ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2022 р. Справа№ 910/13542/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.12.2021 (повний текст складено 20.12.2021)

у справі № 910/13542/21 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.»

про стягнення 124 137, 64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 117 984,10 грн., а також пені у розмірі 6 243,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Mercedes Benz ML 350», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , якою скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 132168512), а тому обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/13542/21 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що з доданої позивачем до позову копії роздруківки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідача № 132168512 неможливо встановити його істотні умови, а саме: ліміт відповідальності страховика (позивача) та розмір франшизи. Зазначена обставина є істотною, оскільки відшкодування відповідачем виплаченого позивачем страхового відшкодування можливе лише в межах встановлених відповідним полісом лімітів відповідальності страховика та за вирахуванням суми франшизи. Враховуючи те, що позивач не заявляв відповідного клопотання про витребування належних доказів на підтвердження лімітів відповідальності страховика та розмір франшизи за полісом № 132168512 викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про недоведеність підстав для стягнення з відповідача суми виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 117 984, 10 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує на неналежне дослідження судом першої інстанції обставин справи та поданих позивачем доказів. На переконання апелянта суд першої інстанції на підставі ч.4 ст. 74 ГПК України мав витребувати у відповідача оригінал полісу № 132168512, оскільки позивач у позові зазначив, що даний поліс був укладений ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Також апелянт зазначає, що був позбавлений права надати відповідне клопотання щодо витребування доказів, оскільки дізнався про ненадання відповідачем відзиву після отримання рішення суду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Постановою Малиновського районного суду міста Одесси від 22.02.2021 у справі № 521/21744/20 встановлено, що 04.12.2021 о 17:00 годині по вул. Фонтанська дорога водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz ML 350», державний номер НОМЕР_1 під час руху не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 200», державний номер НОМЕР_2 , чим порушила пункт 13.1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 грн.

Автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», державний номер НОМЕР_2 застрахований власником ОСОБА_2 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортну № 01751/02/222 від 02.06.2020.

04.12.2020 ОСОБА_2 звернувся до страховика з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування.

На підставі рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-технічне підприємство "Інжпроект" від 10 грудня 2020 року № 12962 позивачем було складено страховий акт від 17 грудня 2020 року № 0375.02.20.1, згідно якого визначено суму страхового відшкодування в розмірі склала 117 894,10 грн.

Згідно наданого позивачем до матеріалів справи звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 25 січня 2021 року № 74657 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 120 272,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, сума страхового відшкодування в загальному розмірі 117 894,10 грн була перерахована страховиком (позивачем) позивачем на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт застрахованого транспортного засобу, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-технічне підприємство "Інжпроект", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 23 грудня 2020 року № 2348 на суму 50 000,00 грн, від 24 грудня 2020 року № 2384 на суму 30 000,00 грн, від 28 грудня 2020 року № 3403 на суму 37 894,10 грн.

Згідно наданої інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України цивільна відповідальність автомобіля марки «Mercedes Benz ML 350», державний номер НОМЕР_1 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 132168512 застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.».

Позивачем було надіслано відповідачу заяву (претензія) про виплату страхового відшкодування № 618 від 30.12.2020, в якій міститься вимога перерахувати на рахунок позивача страхове відшкодування в сумі 117 894,10 грн.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідь на заяву позивача відповідач не надав, страхове відшкодування не сплатив.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, як до особи, відповідальної за заподіяний збиток відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mercedes Benz ML 350», державний номер НОМЕР_1 , яким скоєно ДТП застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 132168512, отже відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України "Про страхування".

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивачем до позовної заяви надано роздруківку полісу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» № 132168512 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з якої неможливо встановити його істотні умови, а саме ліміт відповідальності страховика та розмір франшизи. Зазначена обставина є істотною, оскільки відшкодування Компанією виплаченого позивачем страхового відшкодування можливе лише в межах встановлених відповідним полісом лімітів відповідальності страховика та за вирахуванням суми франшизи.

Частинами 1, 2 статті 80 ГПК України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 1 статті 81 ГПК України встановлено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Одночасно позивачем відповідного клопотання про витребування належних доказів на підтвердження лімітів відповідальності страховика та розмір франшизи за полісом № 132168512 подано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність наявності підстав для стягнення з відповідача суми виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 117 984,10 грн., та відмову у стягненні пені у розмірі 6 243, 54 як похідної.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі, а доводи апеляційної скарги зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Доводи апелянта про позбавлення його права подати до суду відповідне клопотання щодо витребування судом доказів у зв`язку із тим, що відповідачем не було подано відзив на позов є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність відзиву ніяким чином не перешкоджає, а тим більше не позбавляє права позивача подати клопотання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оцінюючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі постановлено з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права, відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270 пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/13542/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 20.12.2021 у справі № 910/13542/21 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13542/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка