ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 травня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/161/22
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув матеріали справи

за позовом - Тернопільського національного технічного університету іменні Івана Пулюя (вул. Руська, 56, м. Тернопіль, 46001) в особі Відокремленого структурного підрозділу Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету іменні Івана Пулюя (вул. Ген. Тарнавського, 7, м. Тернопіль, 46024)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю КОНДОР ЛОГІСТИК (вул. Єфремова, 84, офіс 1Б, м. Львів, 79044)

про стягнення 99394,75 грн.

За участю від:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

Суть справи:

Тернопільський національний технічний університет іменні Івана Пулюя, в особі Відокремленого структурного підрозділу Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету іменні Івана Пулюя звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю КОНДОР ЛОГІСТИК про стягнення 99394,75 грн, з яких: 69262,80 грн боргу; 25283,55 грн пені; 4848,40 грн - штрафу.

Свої вимоги позивач мотивував неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань по договору про закупівлю товарів №74 від 09.04.2020.

Ухвалою суду від 11.04.2022: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/161/22 за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання у даній справі призначено на 12.05.2022; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

12.05.2022 Відокремленим структурним підрозділом Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету іменні Івана Пулюя подано клопотання №2/19-120 від 12.05.2022 (вх. №2952), в якому позивач просив суд проводити засідання без участі його представника.

Разом з цим, 12.05.2022 від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 12.05.2022 (вх. № 2948) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю відповідачем забезпечити явку його представника в підготовче судове засідання 12.05.2022.

Сторони участь повноважних представників в підготовче судове засідання 12.05.2022 не забезпечили, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Станом на 12.05.2022 від відповідача не надходило відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що матеріали справи №921/161/22 підлягають передачі за підсудністю на розгляд до Господарського суду Львівської області, з огляду на наступне.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч. 3 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 6 статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частина другою та третьою цієї статті (ч. 1 ст. 24 ГПК України).

Предмет спору у даній справі стосується стягнення вартості недоотриманого товару - паливно - мастильних матеріалів відповідно до умов укладеного договору №74 від 09.04.2020 про закупівлю товарів.

У позовній заяві б/н від 31.03.2022 (вх. №184 від 04.04.2022) позивачем зазначено, що за умовами укладеного договору відповідач зобов`язався забезпечити заправку бензином А-92 (скретч-картки або талони) та А-95 (скретч-картки або талони) на власних (орендованих або партнерських) АЗС, які розташовані на території міста Тернополя і Тернопільської області та на території України.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ГПК України).

У тексті позову та укладеного між сторонами договору місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю КОНДОР ЛОГІСТИК, ідентифікаційний код 39046990, значиться вул. Єфремова, 84, офіс 1Б, м. Львів, 79044.

Разом з цим, ч. 5 ст. 29 ГПК України передбачає, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Посилаючись на приписи ч.5 ст.29 ГПК України та ту обставину, що місцем виконання договору №74 від 09.04.2020 є, зокрема територія м. Тернополя та Тернопільської області, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Тернопільської області.

У п. 1.1 договору №74 від 09.04.2020 (надалі - договір) відповідач (постачальник) взяв на себе зобов`язання здійснити у 2020 році поставку і передати позивачу (покупцю) товар нафту і дистилянти (бензин), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити постачальнику його вартість у строки та порядку, передбачені договором.

У п. 5.2 договору сторонами обумовлено місце отримання товару АЗС постачальника (відповідача).

Таким чином, умовами договору №74 від 09.04.2020 не визначено місце його виконання місто Тернопіль та Тернопільську область.

У датованих 02.03.2020 гарантійному листі №3185 та довідці №3195 ТОВ КОНДОР ЛОГІСТИК гарантували, що заправка автотранспорту замовника за талонами, скретч-картками або паливними картками на партнерських АЗС «WOG» «ВОГ КАРД» буде здійснюватись цілодобово по всій території України.

Враховуючи предмет та підстави позову, приписи ч. 1 ст. 27 ГПК України, за відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.5 ст. 29 ГПК України, вирішення справи №921/161/22 належить до юрисдикції (підсудності) Господарського суду Львівської області (вул. Личаківська, 128, м. Львів, 79014), за місцезнаходженням відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За ст. ст. 279, 310 ГПК України недотримання судами першої інстанції правил територіальної юрисдикції є безумовною підставою для скасування постановлених у справі рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів справи №921/161/22 за підсудністю на розгляд до Господарського суду Львівської області. Спори між судами щодо підсудності не допускаються (ч. 6 ст. 31 ГПК України).

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 7 ст. 31 ГПК України).

Слід додатково зазначити, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

У пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

На думку ЄСПЛ, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі "C.G. та інші проти Болгарії" ("C. G. and Others v. Bulgaria", заява N 1365/07); пункт 170 рішення "Олександр Волков проти України" ("Oleksandr Volkov v. Ukraine", заява N 21722/11).

Конституційний суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 наголосив на тому, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Реальне існування правової визначеності зумовлює довіру суспільства до діяльності держави, до судової системи, належне ставлення до права та закону. Відсутність правової визначеності, навпаки, спричиняє порушення прав, свобод та законних інтересів осіб, руйнує основи правової системи (постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №923/917/20, від 09.02.2022 у справі №904/4739/20).

З метою дотримання принципу правової визначеності при застосуванні ст.ст. 27, 29 ГПК України суд виходить також і з того, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 31.08.2021 справу №921/148/21 за позовом Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області до того ж відповідача, за подібних правовідносин, направлено за територіальною юрисдикцією до Господарського суду Львівської області.

21.12.2021 спір у справі №921/148/21 вирішено Господарським судом Львівської області по суті.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,14, 20, 27, 30, 31, 73-86, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Матеріали справи №921/161/22 передати за підсудністю на розгляд до Господарського суду Львівської області (вул. Личаківська, 128, м. Львів, 79014).

2. Ухвала, в порядку ч.2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання - 13.05.2022.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається, в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 13 травня 2022 року.

Суддя І.П. Шумський