ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Харків Справа № 913/738/21
Провадження № 3/913/738/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Славіча В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом
Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівські надра", м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 419 418 грн 09 коп.
в присутності представників учасників справи:
від позивача: адвокат Комісарова А.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5107 від 25.07.2018, довіреність № 207 від 17.01.2022;
від відповідача: адвокат Цимбалюк О.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2970 від 30.07.2008, ордер серії ДН № 115507 від 22.09.2021.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/738/21, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 09.11.2021 та встановлено сторонам строк для подачі заяв по суті справи, а також запропоновано сторонам подати додаткові документи.
04.11.2021 від відповідача у справі надійшла заява від 02.11.2021 № б/н, в якій останній заперечив проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Враховуючи, що судом визначений процесуальний строк для подання усіх заяв по суті справи до 09.11.2021, сторонам фізично буде неможливо використати у повній мірі принцип змагальності, встановлений процесуальним законодавством в межах цієї справи. Після отримання відповідачем відповіді позивача на відзив, відповідач не встигне до 09.11.2021 реалізувати своє процесуальне право на подання заперечення або необхідних додаткових доказів.
Крім того, при розгляді спору необхідно буде встановлювати та отримати значний обсяг доказів щодо суті послуги з організації складування вантажів, щодо фактичного надання такої послуги позивачем, щодо фактичного використання відповідачем послуги тощо.
Разом з відзивом відповідач надав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат від 03.11.2021, відповідно до якого загальна сума витрат наданої професійної правничої допомоги орієнтовно становить 37 000 грн 00 коп.
09.11.2021 представником позивача через канцелярію суду за супровідним листом від 08.11.2021 № 2022/2084 подані додаткові докази, а саме: копія кадастрового плану, копії листів, за якими надсилалися відповідачу рахунки та акти, копії листів, за якими поверталися від відповідача рахунки та акти.
У судовому засіданні 09.11.2021 приймав участь представник позивача.
Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Присутній у судовому засіданні представник позивача заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівські надра" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишив на розсуд суду.
Ухвалою суду від 09.11.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівські надра" про розгляд справи № 913/738/21 за правилами загального позовного провадження задоволено, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 30.11.2021 об 11 год. 00 хв.
29.11.2021 на адресу суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив від 26.11.2021 № 2022/2258, в якій позивач зазначив, що з моменту укладання договору відповідач постійно використовує майданчик. Крім того, працівниками станції Сіль неодноразово фіксувалася наявність на майданчику вантажу та автотранспортної техніки відповідача в ті дні, які не були зазначені в його заявці. Таким чином, відповідач постійно користується майданчиком, що цілком узгоджується з умовами договору та відповідає меті його укладання, але всупереч умовам договору оплачує вартість послуг лише за дні розміщення вантажу згідно з його заявками, які не відповідають дійсності та фактично не погоджені позивачем.
Відповідач помилково вважає, що тимчасове розміщення це виключно строк, протягом якого здійснювалося навантаження продукції. З цим позивач не погоджується, так як за таких умов сторони мали б практично щодня фіксувати факти надання та повернення майданчику, стан майданчику та інше. Позивач вважає, що при укладенні договору жодна із сторін не мала на меті такий порядок виконання умов договору. Відповідач постійно використовує майданчик, розмістивши на ньому власний вагончик. Відповідно до п. 3.1 договору строк надання відповідачу послуг за договором встановлений до 14.03.2021, тому позивач правомірно та обґрунтовано розраховує на оплату послуг протягом всього часу дії договору.
Позивач зазначає, що жодного акту приймання-передачі наданих послуг відповідачем не підписав, а повертав їх та рахунки на оплату як такі, що не відповідають умовам договору, тому в актах звірки розрахунків наявна лише заборгованість позивача, який за умовами договору не може її мати через відсутність обов`язку сплачувати на його користь грошові кошти, у зв`язку з чим не містять доказової інформації.
Щодо попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, то позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів надання професійної правничої допомоги та оплати цих послуг.
Крім того, позивач у відповіді на відзив повідомив, що надати додаток № 1 до договору не вбачається можливим, оскільки вказаний додаток був наданий представнику відповідача разом із підписаними з боку позивача договором. Після підписання примірник договору був повернутий контрагентом без додатку, після чого була надана заявка, у якій не було зазначено, що дана заявка є додатком до договору. Стосовно періоду надання послуг повідомлено, що позовні вимоги у справі розраховані за період з грудня 2019 року по листопад 2020 року. Період вказаний у позовній заяві зазначений по дату припинення дії договору.
29.11.2021 на офіційну електронну адресу суду від позивача за супровідним листом від 29.11.2021 № 2022/2262, підписаним кваліфікованим електронним підписом, надійшли докази надіслання відповіді на відзив відповідачу.
У судове засідання 30.11.2021 прибули представники сторін.
Представник відповідача у судовому засіданні заявив, що бажає скористатися своїм право та подати заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 30.11.2021 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 14.12.2021.
13.12.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив від 10.12.2021 № б/н, в яких останній наголосив, що відповідачем під час повернення актів та рахунків обґрунтовувались причини і підстави такого повернення. Крім того, у листах, за якими повертались акти та рахунки, відповідач просив оформити акти за весь період дії договору, починаючи з квітня 2019 року, щодо кількості діб, які вказані в заявках до договору, та розміру використаної частки площі земельної ділянки. Жодного повторного листа з актами та рахунками або листи незгоди з обґрунтуванням повернення вказаних документів, від позивача на адресу відповідача не надходило, що свідчить про згоду позивача з обґрунтуваннями повернення. Наразі позивачем все ж таки приведені у відповідність до умов договору рахунки та акти за період з квітня по листопад 2019 року, тобто за період, який вже розглянутий в межах справи № 913/717/19. Отже, не може бути щоб за одними і тими умовами договору сторони складали, підписували і оплачували акти та рахунки, які відрізняються порядком обрахунку, калькуляцією чи методикою формування вартості послуги.
Також відповідач у запереченнях просить здійснити розподіл судових витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача суму витрат наданої професійної правничої допомоги в розмірі, відповідно до доказів, які будуть надані суду додатково у визначений процесуальним законодавством строк.
Відповідачем 14.12.2021 через канцелярію суду подана заява про розгляд справи 14.12.2021 без участі представника, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.
У судове засідання прибув представник позивача.
Ухвалою суду від 14.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 09.02.2022, повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 17.01.2022.
У судове засідання 17.01.2022 прибув представник відповідача.
Ухвалою суду від 17.01.2022 закрито підготовче провадження та повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 08.02.2022.
У судове засідання 08.02.2022 прибули представники сторін.
За приписами ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 201 ГПК України з оголошення головуючим судового засідання відкритим починається розгляд справи по суті.
Згідно з ч. 3 ст. 201 ГПК України 08.02.2022 розпочато розгляд справи по суті.
Частиною ч. 2 ст. 216 ГПК України визначено, що якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.
Ухвалою суду від 08.02.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 22.02.2022.
У судове засідання 22.02.2022 прибули представники сторін.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Умовами Договору передбачено, що позивач надає відповідачу право на розміщення вантажу (складування) на відкритому майданчику (частині майданчику) у смузі відведення залізниці, який розташований в районі колії №24 ст. Сіль Бахмутського району Донецької області, загальною площею 2800 м. кв., а відповідач приймає та оплачує вказану послугу (п. 1.1.).
Згідно п. 1.3. Договору складування вантажу здійснюється на відкритому майданчику (або частині майданчику) у смузі відведення залізниці, визначеному позивачем.
Площа майданчика для організації складування вантажу та строк складування визначається в заявці, що надається відповідачем (п. 2.2. Договору).
Відповідно до п. 3.1. Договору відповідач тимчасово розміщує вантаж, зазначений у пункті 2 цього Договору (щебінь гіпсовий, камінь гіпсовий, глина) на відкритому майданчику (частині майданчику) у смузі відведення залізниці, визначеному позивачем протягом строку дії цього Договору, попередньо направивши позивачу заявку щодо надання послуги за формою, наведеною у Додатку 1 до цього Договору.
Договір діє до 14.03.2021 (п. 3.1.1. Договору).
За приписами пунктів 3.2.-3.4. Договору заявка щодо надання послуги направляється відповідачем на адресу позивача у письмовій формі не пізніше, ніж за 5 (п`ять) днів до запланованої дати розміщення вантажу. Позивач протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати отримання заявки про надання послуг розглядає її та надає письмове погодження чи вмотивовану відмову. Відповідач має право зробити додаткову (-ві) заявку (-ки) протягом дії цього Договору, направивши її на адресу відповідача не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до запланованої дати розміщення вантажу.
Сторони в пунктах 4.1.1-4.1.3. узгодили, що вартість послуг з організації складування вантажу визначається з розрахунку вартості організації складування вантажу на 1 м2 за добу та становить за цим договором 1240360,80 грн. з ПДВ. Кожного місяця, наступного за звітним кварталом, позивач буде здійснювати коригування ціни за фактичним показником індексу цін виробників промислової продукції за надані послуги відповідно до офіційних даних Державної служби статистики України.
Оплата послуг відповідно до цього Договору здійснюється у національній валюті України на умовах 100% передньої оплати за 1 місяць шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 5 (п`яти) днів з дати погодження ним заявки про надання послуги та отримання відповідачем рахунку.
Відповідач здійснює оплату позивачу за надання послуг з організації складування вантажу на умовах, визначених у п. 4.1.2. цього Договору в розмірі, що розраховується з урахуванням площі майданчику, на якому планується розмістити вантаж та строку надання послуг.
Як зазначає позивач, в період з 12.11.2019 по 14.03.2021 ним було направлено відповідачу 12 рахунків на загальну суму 621 337 грн. 29 коп. за надані послуги. В свою чергу, відповідач за вказаний період оплатив надані послуги частково в сумі 201 919 грн 20 коп., в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 419 418 грн 09 коп.
Оскільки відповідачем обов`язок щодо оплати заборгованості за Договором не виконано позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення суми основного боргу в сумі 419 418 грн 09 коп.
У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначив, що аналогічний спір між тими ж сторонами, по зобов`язанням сторін за цим же договором, але за попередній період (з 14.03.2019 по 12.11.2019) вже розглядався Господарським судом Луганської області справа № 913/717/19. Рішенням Господарського суду Луганської області від 01.07.2020, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Крім того, відповідач просив здійснити розподіл судових витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача суму витрат наданої професійної правничої допомоги в розмірі 37 000,00 грн.
Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За своєю правовою природою договір, який укладено сторонами, є договором надання послуг.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Правовий аналіз наведених положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондує обов`язок замовника з її оплати.
Позивач стверджував, що надав відповідачу послугу з розміщення вантажу (складування) на відкритому майданчику (частині майданчику) у смузі відведення залізниці, який розташований в районі колії №24 ст. Сіль Бахмутського району Донецької області на загальну суму 621 337 грн. 29 коп., в зв`язку з чим направив відповідачу 12 рахунків на вказану суму (т. І а.с. 18-29).
Відповідач оплатив виставлені рахунки частково на суму 201 919 грн 20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (т. І а.с. 164-193).
При цьому, позивач вважав, що відповідач має сплатити згідно умов Договору за кожен день листопада 2019 року - березня 2021 року, в яких йому було надано право на розміщення вантажу (складування).
В свою чергу, відповідач заперечував проти такого підходу позивача до розрахунку вартості наданих послуг і зазначав, що умовами Договору, а саме п. 4.1.3. передбачено, що оплата за надання послуг з організації складування вантажу розраховується з урахуванням площі майданчику, на якому планується розмістити вантаж та строку надання послуг.
Також звертав увагу, що згідно з п. 2.2. Договору площа майданчика для організації складування вантажу позивачем та строк складування визначаються в заявці (Додаток 1), що надається відповідачем.
