ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 року м.Дніпро Справа № 908/2902/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

судді: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від заявника: Петренко О.Е., директор;

інші учасники процесу не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк», на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 (суддя Боєва О.С., повний текст ухвали складений 08.10.2021) у справі № 908/2902/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин», (69104, м. Запоріжжя, вул. Олексія Паради, буд. 54) про забезпечення позову, подану до пред`явлення заявником позову

до відповідача-1: Приватного підприємства «Аверс-Трейд»,

(м. Запоріжжя, вул. Олексія Паради, буд. 54)

відповідача-2: Акціонерного товариства «Альфа Банк», код ЄДРПОУ 23494714 (03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100)

про:

- скасування державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно;

- припинення права приватної власності на нерухоме майно;

- визнання недійсним іпотечного договору;

- припинення іпотеки, предметом якої є об`єкт нерухомого майна;

- припинення обтяження, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» зазначив, що предметом позову з яким він має намір звернутися до суду є позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права розпоряджання майном, а саме:

1) скасування державної реєстрації права приватної власності (частка власності: 1/1; підстава виникнення права власності: договір міни, 3, 21.06.2000) Приватного підприємства "Аверс - Трейд" (), зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2008 на об`єкт нерухомого майна: інв. №54, що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Олексія Поради (до перейменування Димитрова), будинок 54, та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391;

2) припинення права приватної власності (частка власності: 1/1; підстава виникнення права власності: договір міни № 3, 21.06.2000) Приватного підприємства "Аверс - Трейд" (), зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2008 на об`єкт нерухомого майна: інв. №54, що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Олексія Поради (до перейменування Димитрова), будинок 54, та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391;

3) визнання недійсним Іпотечного договору №108/08/1i вiд 20.08.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" () та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. 20.08.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 11047, із змінами до нього, які оформлені додатковим договором № від 27.11.2009 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" () та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (), посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли Іриною Іванівною 27.11.2009 року та зареєстрованим в реєстрі за №10805, та додатковим договором №2 від 31.08.2010 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" () та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (), посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк Іриною Іванівною 31.08.2010 року та зареєстрованим в реєстрі за № 9438;

4) припинення іпотеки, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 34430677 (спеціальний розділ), предметом якої є об`єкт нерухомого майна: інв. №54, що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вул.Олексія Поради (до перейменування Димитрова), будинок 54, реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24340391;

5) припинення обтяження, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 34430817 (спеціальний розділ), у виді заборони на об`єкт нерухомого майна: інв.No54, що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Олексія Поради (до перейменування Димитрова), будинок 54, та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, зокрема, зазначено про наступне. 21.01.2004 між ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (відповідач-1) було укладено Договір про спільну діяльність (простого товариства) № 02/04, відповідно до якого відповідачем-1 було внесено у спільну діяльність (спільне майно), серед іншого, цех арматури та металу - склад інв. №54 літ. В, В1, загальною площею 1076,0 кв.м., розташований за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Олексія Поради (до перейменування Димитрова), буд. 54, що підтверджується Актом про внесення вкладів сторін від 22.01.2004 (п. 2 Акту), який є додатком №1 до Договору про спільну діяльність та його невід`ємною частиною. З огляду на це, вказаний цех перебуває у спільній сумісній власності Заявника та відповідача-1, починаючи з 22.01.2004, що також встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.11.2020 по справі № 908/2326/20. За заявою Відповідача-1 на підставі договору міни №3 від 21.06.2000 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2008 було здійснено державну реєстрацію права приватної власності на цех за відповідачем-1 (частка власності: 1/1) з присвоєнням цьому об`єкту нерухомого майна реєстраційного номеру 24340391. Однак станом на 13.08.2008 Відповідач-1 не мав права приватної власності на цех (частка власності: 1/1), оскільки цех належав Заявнику та Відповідачу-1 на праві спільної сумісної власності на підставі договору про спільну діяльність та закону (ч. 1 ст. 1134 Цивільного кодексу України), а тому державна реєстрація права приватної власності на цех за відповідачем-1 є безпідставною. 20.08.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та Відповідачем-1 було укладено Іпотечний договір № 108/08/1i, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 11047, за яким вищезазначене нерухоме майно передано в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чуловським В.А. було внесено запис про іпотеку за №34430677 та запис про обтяження за № 34430817. На момент укладення Іпотечного договору та внесення змін до нього (укладення додаткових договорів №№1, 2) предмет іпотеки (цех) належав на праві спільної сумісної власності Заявнику та Відповідачу-1. Заявник не надавав письмової нотаріально посвідченої згоди ні на укладення Іпотечного договору, ні на внесення змін до нього. У зв`язку із цим Іпотечний договір підлягає визнанню недійсним, а зареєстровані у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записи про іпотеку та обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно підлягають припиненню.

Заявник зазначив, що на його адресу надійшло Повідомлення на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) вих.№АБ/2019/123 від 23.02.2021 (далі Повідомлення про звернення стягнення). У вказаному повідомленні було зазначено, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання, AT «Укрсоцбанк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» (Відповідач-2). Також попереджено, що в разі не виконання вимоги про сплату боргу у розмірі 2887710,53 UAH протягом тридцятиденного строку, АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про Іпотеку». Існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони реєстраційних дій може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи Відповідачем-2 буде реалізовано намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», враховуючи п. 4.6.3 Іпотечного договору, то останній зможе звернутися до будь-якого суб`єкта державної реєстрації прав, державного реєстратора прав на нерухоме майно, уповноваженого здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України №1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в результаті чого відбудеться реєстрація права власності на цех за Відповідачем-2. При цьому Заявник втратить своє право спільної сумісної власності на цех та не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Заявника. Обраний Заявником захід забезпечення позову не перешкоджає іпотекодержателю (Відповідачу-2) звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 2887710,53 UAH, зазначеної ним в Повідомленні про звернення стягнення, якщо він вважає, що така заборгованість існує та є беззаперечною, та не перешкоджає ні іпотекодержателю, ні іпотекодавцю за Іпотечним договором реалізовувати інші права та виконувати обов`язки, передбачені Іпотечним договором. Також Заявник зазначив, що застосування зустрічного забезпечення позову є недоцільним в даному випадку, оскільки за обраного Заявником заходу забезпечення позову потенційні збитки та інші ризики для відповідача-1 та відповідача-2, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, відсутні.

На підставі викладеного Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна інв. №54, загальною площею 1076,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Олексія Поради (до перейменування Димитрова), будинок 54, та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 у даній справі задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» про забезпечення позову, подану до пред`явлення позовної заяви. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна інв. №54, загальною площею 1076,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Олексія Поради (до перейменування Димитрова), будинок 54, реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого: 24340391

Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи, що АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 108/08/1i від 20.08.2008, який оспорюється ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин», існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, Акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 скасувати, у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в даному випадку заходи забезпечення позову є неспівмірними з предметом позову, стороною Позивача не доведено факту неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову, сам факт надсилання поштової вимоги не свідчить про факт порушення прав відповідача Банком.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021у справі № 908/2902/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач) судді: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2021р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк», на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 908/2902/21 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання доказів сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022 у справі № 908/2902/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідач) судді: Орєшкіна Е.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.01.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження Акціонерному товариству «Альфа Банк», на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 908/2902/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа Банк», на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 908/2902/21 та призначено судове засідання по справі №908/2902/21 на 03.02.2022.

03.02.2022р. судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді доповідача Чус О.В. у відпустці.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022 розгляд апеляціної скарги Акціонерного товариства «Альфа Банк», на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 908/2902/21 призначено у судовому засіданні на 24.02.2022.

24.02.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 ще на 30 діб.

Від представника Акціонерного товариства «Альфа Банк» надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника. Просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.04.2022 у справі № 908/2902/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В, судді: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Альфа Банк», на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 908/2902/21 призначено на 28.04.2022 о 10:20 год.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» надано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволені скарги. Також, долучено до матеріалів даної справи повідомлення про звернення стягнення вих. № АБ/2019/123 від 18.01.2022, яке не було подано до суду першої інстанції з огляду на дату його виникнення (дата його виникнення є пізнішою, ніж дата прийняття оскаржуваної ухвали Господарського суду Запорізької області).

28.04.2022 відповідачі у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів у справі.

28.04.2022 в у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала господарського суду про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1,2 ст. 136 ГПК України - господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України - позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України - заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується про суті.

Тобто, для вжиття заходів до забезпечення позову необхідно, щоб заходи забезпечення позову, заявлені заявником у клопотанні про забезпечення позову не були тотожними позовним вимогам, заявлених позивачем в позовній заяві.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 ПІК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник зазначив ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин», на підставі Договору про спільну діяльність (простого товариства) № 02/04 від 21.01.2004 цех арматури та металу - склад інв. №54 літ. В, В1, загальною площею 1076,0 кв.м., розташований за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради (до перейменування Димитрова), буд.54, перебуває у спільній сумісній власності Заявника та ПП «Авер-Трейд» (Відповідач-1), що в тому числі встановлено у рішенні Господарського суду Запорізької області від 26.11.2020 у справі № 908/2326/20, яке набрало законної сили.

Звертаючись до господарського суду з заявою про забезпечення позову ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» посилається, зокрема на те, що відносно вищевказаного нерухомого майна іпотекодержателем АТ «Альфа-Банк» вчиняються підготовчі дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки. На підтвердження цього Заявником надано (додано до заяви) завірену копію повідомлення за вих. №АБ/2019/123 від 23.02.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, в порядку передбаченому статтею ст. 37 Закону України «Про іпотеку», яке отримано ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» від АТ «Альфа-Банк» 15.03.2021.

За змістом ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Отже заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог заявника (позивача). При цьому, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та законних інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя.

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Матеріалами справи встановлено, що заявником подано до суду докази наявності фактичних обставин, з яким пов`язується застосування заходу забезпечення позову, а саме Повідомлення про звернення стягнення, Іпотечний договір із змінами до нього, Договір про спільну діяльність, Акт про внесення вкладів Сторін від 22.01.2004, Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.11.2020 по справі № 908/2326/20.

За наведених обставин, невжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо предмету іпотеки, може призвести до звернення стягнення іпотекодержателем (відповідачем-2) на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про Іпотеку», висловлений ним в Повідомленні про звернення стягнення, та реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем (відповідачем-2) в односторонньому порядку.

У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, в разі звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах мас досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.09.2020 у справі № 904/1766/20.

Іпотекою у відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Тому, апелянт в такому випадку матиме можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі Іпотечного договору, що не призведе до понесення можливих збитків апелянтом.

Колегія суддів вважає що обраний заявником захід забезпечення позову є адекватним, розумним і співмірним з заявленими позовними вимогами, та спроможний забезпечити ефективний захист та поновлення прав заявника.

Заявлений захід забезпечення позову відповідає процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Господарський процесуальний кодекс України не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, або вирішувати спір по суті заявлених позовних вимог. Натомість, інститут забезпечення позову існує для уникнення ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання майбутнього рішення суду.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства, враховуючи, що АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 108/08/1i від 20.08.2008, який оспорюється ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин», існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Таким чином, судом апеляційної інстанції при перегляді ухвали суду першої інстанції не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, колегія суддів у урахуванням положень частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України доходить до висновку, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 про забезпечення позову у справі №908/2902/21 винесена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення її без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства «Альфа Банк», відповідно, без задоволення.

Оскільки в даному випадку справа не розглядалася та не вирішувалася по суті, а на розгляді по суті справа перебуває у суді першої інстанції, то відповідно до положень ст.129 ГПК України суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судового збору (ВС №908/1881/18 від 04.09.2018р.)

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк», на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 908/2902/21 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.10.2021 року у справі № 908/2902/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.05.2022

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв