РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.05.2022Справа № 910/17261/21
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

про стягнення 10 343,81 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Альфа-Гарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення збитків у розмірі 10 343, 81 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 відкрито провадження у справі № 910/17261/21, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та зобов`язано МТСБУ - Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслати на адресу Господарського суду міста Києва поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ЕР/200114830 - для приєднання до матеріалів справи.

09.11.2021 на адресу суду від МТСБУ надійшла відповідь на запит, а саме - інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом ЕР/200114830, згідно з яким франшиза становить 2 600, 00 грн, а страхова сума за шкоду майну - 130 000 грн.

03.12.2021 відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, а позивачем 13.12.2021 - відповідь на відзив.

Керуючись ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням введених обмежень, пов`язаних із запровадженням в Україні карантину), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (як страховиком) та ОСОБА_1 (як страхувальником) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання до автоцивілки" № 06-TR, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

27.11.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Citroen", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2020 у справі № 760/26965/20, ОСОБА_2 було визнано винною у порушенні вимог Правил дорожнього руху України, що стало причиною виникнення вказаної вище ДТП та відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з доводів позивача, 30.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до нього із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав необхідні документи.

Згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 82-D/95/6 від 26.09.2021 встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 24 030, 00 грн.

За рахунком-фактурою ФОП Мусійка Олега Олексійовича № 1221688 від 15.03.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 18 840 ,00 грн.

12.04.2021 ТДВ СК "Альфа-Гарант" було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 (на рахунок ФОП Мусійка О.О.) на суму 18 840,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 16205 від 12.04.2021.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Citroen", реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ "СК "Євроінс Україна", згідно з полісом №ЕР/200114830, то 02.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 18 840, 00 грн.

Як вбачається з доводів позивача, відповідачем було оплачено суму страхового відшкодування частково в розмірі 5 896, 19 грн, а з урахуванням франшизи 2 600,00 грн, на користь позивача залишилося сплатити ще 10 343, 81 грн.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголошує, що визначений ним розмір страхового відшкодування склав 8 496, 19 грн та був розрахований на підставі ремонтної калькуляції ''Audatex''. Більше того, відповідач не мав можливості оцінити шкоду в спосіб, передбачений законодавством, оскільки ні власник пошкодженого ТЗ, ні позивач в порядку ст.ст. 33.1.4, 33.3, 33-1.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не повідомляв ПрАТ "СК "Євроінс Україна" про дату та місце огляду пошкодженого автомобіля.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вже було вказано вище, 27.11.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Citroen", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Вина водія автомобіля "Citroen", реєстраційний номер НОМЕР_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2020 у справі № 760/26965/20.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За страховим актом позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника у розмірі 18 840,00 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 з урахуванням викладених норм зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики при визначені розміру коефіцієнта зносу КТЗ береться до уваги не тільки строк експлуатації останнього (7 років - для інших легкових КТЗ), а також враховується винятки, зокрема, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Матеріалами справи підтверджується, що строк експлуатації транспортного засобу "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2012, який вироблений не у країнах СНД, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди перевищував 7 років.

Враховуючи суму франшизи за полісом №ЕР/200114830 у розмірі 2 600, 00 грн, ліміт відповідальності за вказаним полісом за шкоду майну 130 000,00 грн, позивачем нараховано до сплати відповідачу 16 240,00 грн відшкодування.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, відповідачем було сплачено страхове відшкодування на суму 5 896, 19 грн, а не оплаченим залишається 10 343, 81 грн.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку по виплаті страхового відшкодування перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.

Стосовно доводів відповідача вказаних у письмовому відзиві на позов, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Згідно з рахунком-фактурою № 1221688 від 15.03.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Mitsubishi", реєстраційний № НОМЕР_1 , було визначено із використанням запасних частин, що попередньо були у використанні (позначка б/у) та щодо яких фактично застосовано коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно до п. 8.2 Методики, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП - транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

В даному випадку, відповідно до Методики, вирахування коефіцієнту фізичного зносу із вартості запасних частин, які не є новими є безпідставним, адже використані деталі вже частково втратили свої експлуатаційні властивості та відповідно частину своєї вартості.

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Пункт 1.6 Методики, визначає експлуатаційний знос, як утрату елементами конструкції КТЗ своїх початкових технічних характеристик, споживчих властивостей або придатності внаслідок дії умов експлуатації та впливу навколишнього природного середовища..

У даному випадку, фізичним зносом є втрата не новими (б/у) запасними частинами, які були використані при відновленні транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний № НОМЕР_1 , своїх первісних технічних та технологічних якостей внаслідок їх попередньої експлуатації (використання), у зв`язку з тим, що вони не є новими, тобто такими що до моменту застосування для ремонту вказаного КТЗ вже знаходились у використанні та під впливом експлуатаційного зносу.

Тобто, враховуючи те, що запасні частини зазначені у рахунку-фактурі № 1221688 від 15.03.2021, не є новими ( є б/у), то фактично фізичний знос, щодо них вже застосовано, та відповідно виплату страхового відшкодування з боку позивача на користь потерпілої особи (власника даного КТЗ) здійснено також з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Факт застосування позивачем при визначенні розміру страхового відшкодування коефіцієнту фізичного зносу до вартості ремонту транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний № НОМЕР_1 підтверджується також і результатами Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 83-D/95/6 від 26.09.2021, де визначено вартість матеріального збитку завданого власнику даного автомобіля у розмірі: 24 030, 00 грн, в тому числі 3 535,67 грн ПДВ на вартість матеріалів та складових (20 494,33 грн. - без ПДВ).

Згідно з Висновком № 83-D/95/6 від 26.09.2021 та ремонтною калькуляцією № 95836 від 30.11.2020 до нього, загальна вартість нових складових частин необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля становить 36 660,12 грн.

При цьому, згідно з результатами Висновку № 83-D/95/6 від 26.09.2021, загальна вартість складових частин необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить: 18 330,06 грн (36 660,12 х (1-0,5)).

В цей же час, згідно рахунку-фактури № 1221688 від 15.03.2021р. загальна вартість не нових (б/у) запасних частин становить: 11 040,00 грн.

На підтвердження розміру визначеного відповідачем страхового відшкодування останнім надано до суду копію ремонтної калькуляції № 34022Л від 10.09.2021.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Процедура оцінки майна чітко регламентується положеннями Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика).

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», встановлює, що процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вказані нормативно правові акти не містять жодної вказівки про можливість надання переваги при здійсненні оцінки шкоди ремонтній калькуляції на противагу експертному висновку.

Згідно з п.5.1 Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Відповідно до п.1.6 Методики, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п.2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У розрізі цього, варто врахувати правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виражену у постанові від 13.03.2018 по справі № 910/9396/17, де вказано про те, що звіт про оцінку транспортного засобу є тільки попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Окремої варто звернути увагу на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 12.03.2017р. по справі № 910/5001/17, де зокрема зазначено: «Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ "Київський страховий дім") відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу».

Відповідачем не було враховано тієї обставини, що в даній справі ремонт пошкодженого транспортного засобу здійснено із використанням не нових складових частин, тобто таких що попередньо були у використанні (позначка б/у біля їх переліку у документах із СТО), а тому викладений правовий висновок Верховного Суду підтверджує обґрунтованість позовних вимог.

З урахуванням викладеного позовна вимога Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 10 343,81 грн підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26; ) страхове відшкодування в розмірі 10 343,81 грн та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24.05.2022.

Суддя Ю.О. Підченко