РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1301/21
Господарським судом Чернігівської області в складі судді Моцьора В.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХ-АБ",

вул. Ахсарова, буд. 18, кв. 233, м. Харків, 61202;

e-mail: ; ІНФОРМАЦІЯ_2;

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України", вул. Перемоги, 5, с. Іванівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16433,

e-mail: ; ІНФОРМАЦІЯ_1;

про стягнення 225955,56грн

без виклику (повідомлення) сторін

20.12.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХ-АБ" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" 225955,56грн, у тому числі: 166000,00грн боргу; 25232,00грн інфляційне збільшення за період з 03.12.2019 по 01.12.2021; 10151,01грн трьох відсотків річних за період 03.12.2019 по 16.12.2021 та 24572,55грн пені за період з 16.12.2020 по 16.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором №27/09/2019 оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем в частині сплати орендної плати.

За наслідками автоматизованого розподілу справу №927/1301/21 передано на розгляд судді Фесюрі М.В., про що сформовано протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021.

Ухвалою суду від 24.12.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання) та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду письмових заяв по суті спору, зокрема, відповідачу - 15 календарних днів з дня отримання ухвали суду для подання в порядку статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України мотивованого відзиву на позов; позивачу - п`ять календарних днів, з дня отримання відзиву на позов, для подання до суду та направлення іншій стороні в порядку статей 166, 251 цього Кодексу відповіді на відзив.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі від 24.12.2021 отримана відповідачем 30.12.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлень 776.

13.01.2022, відповідачем у встановлений строк на адресу суду та позивача засобами поштового зв`язку направлено відзив на позов. У відзиві на позов клопотав застосувати до вимоги про стягнення неустойки (пені) правові наслідки спливу строків спеціальної позовної давності, а також зменшити розмір відсотків річних та інфляційних втрат. Просив суд взяти до уваги, що загальний розмір неустойки, відсотків річних та інфляційних втрат складає майже 40% від суми наданих послуг за Договором, у той час як Підприємство на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, відносно нього відкрито 19 виконавчих проваджень, відомості про які опубліковано в Єдиному реєстрі боржників. Звертав увагу, що в 2021 році мало місце систематичне перешкоджання в здійсненні господарської діяльності Підприємства невідомими особами, як наслідок, зареєстровано відповідні кримінальні провадження, де Підприємство визнано потерпілим, що суттєво вплинуло на його продуктивність та фінансовий стан. Зазначав, що розмір адвокатських витрат, заявлених позивачем до стягнення (63095,56грн, у тому числі «гонорар успіху») є надмірним та не відповідає фактичному обсягу наданих послуг.

Відзив на позов направлений на юридичну адресу позивача 13.01.2022 та отриманий останнім 22.01.2022, про що свідчить відомості з офіційного сайту АТ «Укрпошта» «Відстеження трекінгу» (номер поштового відправлення 100).

Таким чином, з огляду на встановлені судом строки, позивач мав подати до суду відповідь на відзив у строк по 27.01.2022, однак своїм правом своєчасно не скористався.

Відповідь на відзив направлена позивачем до суду засобами поштового зв`язку 08.02.2022, тобто з пропуском строку, встановленого ухвалою суду від 24.12.2021. При цьому, клопотання про продовження процесуального строку, з обґрунтуванням поважності причин, позивачем до суду в порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України не заявлено.

За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись наведеною нормою, судом залишено без розгляду відповідь на відзив, з підстав порушення позивачем процесуальних строків на її подання, за відсутності мотивованого клопотання про продовження процесуального строку.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13 та 14 Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Водночас, указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 було введено воєнний стан, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась. Зокрема, за указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

За наведених обставин, розгляд справи не відбувся в строки встановлені статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2022, на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Чернігівської області від 03.05.2022 №02-01/58/22, справу № 927/1301/21 передано на розгляд судді Моцьора В.В.

Ухвалою суду від 05.05.2022 справа №927/1301/21 прийнята до провадження в новому складі суддею Моцьор В.В.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕХ-АБ» (позивач, орендодавець за Договором), з однієї сторони, та Державним підприємством «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (відповідач, орендар за Договором), з іншої сторони, укладено договір №27/09/2019 оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем, за умовами якого (пункти 1.1., 1.2.) орендодавець зобов`язався передати орендарю в тимчасове платне користування сільськогосподарську техніку разом з екіпажем (одного спеціаліста орендодавця, який забезпечує безперебійну роботу техніки, керування нею та виконання технічних завдань орендаря), а орендар зобов`язався прийняти в тимчасове платне користування техніку з екіпажем і сплачувати орендодавцю орендну плату. Ознаки техніки, кількість та марка, її характеристики визначаються в додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно додатку №1 до Договору в оренду передається NEW HOLLAND CS 6090 у кількості 1 одиниця, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, під керуванням Ямнова Р.Я. Техніка передається в оренду з метою збору врожаю соняшника. Орендна плата за Договором становить загальну вартість наданих послуг з оренди, сплачених Орендарем Орендодавцю протягом дії Договору на підставі актів приймання - передачі наданих послуг та розраховується виходячи з 1000грн, включаючи ПДВ, за один гектар обробленої площі.

За п.2.1. Договору техніка, що передається в оренду, повинна використовуватись орендарем виключно для проведення сільськогосподарських робіт відповідно до вимог Інструкції з експлуатації заводу - виробника.

Сторони в пунктах 3.1. - 3.4. Договору погодили, що техніка передається в оренду з 01.10.2019 по 20.10.2019. Передача техніки здійснюється за місцезнаходженням орендаря на умовах DDP - склад орендаря згідно «Інкотермс 2010». Доставка техніки з екіпажем до орендаря та повернення техніки після закінчення строку оренди здійснюється силами та за рахунок орендодавця. Передача техніки в оренду здійснюється за актом приймання - передачі, який є невід`ємною частиною Договору, за формою, наведеною у Додатку №2 до цього Договору.

Розділом 4 «Строк оренди» Договору передбачено, що строк оренди техніки з екіпажем орієнтовно складає: 01.10.2019 по 20.10.2019. Фактичні строки оренди техніки з екіпажем визначаються відповідно до актів приймання-передачі техніки, без внесення змін до умов Договору. Техніка вважається передаю в оренду з дати підписання сторонами відповідного акту приймання - передачі. Передача сільськогосподарської техніки з екіпажем в оренду, а також її повернення з оренди здійснюється на підставі актів приймання - передачі.

Відповідно до п.5.2. Договору орендна плата зазначається в акті приймання - передачі наданих послуг, що підписується сторонами протягом 10 робочих днів з моменту отримання його від виконавця або в цей же строк направити виконавцю обґрунтовану мотивовану відмову від підписання акту. Якщо протягом 10 банківських днів з моменту отримання акту замовник не підпише акт прийому-передачі виконаних робіт і не надасть обґрунтованої мотивованої відмови від його підписання сторони вважають акт підписаним, а роботи виконаними.

Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній грошовій одиниці України (гривні) через установу банку згідно з правилами, передбаченими чинним в Україні законодавством для безготівкових розрахунків (п.5.5. Договору). При цьому, отримання орендарем від орендодавця відповідного рахунку (рахунку-фактури, інвойсу, іншого документа до сплати тощо) не є обов`язковою передумовою здійснення оплати орендної плати за Договором, у випадку виставлення до сплати відповідного документу орендодавець зобов`язується вказати в ньому реквізити цього Договору та не відступати від його положень.

Остаточний розрахунок за цим Договором здійснюється на підставі акту приймання - передачі наданих послуг з оренди, що оформлюється протягом 5 календарних днів з моменту закінчення терміну оренди (пункти 5.7., 5.8. Договору). Виплата орендної плати проводиться протягом 10 банківських днів після підписання сторонами акту приймання - передачі наданих послуг (п.5.3. Договору).

Відповідач в силу п.6.3.2. Договору зобов`язаний своєчасно сплачувати орендні платежі відповідно умов Договору.

Договір №27/09/2019 оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 27.09.2019 набув чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін та укладений на строк до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.9.1.).

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами правочину суд встановив, що між позивачем та відповідачем, які є самостійними суб`єктами господарювання, виникли зобов`язальні договірні відносини, на які поширюється дія положень § 1 та § 5 Глави 58 Цивільного кодексу України, § 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Договір №27/09/2019 оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 27.09.2019 на момент вирішення спору є чинним в силу п.9.1., сторонами не надано до матеріалів справи будь-яких доказів на підтвердження припинення дії цього правочину.

Предметом позову в даній справі є стягнення вартості послуг з оренди транспортного засобу, відсотків річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій (неустойки в формі пені) за порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасній оплаті вартості отриманих послуг, обумовлених Договором.

Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати обумовлених Договором послуг; наявність достатніх правових підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій за фактом порушення договірних зобов`язань, а також правових наслідків, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

За частинами 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). За частиною 6 даної статті, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 798 Цивільного кодексу України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

З урахуванням наведених норм та змісту пунктів 1.1, 5.1. - 5.4. Договору суд дійшов висновку, що укладений сторонами правочин є оплатним. Виходячи із зазначених положень Договору на відповідача покладено обов`язок з оплати вартості отриманих послуг з оренди транспортного засобу на підставі актів приймання - передачі наданих послуг за ціною 1000грн (з ПДВ) за один гектар обробленої площі (Додаток №1 до Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору за актом прийому - передачі виконаних робіт від 18.11.2019 позивачем було надано, а відповідачем отримано послуги по збиранню врожаю соняшника на площі 166га, вартість яких складає 166000грн (в тому числі ПДВ 20% 27666,67грн). Акт складено за підписом обох сторін, що завірені печатками юридичних осіб.

На оплату наданих послуг позивачем виставлено рахунок-фактуру №16/19 від 18.11.2019 на суму 166000грн.

Зобов`язання по факту надання послуг з оренди сільськогосподарської техніки на суму 166000грн, у тому числі ПДВ 27666,66грн, задекларовано позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Виходячи з умов п.5.3. Договору, відповідач мав розрахуватись за отримані послуги в строк по 02.12.2019. Факт отримання відповідачем послуг за Договором №27/09/2019 від 27.09.2019 на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт від 18.11.2019 б/н не заперечується.

За частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів визначено статтею 74 цього Кодексу, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

За висновком суду, позивачем на підставі наявних у матеріалах справи доказів доведено наявність у відповідача непогашеної заборгованості за отримані послуги з оренди транспортного засобу, обумовленого спірним Договором, у сумі 166000грн.

На момент винесення рішення відповідачем не надано суду доказів погашення наявного боргу в сумі 166000грн за актом прийому-передачі виконаних робіт від 18.11.2019, що ним не заперечується.

З урахування наведеного, позов у частині стягнення 166000грн суми основного боргу за договором оренди транспортного засобу №27/09/2019 від 27.09.2019 підлягає задоволенню.

Також в межах даного позову позивачем за порушення грошових зобов`язань за Договором заявлено до стягнення з відповідача: 24572,55грн пені за період з 16.12.2020 по 16.12.2021, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на підставі п.8.3. Договору; 25232,00грн інфляційних нарахувань за період з 03.12.2019 по 01.12.2021 та 10151,01грн трьох відсотків річних за період 03.12.2019 по 16.12.2021, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 610 та 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 4 та 6 статті 231 та частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються в розмірі передбаченому сторонами в договорі.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 даного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведених норм розмір неустойки (пені) за порушення грошових зобов`язань встановлюється сторонами в договорі в відсотковому співвідношенні до суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання, однак не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, якщо інше не передбачено в спеціальному нормативно-правовому акті, що регулює спірні правовідносини сторін.

Пунктом 8.3. Договору сторони погодили, що в разі прострочення здійснення остаточного розрахунку з орендодавцем щодо сплати орендної плати за оренду техніки з екіпажем, встановленого в п.5.4. цього Договору, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується та сплачується за весь строк прострочення платежу.

Судом встановлено, що виконання зобов`язання з оплати вартості послуг по оренді сільськогосподарської техніки згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 18.11.2019 за Договором №27/09/2019 прострочено відповідачем починаючи з 03.12.2019.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення неустойка (у формі пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором у сумі 24572,55грн за період з 16.12.2020 по 16.12.2021.

З огляду на зазначене відповідач у відзиві на позов просив суд застосувати наслідки спливу спеціальної позовної давності до вимог у цій частині позову.

За приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За вимогами частини 5 статті 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно частини 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з положень частини 5 статті 261 Цивільного кодексу України та положень п.5.3. Договору, зі спливом 10 банківських днів після підписання сторонами акту прийому - передачі виконаних робіт від 18.11.2019 до Договору №27/09/2019, тобто з 03.12.2019 почалось прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг та відповідно перебіг строків спеціальної позовної давності в один рік в частині вимог про стягнення неустойки (в формі пені), що сплинув 03.12.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 16.12.2021, тобто із спливом строку спеціальної позовної давності до вимог в частині стягнення неустойки (в формі пені) в сумі 24572,55грн, про що заявлено відповідачем у відзиві на позов.

Встановлені судом обставини є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, суд, керуючись наведеними нормами, провівши перерахунок заявлених до стягнення нарахувань: трьох відсотків річних та інфляційних втрат, у межах визначеного позивачем періоду стягнення, дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення трьох відсотків річних у повному обсязі в сумі 10151,01грн та про часткове задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 22742грн.

Як встановлено судом, розрахунок інфляційних втрат невірний, оскільки позивачем безпідставно виключено з розрахунку грудень 2019 року, лютий 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, серпень 2021 року, тобто місяці в яких мала місце дефляція (індекс інфляції становив 99,8%, 99,7%, 99,4%, 99,8%, 99,8% відповідно), що входять в період заявлений до стягнення.

Таким чином, судом відмовлено в стягненні інфляційних втрат у сумі 2490грн, беручи до уваги помилковість їх нарахування.

Відповідач у відзиві на позов просив зменшити як надмірно нараховані суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Статтею 233 ГК України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі перелічених норм суд має право зменшити розмір штрафних санкцій. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, на які посилається відповідач, не можуть бути враховані в межах наявного спору, оскільки фактичні обставини даної справи є відмінними від тієї, що розглядалась касаційною інстанцією. При цьому, виключні обставини, про які згадує відповідач у відзиві на позов, зокрема, саботування його господарської діяльності, мало місце в 2021 році, тобто більше ніж через рік, коли грошове зобов`язання мало бути ним виконано.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає правових підстав для зменшення розміру трьох відсотків річних та інфляційних втрат як міри відповідальності відповідача за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Проаналізувавши доводи та заперечення обох сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенні в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 166000грн, трьох відсотків річних у сумі 10151,01грн за період з 03.12.2019 по 16.12.2021 та інфляційних втрат у сумі 22742грн за період з 03.12.2019 по 01.12.2021.

При ухвалені рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (1); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (2).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У частинах 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому зазначив, що розмір витрат на правову допомогу адвоката складає 63095,56грн, з яких: 40500грн - орієнтовна вартість фактично наданих Адвокатським об`єднанням юридичних послуг; 22595,56грн - додаткова винагорода Адвокатського об`єднання («гонорар успіху», із розрахунку 10% від ціни позову).

На підтвердження заявленого розміру витрат на правову допомогу позивач до матеріалів справи надав: договір №72/01/01-11/2021/МСП про надання професійної правової (правничої) допомоги від 01.11.2021, укладений між ТОВ «АГРОТЕХ-АБ» (позивач, клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Мамай, Самілик та партнери" (Адвокатське об`єднання); завдання (калькуляція-рахунок) №1 до Договору №72/01/01-11/2021/МСП від 01.11.2021; звіт (акт №1) наданих правових послуг від 16.12.2021 до Договору №72/01/01-11/2021/МСП від 01.11.2021; рахунок на оплату №91/1 від 16.12.2021 на суму 27 000,00 грн; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1027432 від 08.02.2022, виданий Адвокатським об`єднанням "Мамай, Самілик та партнери" адвокату Самілик М.В.; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000341, видане на підставі рішення Ради адвокатів Чернігівської області №60 від 30.03.2018.

За умовами Договору №72/01/01-11/2021/МСП від 01.11.2021 (п.1.1.) Адвокатське об`єднання зобов`язалось виключно за Завданням Клієнта надати правову допомогу щодо представництва та захисту інтересів останнього, іншої правової допомоги та послуг, які визначаються у Завданні, в рамках врегулювання виниклого у Клієнта із його контрагентом ДП ДГ "Іванівка" ІСГ ПС НААН України господарського спору за укладеним між ними договором №27/09/2019 оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 27.09.2019, в частині стягнення з контрагента на користь Клієнта основної суми заборгованості за надання послуг, та передбачених договором та/або законом штрафних санкцій (нарахувань) за можливе порушення грошового зобов`язання, Клієнт, в свою чергу, зобов`язався оплатити Адвокатському об`єднанню зазначену послугу, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та/або Завданням.

Відповідно до пунктів 1.3., 2.5. Договору №72/01/01-11/2021/МСП від 01.11.2021 Клієнт доручає та оплачує послуги, гонорар успіху, витрати, а Адвокатське об`єднання, в тому числі через адвоката, бере на себе зобов`язання здійснювати дії, визначені в узгодженому сторонами Завданні, у спосіб та в межах, викладених у цьому пункті. Сторони домовились, що фіксація фактично наданих послуг (виконаної роботи), витраченого часу та витрат здійснюється як адвокатом, та і третьою особою від Адвокатського об`єднання на виконання умов Договору та відображається у відповідних Звітах (Актах) про виконання договору (доручення Клієнта), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Приймання Клієнтом результатів виконання цього Договору Адвокатським об`єднанням оформлюється Звітом (Актом) про виконання договору та/або доручення Клієнта. Клієнт зобов`язаний підписати відповідний Звіт (Акт) виконаних робіт (наданих послуг) в день надання (отримання) частини або в повному обсязі відповідних правових послуг та отримання від Адвокатського об`єднання підписаного зі сторони останнього відповідного Звіту (Акту) виконаних робіт (наданих послуг). Підписання або отримання в розумінні п. 3.4 цього Договору Звіту (Акту) про виконання Договору та/або переданням Клієнту оригіналів відповідних документів є підтвердженням відсутності претензій з його Клієнта боку (пункти 3.4., 3.5. Договору).

Згідно з пунктом 6.1. Договору за надання правової допомоги Клієнт (Замовник) здійснює оплату послуг Адвокатського об`єднання по господарським справам у розмірі від 1500грн за одну годину фактично наданих послуг.

За загальним правилом, якщо інше не передбачено сторонами в узгодженому Завданні, в разі досягнення Адвокатським об`єднанням позитивного або частково позитивного результату на користь Клієнта, Клієнт зобов`язаний в порядку та строки, визначені пунктами 6.3. - 6.5. цього Договору, сплатити на користь Адвокатського об`єднання додатковий гонорар успіху в розмірі 10% від суми (розміру) майнової вигоди, яку отримав Клієнт в результаті наданням йому Адвокатським об`єднанням правових послуг.

Оплата послуг, гонорару успіху, фактичних витрат здійснюється згідно із узгодженим сторонами Завданням, яке є додатком до цього Договору, в безготівковій формі, згідно з Договором, у триденний строк після підписання Завдання та/або виставлення відповідного рахунку.

Згідно з п.6.3. Договору оплата гонорару успіху здійснюється у наступному порядку: протягом 15 днів від дня досягнення Адвокатським об`єднанням позитивного або часткового позитивного результату, незалежно від факту набрання відповідними судовими рішеннями законної сили чи виникнення правової визначеності в узгодженій сторонами іншій події, Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокатському об`єднанню 25% від узгодженої суми гонорару успіху, визначеної Договором та/або Завданням; після набрання судовим рішенням законної сили або виникнення правової визначеності в узгодженій сторонами іншій події Клієнт протягом 5 днів сплачує Адвокатському об`єднанню 75% від суми гонорару успіху, визначеної Договором та/або Завданням.

01.11.2021, сторонами складено та підписано Завдання (калькуляція-рахунок) №1 до Договору №72/01/01-11/2021/МСП, в якому попередньо визначена кількість часу, необхідного для виконання доручення (надання послуги); вартість одиниці виміру (за 1 год або 1 судодень); загальна вартість виконання доручення (надання послуги).

16.12.2021, сторонами підписано звіт (акт №1) наданих правових послуг до Договору №72/01/01-11/2021/МСП, згідно з яким Адвокатським об`єднанням були надані, а Клієнтом прийнято послуги з надання правничої допомоги в наступному обсязі:

- інтерв`ювання Клієнта (його керівника), збір та правовий аналіз інформації, що стосується суті виниклого у Клієнта із його контрагентом ДП ДГ "Іванівка" ІСГ ПС НААН України господарського спору, збір наявної у Клієнта первинно-бухгалтерської та іншої правової документації, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань Клієнту - 2год на суму 3000,00грн;

- вивчення та детальний правовий аналіз первинної та іншої правової документації Клієнта, збір додаткової необхідної для надання належної правової допомоги інформації та документації, уточнення та підсумкове узагальнення фактичних обставин виниклого у Клієнта із його контрагентом ДП ДГ "Іванівка" ІСГ ПС НААН України господарського спору - 2год на суму 3000,00грн;

- збір, вивчення та фактичне застосування до спірних правовідносин сторін нормативно- матеріальної бази (матеріального і процесуального права), відповідної судової практики судів касаційної інстанції та міжнародних судових установ, на підставі яких має бути розглянутий і вирішений виниклий між Клієнтом та його контрагентом ДП ДГ "Іванівка" ІСГ ПС НААН України господарський спір - 2год на суму 3000,00грн;

- підготовка і складання від імені ТОВ "АГРОТЕХ-АБ" позовної заяви про стягнення заборгованості за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №27/09/2019 від 27.09.2019 з ДП ДГ «Іванівка» ІСГ ПС НААН України, за якою було детально описано фактичні обставини справи, що передували виникненню господарського спору, визначено предмет, межі та підстави позовної заяви, належним чином обґрунтовано, описано та вмотивовано підстави заявленого позову. Також заявлено вимогу про розподіл понесених Клієнтом судових витрат у справі - 11год на суму 16500грн;

- підготовка та оформлення письмових матеріалів, що додаються до позовної заяви, організація процедури сплати Клієнтом судового збору за подання позовної заяви майнового характеру до господарського суду, оформлення копій доданих письмових матеріалів у відповідності до вимог пункту 5.27 "Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" та пунктів 70-72 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну (затвердженої постановою КМУ від 17.01.2018 №55, направлення процесуальних документів (позовної заяви з додатками) учасникам справи та подання їх до господарського суду - 1год на суму 1500грн.

За підсумком: адвокатом витрачено 18год робочого часу, вартість наданих послуг - 27000грн.

Крім того, сторони погодили, що при ухваленні господарським судом судового рішення на користь Клієнта (про повне або часткове задоволення Адвокатським об`єднанням позовної заяви), Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Адвокатського об`єднання гонорар успіху в розмірі 10% від суми майнової вигоди (позитивного результату), яку отримає Клієнт в результаті повного або часткового задоволення позовної заяви, а саме: у разі повного задоволення позовної заяви - у розмірі 22595,56грн; у разі часткового задоволення позовної заяви і зменшення суми боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Клієнта, сума гонорару успіху підлягає пропорційному зменшенню - 10% від суми задоволених судом позовних вимог ТОВ «АГРОТЕХ-АБ» у цій справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.

Вказаний правовий висновок відповідно до приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України має бути врахований при виборі і застосуванні норм права.

З урахуванням зазначеного, «гонорару успіху» може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.

Таким чином, оскільки «гонорар успіху» обумовлений сторонами до сплати під відкладальною умовою і є складовою частиною гонорару адвоката, тому суд доходить висновку про наявність підстав для включення «гонорару успіху» до складу витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ, вирішуючи питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху", зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Згідно з статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 126 цього Кодексу, в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач у відзиві на позов звертав увагу суду на неспіврозмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу до обсягу фактично наданих послуг, зокрема завищення реально витраченого часу та дублювання деяких видів послуг у акті наданих послуг.

Як вбачається зі звіту (акту) №1 наданих послуг до Договору №72/01/01-11/2021/МСП Адвокатським об`єднанням «Мамай, Самілик та партнери» в межах даної справи надано позивачу послуги з надання професійної правничої (правової) допомоги загальною вартістю 27000грн, виходячи з затраченого робочого часу 18год із розрахунку 1500грн за годину. Гонорар успіху, виходячи з погоджених сторонами умов, складає 22595,56грн (10% від ціни позову). В акті наданих послуг, проаналізованого судом, наведено детальний розрахунок затраченого часу та видів робіт, виконаних адвокатом, при цьому, заперечення відповідача щодо дублювання видів виконаних робіт не знайшли свого підтвердження.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, враховуючи конкретні обставини справи, керуючись такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також критерієм розумності, суд відхилив доводи відповідача про неспіврозмірність витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем до стягнення, та дійшов висновку про відшкодування за рахунок відповідача судових витрат на професійну правову допомогу позивача пропорційно задоволеним вимогам у сумі 43654,70грн, у тому числі гонорар успіху в розмірі 19889,30грн (10% від присуджених до стягнення сум), що документально підтверджені.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 2983,39грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 80, 91, 118, 123, 129, 165, 178, 233, 236, 238, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕХ-АБ» (вул. Ахсарова, буд. 18, кв. 233, м. Харків, 61202; ) до Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (вул. Перемоги, 5, с. Іванівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16433; ) про стягнення 225955,56грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (вул. Перемоги, 5, с. Іванівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16433; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕХ-АБ» (вул. Ахсарова, буд. 18, кв. 233, м. Харків, 61202; ) 166000грн основного боргу, 10151,01грн відсотків річних, 22742грн інфляційних втрат, 2983,39грн судового збору та 43654,70грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор