ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/559/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАВЧАЛЬНО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ІНТЕЛЕКТ" (Україна, 61023, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 104-Е, ідентифікаційний код особи 43365826)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГЕНЦІЯ РОЯЛТІ З ЗАХИСТУ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ" (Україна, 61022, Харківська обл., місто Харків, ПРОВУЛОК НАБЕРЕЖНИЙ, будинок 8, квартира 3, ідентифікаційний код особи 33477858)
про стягнення 36000,00 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "НАВЧАЛЬНО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ІНТЕЛЕКТ" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГЕНЦІЯ РОЯЛТІ З ЗАХИСТУ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ" та просить суд стягнути з відповідача 36000,00 грн заборгованості за договором на виконання робіт № 01/06/2020 від 15.06.2020 та покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору і на правничу допомогу.

Ухвалою від 10.02.2022 було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 240 ГПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 4 с. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Разом з тим, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до ст.26 Закону України Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася у місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку, встановленого ст. 248 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчально-консалтинговий центр «Інтелект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція Роялті з захисту інтелектуальної власності»» було укладено Договір на виконання робіт № 01/06/2020 (далі Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору у порядку та на умовах, передбачених даним Договором, Відповідач доручає, а Позивач бере на себе зобов`язання з виконання робіт. Відповідач, у свою чергу, бере на себе зобов`язання прийняти та оплатити належним чином виконані Позивачем роботи в розмірі, в порядку та на умовах Договору (п. 4.3.2. Договору).

Предметом договору є комплексні роботи у сфері захисту інтелектуальної власності. Вартість робіт становить 12 000 грн. 00 коп. за один календарний місяць (п. 2.1. Договору). Остаточна вартість робіт визначається в Акті здачі-приймання виконаних робіт (2.4. Договору). Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу винагороду за виконані роботи протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт (п. 2.6. Договору).

Роботи повинні були бути виконані до 15.09.2020 (п. 3.2. Договору). Датою належного і своєчасного виконання зобов`язань Заявника за Договором вважається дата підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт (п. 2.3. Договору).

ТОВ «НКЦ «Інтелект» було виконано обумовлені Договором роботи, а результати робіт передано Відповідачу, про що 15.09.2020 було підписано відповідний акт здачі-приймання виконаних робіт. В акті визначено остаточний розмір винагороди, який підлягає сплаті Відповідачем на користь Позивача, а саме 36 000 грн. 00 коп. Однак ТОВ «Агенція Роялті» свого обов`язку оплатити виконані роботи не виконало. Відтак, сума боргу становить 36 000 грн. 00 коп.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 ЦК України встановлено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач виконав умови договору вчасно. Жодних зауважень від Відповідача стосовно якості, повноти та своєчасності виконаних робіт на адресу Позивача не надходило, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 15.09.2020. Доказів оплати вартості виконаних робіт відповідачем надано не було.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язання з оплати вартості отриманих послуг на суму 36000,00 грн, а отже позовні вимоги щодо стягнення такої заборгованості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив суд покласти на відповідача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Однак, позивачем не було надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, матеріали справи не містять доказів, з яких можна встановити обсяг послуг, погоджену та прийняту позивачем вартість отриманих правничих послуг згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, що унеможливлює встановлення судом дійсного розміру понесених судових витрат позивачем, тому суд не вбачає підстав для покладення на відповідача заявлених позивачем судових витрат у розмірі 5000,00 грн

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГЕНЦІЯ РОЯЛТІ З ЗАХИСТУ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ" (Україна, 61022, Харківська обл., місто Харків, ПРОВУЛОК НАБЕРЕЖНИЙ, будинок 8, квартира 3, ідентифікаційний код особи 33477858) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАВЧАЛЬНО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР "ІНТЕЛЕКТ" (Україна, 61023, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 104-Е, ідентифікаційний код особи 43365826) заборгованість в розмірі 36000,00 грн та 2481,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова