ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2022 р. Справа№ 910/14441/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2021

у справі №910/14441/21 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 13 286,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у справі № 910/14441/21 позовні вимоги задоволено; вирішено стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» інфляційні втрати у розмірі 10 922, 49 грн., 3 % річних у розмірі 2 364, 31 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 900,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 по справі № 910/14441/21 та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Судом апеляційної інстанції враховується помилкове зазначення скаржником в прохальній частині апеляційної скарги дати оскаржуваного судового рішення (09.11.2021 замість 12.11.2021), що не може слугувати підставою не здійснювати розгляд скарги апелянта по суті.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (ТОВ «Маркс.Капітал», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ, відповідач) про стягнення заборгованості за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5654203 в розмірі 2 364, 31 грн. 3% річних за користування чужими коштами; 10 922, 49 грн. інфляційних втрат, а всього 13 286, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, згідно полісу № АІ/5654203, частково виконано зобов`язання за вказаним договором та здійснено оплату лише у розмірі завданого збитку по сумі 34 491, 28 грн., та не сплачено суму 3% річних 2 364, 31 грн., інфляційних втрат в сумі 10 922, 42 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у справі № 910/14441/21 позовні вимоги задоволено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду його визнано кредитором ПАТ «СК «Україна» - банкрута із грошовими вимогами, в тому числі за полісом № АІ/5654203. Обгрунтованість вимог ТОВ «Маркс.Капітал» по розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат підтверджується ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 про банкрутство ПАТ «СК «Україна». За розглядом заяви МТСБУ про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд встановив, що звернення з даним позовом здійснене у межах строку позовної давності, внаслідок чого відмовив у задоволенні вказаної заяви відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 29.11.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що рішення у справі є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- суд першої інстанції належним чином не встановив, коли позивач дізнався про своє порушене право та помилково прийшов до висновку, що строк позовної давності обраховується не з моменту ДТП, а з моменту визнання ПрАТ «СК «Україна» банкрутом;

- судом покладено додатковий обов`язок на МТСБУ щодо виплати інфляційних втрат, 3% річних, тобто притягнуто до відповідальності особу, яка не порушувала грошового зобов`язання перед позивачем, хоча відповідальність має індивідуальний характер та ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за іншу особу;

- пеня, інфляційні втрати та 3% річних - це відповідальність страховика-банкрота за порушення грошового зобов`язання, які ухвалою визнано погашеними. Така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ, передбачених підпунктом «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14441/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у справі №910/14441/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

20.12.2021 матеріали справи №910/14441/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, неподання належних доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу у даній справі. Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

11.01.2022 та 14.01.2022 від представника відповідача надійшли клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до яких додано платіжне доручення №142124 від 11.01.2022 про сплату 3 405,00 грн. судового збору та опис вкладення до цінного листа з поштовою накладною на підтвердження направлення копії апеляційної скарги позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ".

Станом на 14.01.2022 у суду були відсутні дані про зарахування судового збору до Державного бюджету.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою МТСБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у справі № 910/14441/21, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

До справи під час апеляційного провадження позивачем подано відзив на апеляційну скаргу (надісланий до суду 21.02.2022).

У апеляційній скарзі відповідачем було заявлене клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 910/14441/21 є вимога про стягнення 13 286, 80 грн., згідно положень процесуального закону перегляд судових рішень у цій справі здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення її учасників.

Скаржником не наведено жодних доводів, які могли б бути підставою для здійснення перегляду оскарженого у справі № 910/14441/21 судового рішення у іншому порядку. Право висловити свою позицію надано учасникам справи шляхом подання відповідних заяв, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, які враховуються судом під час розгляду справи. Обставин, які б давали підстави для висновку про необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи судом не встановлено.

З урахуванням зазначеного, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Спір у справі стосується стягнення з МТСБУ інфляційних втрат у розмірі 10 922,49 грн. та 3 % річних у розмірі 2 364,31 грн., як відповідальності ліквідованого страховика за порушення грошового зобов`язання, а саме страхового відшкодування (регламентної виплати), відповідно за висновком суду першої інстанції: правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Визначений в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 розмір грошових вимог позивача, зокрема, згідно договору № АІ/5654203 в сумі 56 400, 90 грн., з яких 34 491,28 грн. - сума страхового відшкодування, 10 922,49 грн. - інфляційні втрати, 2 364,31 грн. - 3 % річних та 8 622,82 грн. - пеня, а також обґрунтованість таких вимог мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування при розгляді цієї справи.

Як те зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, норми ст. 87 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна») не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність його майна.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на МТСБУ, відповідно до пункту 20.3 статті 20 та підпункту «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , обов`язку сплачувати за ліквідованого страховика окрім суми страхового відшкодування також інфляційні втрати та 3 % річних, нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виплати страхового відшкодування, допущене страховиком, відтак обставини щодо прострочення МТСБУ виплати страхувальнику цього страхового відшкодування не входять до предмету доказування в цій справі.

Посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19, судом першої інстанції:

- відхилені як необґрунтовані доводи відповідача стосовно того, що ним було повністю виконано зобов`язання перед позивачем щодо відшкодування шкоди за зобов`язанням ліквідованої ПрАТ «СК «Україна», а також посилання відповідача на те, що вимоги позивача щодо сплати інфляційних втрат і 3 % річних є погашеними;

- взято до уваги, що обґрунтованість спірних сум інфляційних втрат і 3 % річних, які були визнані як кредиторські вимоги позивача у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна», було встановлено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18;

- при врахуванні, що до МТСБУ перейшов обов`язок сплачувати за ліквідованого страховика, крім суми страхового відшкодування, також інфляційні втрати і 3 % річних, з огляду на сплату відповідачем лише страхового відшкодування в розмірі 34 491,28 грн.,

зроблено висновки про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача сум компенсаційних виплат, а саме інфляційних втрат у розмірі 10 922,49 грн. та 3 % річних у розмірі 2 364, 31 грн.

За розглядом заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції виходив з правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 521/15071/14-ц та від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19, зокрема зазначивши, що право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково вважає відповідач.

Встановивши, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати ПрАТ «СК «Україна», у зв`язку з неможливістю виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом, враховуючи ту обставину, що позовну заяву було надіслано до суду засобами поштового зв`язку 01.09.2021 (згідно з накладною № 982), тобто у межах трирічного строку з дати постановлення ухвали про ліквідацію ПрАТ «СК «Україна», суд відхилив заяву відповідача про застосування до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал».

В частині вирішення питання про покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 2 900,00 грн., зважаючи на характер спірних правовідносин, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи малозначність цієї справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача (особи, до якої перейшло право вимоги страховика, що виплатив потерпілому суму страхового відшкодування) здійснити виплату нарахованих за період прострочення внаслідок несплати за вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації сум 3% річних та інфляційних збитків відповідно до положень ст. 625 ЦК України, які включені до кредиторських вимог за договором №АІ/5654203, внаслідок ліквідації боржника - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на підставі норм п. 20.3 ст. 20 та ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та законодавством про банкрутство.

За загальним правилом, викладеним в пункті 3 статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми статті 87 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі №910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна») не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 вказаного Закону встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема, виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За наведеного правового регулювання МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Правомірність покладення відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання (страхового відшкодування) на МТСБУ узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.09.2021 по справі №910/14293/19, відповідно до якої обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

З огляду на зазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість покладення на МТСБУ обов`язку щодо виплати інфляційних втрат, 3% річних за порушення ПрАТ «СК «Україна» свого зобов`язання із виплати страхового відшкодування.

У спірних правовідносинах ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 ТОВ «Маркс.Капітал» визнано кредитором ПрАТ «СК «Україна», в тому числі за договором № АІ/5654203 в частині сплати 2 364, 31 грн. - 3% річних за користування чужими коштами; 10 922, 49 грн. - інфляційних втрат; 8 622, 82 грн. - пені, що узгоджується з умовами пункту 1.2 договору про надання фінансових послуг факторингу №5/31-12/2015 від 31.12.2015 - щодо права позивача (фактора та кредитора за договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойку у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати ПрАТ «СК «Україна» у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, встановлено, що непогашеними залишаються вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» четвертої черги на суму 3 916 198, 78 грн., шостої черги на суму 6 868 953, 48 грн., загальна сума 20 340 192,80 грн.

Враховуючи встановлений факт переходу до відповідача обов`язку здійснити відшкодування суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, що залишились непогашеними після ліквідації боржника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Маркс.Капітал» до МТСБУ про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені по договору № АІ/5654203 у зв`язку із ліквідацією ПрАТ «СК Україна».

У свою чергу, відповідач заявив про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №910/14293/19 надано правовий висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням; право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика. Право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково вважали суди попередніх інстанцій у справі №910/14293/19.

Беручи до уваги постанову Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №910/14293/19, колегія суддів доходить висновку, що оскільки ліквідація страховика (ПрАТ «СК «Україна») відбулась за ухвалою суду 17.07.2019, саме 17.07.2019 є початком перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Наведеним спростовуються зазначені МТСБУ в обґрунтування апеляційної скарги доводи, зокрема, про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив, коли позивач дізнався про своє порушене право та помилково дійшов висновку, що строк позовної давності обраховується не з моменту ДТП, а з моменту визнання ПАТ «СК «Україна» банкрутом.

Враховуючи звернення позивача з позовом до суду у даній справі 01.09.2021 (згідно поштового штемпеля на конверті, в якому надіслано позов до Господарського суду міста Києва), позовні вимоги про стягнення 2 364, 31 грн. - 3% річних за користування чужими коштами; 10 922, 49 грн. - інфляційних втрат заявлені у межах загального трирічного строку позовної давності, у зв`язку із чим заява відповідача про застосування позовної давності до цих вимог задоволенню не підлягає.

Наведеними обставинами спростовуються аргументи відповідача, викладені в апеляційній скарзі та підтверджено правильність прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі.

З огляду на вимоги апеляційної скарги та встановлені ст. 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів відзначає, що МТСБУ не вказує про допущені господарським судом першої інстанції порушення в частині присудження до стягнення з МТСБУ витрат ТОВ «Маркс.Капітал» на професійну правничу допомогу в розмірі 2 900,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у справі № 910/14441/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у справі № 910/14441/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

4. Матеріали справи № 910/14441/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська