ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

10 травня 2022 року Справа № 918/528/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача- Оніщук В.М.;

відповідача- Шевчук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро «Янкор» на рішення господарського суду Рівненської області від 28.09.2021, повний текст якого складено 05.10.2021, у справі №918/528/21 (суддя Романюк Ю.Г.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро «Янкор»

смт.Млинів Рівненської області

про стягнення 313 535 грн. 83 коп. та зобов`язання вчинити дії з виконанню

умов договору підряду,-

У липні 2021 року Акціонерне товариства «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відпові-дальністю «Архітектурне бюро «Янкор» (надалі в тексті Архітектурне бюро) 313535 грн 83 коп. пені та штрафу та зобов`язання вчинити дії з виконання умов договору підряду.(т.1, арк.справи 1-5).

За наслідками розгляду справи №918/528/21, рішенням від 28.09.2021 господарський суд Рівненської області задоволив позов присудивши до стягнення з Архітектурного бюро 313535 грн 83 коп. пені та штрафу та зобов`язав останнє вчинити дії щодо виконання договору підряду.(т.1, арк.справи 241-246).

Суд вмотивував рішення тим, що в порушення прийнятих на себе договірних зобов`язань Архітектурне бюро виконало частково роботи, які передбачені Договором, тому зобов`язане вчинити дії з виконання договору підряду від 08.07.2019 №, а саме: відповідно до умов договору в повному обсязі виконати роботи з ремонту адміністративного корпусу №1 апарату управління Стрийського ВУПЗГ. Крім того, за порушення строків виконання зобов-язання, останнє повинно сплатити Акціонерному товариству «Укртрансгаз» (надалі в тексті АТ «Укртрансгаз») неустойку в розмірі, встановленому абз.3 п.2 ст.231 ГК України 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення у сумі 38737 грн 03 коп. та за прострочення виконання робіт понад 30-ть днів Відповідач зобов`язаний також сплатити 10% штрафу від суми договору, що складає 274798 грн 80 коп., а разом становить 313535 грн 83 коп.

Не погоджуючись з рішенням, Архітектурне бюро подало скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівнен-ської області від 28.09.2021 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги частково, а саме зменшити суми штрафу та пені на 90%.(т.2, арк.справи 19-23).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що Позивачем систематично затримувались виплати за актами, попри встановлений п.3.3 Договору 30-денний строк і це негативно вплинуло на строк виконання робіт в тому числі щодо закупівлі будівельних матеріалів, оплату їх доставки та оплату праці робочим. Додатковими перепонами у реалізації Договору слугували неправомірні дії органів Держпраці, що наразі оскаржуються. Відповідачем отримано сертифікат №5600-20-0422 від 28.04.2020 про форс-мажорні обставини, який направлявся на адресу Позивача з метою продовження строків дії Договору, однак останнім такі обставини було проігноровано, а при винесенні оскаржуваного рішення не враховано судом. Приміщення як об`єкт будівництва постійно функціонувало, що перешкоджало Відповідачеві одночасно виконувати весь об`єм робіт. В той же час працівники Архітектурного бюро намагались усіма способами якнайшвидше завершити будівництво. Відповідачем вчинялись усі можливі дії для закінчення будівництва в обумовлені строки попри наявні непереборні та ускладнюючі вищеописані обставини, що значно відстрочили здачу об`єкту вчасно. Тому, Відповідач вважає, що розмір пені та штрафу присуджений рішенням суду першої інстанції є надмірно великим і його розмір потребує перегляду та відповідного зменшення. Апелянт вважає обґрунтованим зменшення пені та штрафу на 90% та присудження до стягнення з нього 3873 грн 70 коп. пені та 27439 грн 88 коп. штрафу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 відкрито провадження за апеляційною скаргою Відповідача, а ухвалою від 29.03.2022 відкладено розгляд справи на 10.05.2022.(т.2, арк.справи 69, 102).

23.02.2022 на адресу апеляційного суду надійшов відзив Позивача, в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 73-76).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 10.05.2022 представник Відповідача підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник Позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав свої пояснення, вважає, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову та задоволенні апеля-ційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний госпо-дарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Філії «Оператор газосховищ України»-замовник та ТзОВ «Архітектурне бюро «Янкор»-підрядник уклали договір від 08.07.2019 № (надалі в тексті Договір) за умовами п.1.1 якого підрядник зобов`язався за завданням замовника, яке зазначене у складі тендерної документації «Технічні вимоги і якісні характеристики», в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, за результатами проведення процедури закупівлі №UА-2019-04-19-000081-а, на свій ризик власними та залученими силами і засобами, обладнання, матеріалами і механізмами виконати у встановлений строк (Додаток №3 до Договору), а Замовник зобов`язується в порядку та на умовах визначених Договором, прийняти і оплатити наступні роботи: Ремонт адміністративного корпусу №1 апарату управління Стрийського ВУПЗГ (Завершальні будівельні роботи), код ЄЗС ДК 021-2015:45400000-1.(т.1, арк.справи 8-14).

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені Кошто-рисною документацією, яка є невід`ємною частиною Договору та представлена в Додатку №2 до цього Договору (п.1.2. Договору).(т.1, арк.справи 17-36).

Окрім того, строки виконання робіт за цим Договором передбачені «Графіком виконання робіт», є додатком №3 (т.1, арк.справи 37) до цього Договору, та становлять 210 календарних днів від дати оформлення дозволу на початок виконання робіт. Дозвіл на початок виконання робіт оформляється на підставі поданих Підрядником документів відповідно до СОУ 49.5-1:2014 «Безпека праці. Порядок допуску працівників сервісних філій, сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах АТ «Укртрансгаз». Пакет документів для оформлення дозволу надається Підрядником Замовнику протягом 10 календарних днів після підписання Договору.(п. 2.1 Договору).

За виконані роботи, згідно п.3.1 Договору замовник перераховує підряднику у відповідності до Договірної ціни (Додаток №1 до Договору) та на підставі підписаних сторонами акту (актів) передавання-приймання виконання робіт 2747988 грн.(т.1, арк.справи 15-16).

Відповідно до п.4.1 Договору, строк виконання робіт встановлено відповідно до «Графіку виконання робіт», який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №3).(т.1, арк.справи 37).

Підрядник виконує роботи у відповідності з технічними вимогами і якісними характерис-тиками предмета закупівлі, будівельними нормами і правилами, календарного плану виконання робіт. Підрядник забезпечує комплектацію робіт всіма матеріалами, виробами, конструкціями та обладнаннями. Термін надання послуг визначені у відповідності до Графіку надання послуг, яких наведений в додатку №3 до Договору.(п.п. 4.2, 5.1 Договору).

Підрядник зобов`язаний виконати всі роботи в повному обсязі у строк передбачений умовами даного Договору.(п.п. 6.1, 6.3.1 Договору).

За порушення строків виконання зобов`язання, які передбачені «Графіком виконаних робіт» за цим Договором, підрядник згідно з п.6.6 Договору, сплачує замовнику неустойку у розмірі, встановленому абз.3 п.2 ст.231 ГК України, окрім того, за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми Договору. Оплата неустойки не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань в натурі або усунення порушень.(п.6.8 Договору).

В подальшому, між Замовником та Підрядником укладено додаткову угоду від 13.02.2020 №1, в якій продовжено строк виконання робіт та строк дії Договору до 17.04.2020.(т.1, арк.справи 38-39).

Договір та додаткова угода підписано уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 14, 38).

Як вбачається з матеріалів справи, дозвіл на початок виконання робіт оформлено 20.08.2019, згідно наказу Стрийського ВУПЗГ від 20.08.2019 №487 про допуск до виконання робіт відповідно до СОУ 49.5-1:2014 «Безпека праці. Порядок допуску працівників сервісних філій, сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах АТ «Укртрансгаз», підписано між підрядником та замовником Акт-допуск від 20.08.2019 на виконання будівельно-монтажних робіт на території діючого підприємства.(т.1, арк.справи 64-66).

При цьому, передбачені умовами Договору роботи, Підрядником виконані частково, на суму 1524 294 грн 30 коп., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: №1 від 17.09.2019 на суму 473936 грн 40 коп., акт №2 від 16.01.2020 на суму 119514 грн 20 коп., акт №3 від 17.02.2020 на суму 109555 грн), акт №4 від 04.05.2020 на суму 325424 грн 96 коп., акт №5 від 02.06.2020 на суму 207 016 грн 54 коп., акт №6 від 16.06.2020 на суму 156530 грн 40 коп., акт №7 від 03.08.2020 на суму 132316 грн 80 коп., а сам Договір діяв до 17.04.2020.(т.1, арк. справи 94-185).

Пропозиція сплатити грошові кошти у сумі 313535 грн 83 коп., з яких пеня 38737 грн 03 коп. та 274798 грн 80 коп. 10% штрафу, яка вбачається з претензії Позивача від 25.11.2020 №1001ВИХ-20-7309 залишена Відповідачем без відповіді та без задоволення.(т.1, арк.справи 186-187).

Вважаючи, що Архітектурне бюро зобов`язане виконати умови договору підряду від 08.07. 2019 №, а саме здійснити ремонт адміністративного корпусу №1 апарату управління Стрийського ВУПЗГ в повному обсязі та на умовах Договору АТ «Укртрансгаз» звернулось до суду з даним позовом.

Крім того, за порушення Підрядником строків виконання договірних зобов`язань, які передбачені «Графіком виконаних робіт», Позивач заявив до стягнення з Відповідача неустойки у розмірі, встановленому абз.3 п.2 ст.231 ГК України 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення у сумі 38737 грн 03 коп., а також за про-строчення виконання робіт понад 30-ти днів 274798 грн 80 коп. -10% штрафу від суми договору, що разом складає 313535 грн 83 коп.(т.1, арк.справи 1-5).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеля-ційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

У відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, з урахуванням оскарження рішення суду першої інстанції лише в частині необхід-ності зменшення пені та штрафу на 90%, колегія суддів не переглядає та залишає без змін рішення господарського суду Рівненської області від 28.09.2021 у справі №918/528/21 в частині зобов`язання Архітектурного бюро виконати умови договору підряду № від 08.07.2019, а саме: в повному обсязі та на умовах Договору виконати роботи з ремонту адміністративного корпусу №1 апарату управління Стрийського ВУПЗГ.

Господарський договір, відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов-язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобов`язанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники госпо-дарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного Виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для засто-сування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення 08.07.2019 Договору між сто-ронами виникли відносини підряду, оскільки такі відносини відповідають дефініції ст.837 ЦК Ук-раїни: коли одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Оскільки предметом даного договору є ремонт адміністративного корпусу №1 апарату управління Стрийського ВУПЗГ (Завершальні будівельні роботи), колегія суддів вважає, що між сторонами виникли відносини саме будівельного підряду.

Відповідно до ст.875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язує-ться збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповід-но до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові буді-вельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, як-що цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будів-ництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, не розривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Cуб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов-язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. (ст.193 ГК України).

Аналогічно, згідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або зако-ном.

Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визна-чення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно зі ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підряд-ником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Згідно ст.877 ЦК України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Догово-ром будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної докумен-тації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною докумен-тацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв`язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об`єкта будівництва.

Відповідно до ч.4 ст.879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою. Згідно зі ст.882 ЦК України

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умовами п.3.1 Договору погоджено, що за виконані роботи, згідно цього Договору замовник перераховує підряднику 2747988 грн, у відповідності до Договірної ціни (Додаток №1 до Договору) та на підставі підписаних сторонами акту (актів) передавання-приймання виконання робіт.

Однак, як вбачається з матеріалів справи передбачені умовами Договору роботи, були виконані підрядником лише в частині, на суму 1524 294 грн 30 коп., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: акт №1 від 17.09.2019 на суму 473936 грн 40 коп., акт №2 від 16.01.2020 на суму 119514 грн 20 коп., акт №3 від 17.02.2020 на суму 109555 грн), акт №4 від 04.05.2020 на суму 325424 грн 96 коп., акт №5 від 02.06.2020 на суму 207016 грн 54 коп., акт №6 від 16.06.2020 на суму 156530 грн 40 коп., акт №7 від 03.08.2020 на суму 132316 грн 80 коп., а сам Договір діяв до 17.04.2020, тобто повного комплексу робіт передбачених умовами Договору Відповідач не виконав.(т.1, арк.справи 94-185).

Крім того, часткове виконання робіт не заперечується і самим Відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.(статті 526, 530 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов-язання.(ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України, ст.230 ГК України).

Згідно зі ст.549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а в силу ст.ст.217, 230 ГК України штраф та пеня визначені як види штрафних санкцій.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.(ч.ч. 1, 2 ст.551 ЦК України)

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З матеріалів справи вбачається, що за порушення строків виконання зобов`язання, які передбачені «Графіком виконаних робіт» за цим Договором, підрядник згідно п.6.6 Договору сплачує замовнику неустойку у розмірі, встановленому абз.3 п.2 ст.231 ГК України, окрім того, за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує 10% штрафу від суми Договору.

Отже, при укладанні Договору сторони визначили відповідальність за порушення підряд-ником строків виконання зобов`язань, які передбачені «Графіком виконаних робіт» за цим Договором.

Частиною 2 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз.3 ч.2 ст.231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсот-ковому відношенні розмір штрафу.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

Тому, враховуючи прострочення виконання зобов`язання зі своєчасного виконання всього обсягу робіт та перевіривши розрахунок, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про підставність нарахування і стягнення з Відповідача на користь Позивача 38737 грн 03 коп. пені та 274798 грн 80 коп. -10% штрафу.

При цьому, твердження Скаржника про негативний вплив на своєчасність виконання робіт затримки виплат за актами понад встановлений п.3.3 Договору 30-денний строк, в тому числі на строки закупки будівельних матеріалів, оплату їх доставки та оплату праці, а також на постійне функціонування приміщення як об`єкти будівництва, що перешкоджало Відповідачеві одночасно виконувати весь об`єм робіт колегія суддів вважає безпідставними з огляду на право підрядника звернутись із відповідним захистом до суду в разі порушення його права на вчасне отримання винагороди за роботу виконану згідно Договору, проте докази такого звернення матеріали справи не містять.

Посилання на неправомірні дії органів Держпраці на переконання апеляційного суду не мають відношення до данного спору.

Як на підставу зменшення штрафних санкцій Відповідач посилається на сертифікат №5600-20-0422 від 28.04.2020 про форс-мажорні обставини, який направлявся на адресу Позивача з метою продовження строків дії Договору, однак останнім такі обставини було проігноровано, а при винесенні оскаржуваного рішення не враховано судом.

Дослідивши докази, подані в обґрунтування форс-мажорних обставин, колегія суддів вважає, що вказаний сертифікат підтверджує, що форс-мажорні обставини тривали один місяць з 17.03.2020 по 17.04.2020, натомість Відповідач не виконав своїх зобов`язань ні після 17.04.2020, ні на час розгляду спору в суд апеляційної інстанції, що ствердив представник Архітектурного бюро в судовому засіданні 10.05.2022.

Колегія суддів зауважує, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, прийма-ються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.(ч.3 ст.269 ГПК України).

Проте, апелянт не обґрунтовує жодними доказами і не вказує обставин, які унеможливили подання до суду першої інстанції відзиву на позов та сертифіката №5600-20-0422 від 28.04.2020 про форс-мажорні обставини.

При цьому, обґрунтовуючи неможливість подання апеляційної скарги в строк, визначений ГПК України, Скаржник посилається лише на неотримання ухвали та рішення суду першої інстанції у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала суду першої інстанції від 06.07.2021 про відкриття провадження у справі №918/528/21 надсилалась на адресу ТзОВ «Архітектурне бюро «Янкор», яка зазначена у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ: вул.Степана Бандери, 38, Млинів, Рівненська обл., 35100. Вказана адреса також зазначена в апеляційній скарзі Відповідача та підтверджена як правильна представником апелянта у судовому засіданні апеляційної інстанції 10.05.2022.(т.1, арк.справи 201; т.2, арк.справи 19).

Крім того, Відповідачу було відомо про існування даного спору, оскільки останній просив суд першої інстанції надати можливість ознайомитись із матеріалами справи, а також відкласти розгляд справи.(т.1, арк.справи 208).

Досліджуючи зазначені обставини, апеляційний суд приймає до уваги, що листом Мініс-терства юстиції України від 06.08.2014 №404-0-2-14/8.1 «Щодо визначення терміну місцезнаход-ження юридичної особи» повідомлено, що згідно зі статтею 17 Закону в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі ЄДР) щодо юридичної особи мають міститися відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до частини першої вищезазначеної статті Закону відомості про юридичну особу включаються до ЄДР шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомос-тей, що надаються юридичними особами державному реєстратору. Форми реєстраційних карток, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 14.11.2011 №3178/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.10.2011 за №1207/19945, містять поля для зазначення відомос-тей про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до ст.1 Закону, місцезнаходження юридичної особи адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Водночас статтею 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Суд враховує, що норми чинного законодавства оперують поняттями місцезнаходження юридичної особи і не містять визначень щодо фактичної чи юридичної адреси юридичної особи. Законом України від 03.03.2005 №2452 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до статті 88 Цивільного кодексу України, частин другої та четвертої статті 57 Господарського кодексу України, які передбачають виключення відомостей про місцезнаходження юридичної особи із переліку відомостей, що мають обов`язково міститися в установчих документах юридичної особи. При цьому частиною першою статті 88 Цивільного кодексу України перед-бачено, що у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом. Вимоги до змісту статуту господарського товариства встановлені статтею 4 Закону України «Про господарські товариства», відповідно до положень якої відомості про місцезнаходження товариства мають міститися в установчих документах. Водночас частиною третьою статті 8 Закону встановлено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи. Відповідно до частини першої статті 27 Закону однією з підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, які застосовуються і при державній реєстрації змін до установчих документів, є, зокрема, невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону.

Ураховуючи вищевикладене, у разі відсутності в установчих документах товариства відомостей про його місцезнаходження державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації юридичної особи (змін до установчих документів) на підставі невідповідності установчих документів вимогам ч.3 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17.

Крім того, колегія суддів враховує приписи статті 129 Конституції України, що забезпе-чення права на апеляційний перегляд справи є однією із засад судочинства, яка застосовується, виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Виходячи із системного аналізу положень частини третьої статті 2, частин першої, другої статті 42 ГПК України, до сторін та учасників справи застосовуються єдині принципи судочинст-ва, а учасники справи є рівними у своїх правах. Водночас, статтею 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають не лише права, але й обов`язки, дотримання або недотримання яких безпосередньо впливає на результат розгляду справи судом. Згідно частини першої статті 61 ГПК України, зазначені права та обов`язки поширюються також і на представника учасників у справі та можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених частиною другою статті 61 ГПК України.

Отже, учасники справи, незалежно від їх статусу (сторона у справі чи її представник/ представники), повинні не лише користуватися наданими їм процесуальними правами, але й чітко виконувати передбачені процесуальним законом обов`язки, що у свою чергу повинно забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору судом.

За приписами ст.7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони пе-ред іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» (заява №65518/01) від 06.09.2005 викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Поно-марьов проти України» сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Суд наголошує, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з ро-зумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відпо-відачі у справах є зацікавленими особами і, враховуючи принцип диспозитивності, не позбавлені можливості вільно користуватись своїми процесуальними правами, зокрема, отримувати інфор-мацію, пов`язану з розглядом судом справи, що оприлюднюється відповідно до вимог закону та є у вільному доступі, а також ознайомлюватись з матеріалами справи.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів в ухвалі від 14.02.2022 дійшла висновку про можливість поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Натомість суд першої інстанції здійснив всі можливі дії для належного повідомлення Відповідача про існування даного спору, однак Скаржник не довів неможливості скористатися своїми процесуальними правами як для участі у справі, так і подання доказів суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів на підстав статті 269 ГПК України переглядає оскаржуване рішення з урахуванням доказів, поданих виключно до суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що згідно ст.233 ГК України, у разі, якщо на-лежні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов-язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи викладені обставини, ступінь виконання Відповідачем зобов`язання та відсут-ність поданого суду першої інстанції клопотання про зменшення неустойки колегія суддів не знаходить підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість заявле-ного позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро «Янкор» на рішення господарського суду Рівненської області від 28.09.2021 у справі №918/528/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №918/528/21 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.