Так, згідно п.п. 4.1.2. та 4.1.3. оплата послуг відповідно до цього Договору здійснюється у національній валюті України на умовах 100% передньої оплати за 1 місяць шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 5 (п`яти) днів з дати погодження ним заявки про надання послуги та отримання відповідачем рахунку.

Відповідач здійснює оплату позивачу за надання послуг з організації складування вантажу на умовах, визначених у п. 4.1.2. цього Договору в розмірі, що розраховується з урахуванням площі майданчику, на якому планується розмістити вантаж та строку надання послуг.
При цьому, відповідно до п. 2.2. Договору площа майданчика для організації складування вантажу позивачем та строк складування визначаються в заявці (Додаток 1), що надається відповідачем.
Отже, саме заявка є підставою для визначення площі майданчика для організації складування та строку складування, тобто площі, на якій буде розміщено вантаж та кількості днів розміщення вантажу, що безпосередньо впливає на розмір оплати послуг, яку має оплатити відповідач позивачу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач згідно умов Договору направив позивачу заявку за формою, передбаченою Додатком № 1, в якій просив здійснити заходи щодо складування вантажу на майданчику, який розташований в районі колії № 24 ст. Сіль Бахмутського району Донецької області та вказав кількість днів по місяцях, в які планується складування вантажу на майданчику, а саме 10 днів в листопаді 2019, 0 днів у грудні 2019, 0 днів у січні 2020, 0 днів у лютому 2020, 5 днів у березні 2020, 10 днів у квітні 2020, 12 днів у травні 2020, 12 днів у червні 2020.
Позивач листом № НГ-НЗ-1-06/922 від 22.03.2019 повідомив відповідача, що в заявці у графі Строк складування необхідно зазначити конкретні дати складування окремо по кожному місяцю, після чого надати повторну заявку позивачу.
У відповіді на лист, відповідач зазначив конкретні дати складування вантажу на майданчику в листопаді 2019-березні 2021 року, як того вимагав позивач.
Однак, вже листом № НГ-НЗ-1-06/1079 від 29.03.2020 позивач повідомив відповідачу, що згідно з рекомендаціями АТ Укрзалізниця строк складування вантажу, що вказується у заявці, повинен відповідати строку дії самого договору на організацію складування вантажу та зазначатися в місяцях.
В подальшому відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив конкретні дати складування вантажу на майданчику в листопаді 2019-березні 2021 року, разом із заявкою на складування.
Таким чином, відповідачем, відповідно до умов Договору, було надано позивачу заявку із зазначенням кількості днів по місяцях, в які планується використовувати майданчик для складування вантажу.
В подальшому на вимогу позивача відповідач вказав конкретні дні, в які планує використовувати майданчик. Отже, відповідач на виконання умов договору надав заявку, уточнив дні в які буде використовуватись майданчик, тобто діяв добросовісно та відповідно до умов Договору.
В свою чергу, позивач змінив свою думку щодо строку складування та порядку оплати, який визначений в договорі та в листі № НГ-НЗ-1-06/1079 від 29.03.2020, вказавши, що строк складування має вказуватись в місяцях, хоча це прямо не передбачено умовами договору та суперечить суті домовленостей сторін, які полягали в укладенні договору щодо тимчасового складування вантажу в певні дати кожного місяця, а не постійного використання (оренди) майданчику протягом строку дії договору.
Таке трактування умов договору позивачем щодо строку складування по місяцях та відповідно помісячної оплати свідчило б про наявність між сторонами правовідносин оренди майданчику, натомість сторони уклали договір тимчасового складування за заявками відповідача у чітко визначені дати, що вказує на відсутність у позивача правових підстав вимагати стягнення за договором як за користування земельною ділянкою (майданчиком/частиною майданчику), тобто за кожен повний місяць.
Посилання позивача на те, що заявки не були ним погоджені не підтверджуються фактичними обставинами та матеріалами справи, оскільки матеріали справи не містять письмової вмотивованої відмови позивача в узгодженні заявок відповідача, як і доказів на підтвердження того, що позивач повертав заявки, не приймав плату від відповідача чи намагався розірвати договір.
При цьому, в заявках відповідач вказував кількість днів складування по місяцях, а конкретні дати складування зазначались відповідачем у листах, які надсилались позивачу разом із заявками. Заперечень щодо неправильності оформлення заявок, неможливості зазначення конкретних дат складування окремими листами тощо, позивачем не заявлялось.
Твердження позивача про те, що відповідач постійно використовував майданчик також не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, навпаки накладні та реєстри відправок свідчать, що відповідач використовував майданчик лише в певні дні місяця, зазначені в заявках і сплачував позивачу саме за ці дні.
Так, складування вантажу на майданчику та його відправка в конкретні дати листопада 2019 року - березня 2021 року підтверджується накладними та реєстрами відправок ТОВ Соколівські надра по станції Сіль Бахмутського району Донецької області.
Оплата складування відповідачем у відповідності до кількості днів, в які використовувався майданчик та відбувалась відправка вантажу, підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.
Доводи позивача про те, що за умовами вказаного Договору він зобов`язався здійснити резервування необхідної площі для належного надання послуг складування вантажу і тому не може надавати послуги на майданчику іншим особам, оскільки його постійно використовує відповідач, є також безпідставними.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що інше підприємство також використовувало майданчик в той самий час, що і відповідач.
Суд зауважує, що доказами використання відповідачем майданчику протягом листопада 2019 року - березня 2021 року мали б бути акти приймання-передачі наданих послуг підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.
Оскільки у відповідності до п.п. 4.3., 4.4. Договору факт надання послуг позивачем та прийняття їх результатів відповідачем оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного надання послуг.
У випадку, якщо надісланий позивачем акт приймання-передачі наданих послуг не підписаний відповідачем протягом 10 робочих днів з моменту його отримання і належним чином не повідомлено про причини не підписання, послуги вважаються прийнятими у повному обсязі. В такому разі, датою підписання акту є дата його отримання відповідачем.
Таким чином, про прийняття відповідачем послуг в обсягах та за ціною вказаною у актах приймання-передачі можна стверджувати лише у разі або їх підписання відповідачем, або не повідомлення позивача про причини не підписання.
Натомість акти приймання-передачі наданих послуг, які позивач надсилав відповідачу, не підписані відповідачем та повернуті позивачу без узгодження.
Отже, належним чином оформлених актів приймання-передачі наданих послуг матеріали справи не містять.
З системного аналізу викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач не надав доказів та не навів доводів, які б підтверджували той факт, що відповідач користувався майданчиком в кожного дня протягом листопада 2019 року - березня 2021 року.
В зв`язку із наведеним твердження позивача про те, що відповідач має сплатити позивачу за користування майданчиком в розмірі зазначеному в позовній заяві є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Суд зауважує, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду.
Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18.
Враховуючи принцип змагальності сторін, розподіл обов`язку доказування та подання доказів, на позивача, у даному випадку, покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме, щодо постійного користування відповідачем майданчиком в зазначений період.
З огляду на викладене, встановивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження постійного користування відповідачем майданчиком протягом листопада 2019 року - березня 2021 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Крім того, суд звертає увагу, що аналогічний спір між тими ж сторонами, по зобов`язанням сторін за цим же договором, але за попередній період (з 14.03.2019 по 12.11.2019) вже розглядався Господарським судом Луганської області справа № 913/717/19. Рішенням Господарського суду Луганської області від 01.07.2020, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на позивача.
Щодо витрат відповідача на правову допомогу в розмірі 37 000 грн 00 коп., то суд зазначає наступне.
За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив було зазначено про надання доказів понесених витрат на правову допомогу у визначений процесуальним законодавством строк.
Відповідачем до закінчення судових дебатів не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому судом не розглядається питання щодо розподілу витрат відповідача на правову допомогу.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 46, 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. В позові відмовити повністю.
2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.
Повне рішення складено 12.05.2022.
Суддя Андрій СЕКІРСЬКИЙ