ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4815/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добреля Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Автотранс" про ухвалення додаткового рішення по справі про ухвалення додаткового рішення про стягнення адвокатських витрат по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Автотранс"
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Данилевського-1"
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олсідз Автотранс" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Данилевського-1" про стягнення заборгованості за генеральним договором на послуги з автоперевезення № 4207135 від 16.11.2020 року в розмірі 48335,90 грн., з яких 8054,73 грн. пені, 24819,88 грн. штрафу, 3711,97 грн. 3% річних, 11749,32 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.02.2022 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Данилевського-1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Автотранс" 8054,73 грн. пені, 24819,89 грн. штрафу, 3711,97 грн. 3% річних, 11749,32 грн. інфляційних втрат та 2270,00 грн. судового збору.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 17.02.2022 року представник позивача надав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення адвокатських витрат (вх. № 3877).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.02.2022 року прийнято до розгляду заяву (вх. № 3877) ТОВ "Олсідз Автотранспорт" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Вищезазначену ухвалу було направлено на адреси сторін зазначені у Витягу з ЄДРПОУ.

Проте поштові повідомлення про вручення поштових відправлень на адресу суду не повертались.

Судом було перевірено інформацію щодо вручення поштових повідомлень на офіційному сайті Укрпошта.

Як вбачається з офіційного сайту Укрпошта, позивачем було отримано ухвалу суду про ухвалення додаткового рішення суду 03.03.2022 року.

Відповідачем було отримано ухвалу суду про ухвалення додаткового рішення 23.02.2022 року.

Таким чином суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної заяви.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

За змістом ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до ухвалення рішення по справі, суд за заявою такої сторони може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що розгляд даної справи відбувався у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, суд зазначає, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому, інша сума судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, може бути як більшою за попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат так і меншою (ч. 6, ч. 7 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи викладені вимоги ГПК України, суд зазначає, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року по справі № 922/376/20. судом судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Як свідчать матеріали справи, позивачем заявлено до стягнення адвокатські витрати у розмірі 18500,00 грн.

На підтвердження розміру витрат позивачем було разом із заявою було надано наступні докази:

- копію договору про надання правничої допомоги від 09.07.2021 року.

- копію додаткової угоди № 3 від 10.11.2021 року.

- копію акту приймання-передачі від 14.02.2022 року.

- копію платіжного доручення від 15.02.2022 року.

- копію рахунку-фактури від 14.02.2022 року.

Відповідач пояснень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення не надав.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 124 ГПК Україні, у разу неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат за винятком суми сплаченого нею судового збору. у уразі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову було зазначено про стягнення судових витрат у вигляді судового збору та інших витрат на правничу допомогу, які будуть понесені позивачем в ході розгляду справи.

В свою чергу позивачем не було разом із позовом зазначено попередню суму адвокатських витрат, які останній планує понести під час розгляду справи.

Відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України позивач повинен був довести, що станом на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу не могло передбачити розмір витрат на надання послуг (виконання робіт), які зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг, внаслідок їх непередбачуваності.

Проте, суд звертає увагу, що:

1) Процес та тривалість розгляду вказаної справи був зрозумілий позивачеві на стадії подання позовної заяви (та адвокату, який здійснював її підготовку за договором про надання правової допомоги від 09.07.2021 та додаткової угоди № 3 від 10.11.2021 року). Справа з самого початку підлягала розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, тривалість (строк вирішення спору), якого чітко визначена нормами ГПК України. Розгляд справи відбувся в межах цих строків;

2) В процесі розгляду справи не виникло обставин, що призвели до її ускладнення чи збільшення строків розгляду (як-то подання зустрічного позову, призначення колегіального розгляду, призначення судової експертизи, здійснення інших процесуальних дій, які потребують неочікуваних та не прогнозованих затрат часу адвокатом).

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

Відповідність фактичного розміру судових витрат розміру вказаному у попередньому розрахунку забезпечує додержання принципів рівності сторін перед законом та судом та диспозитивності судового процесу. Так, з огляду на очікуваний розмір судових витрат сторона може відповідним чином коригувати свою позицію у справі - визнати позов повністю чи частково, укласти мирову угоду, врегулювати спір за участю судді тощо. Реалізація цих прав буде істотно ускладнена у разі, якщо сторона перебуватиме в омані стосовно фактичного розміру судових витрат.

Аналіз зазначених у акті приймання-передачі наданих послуг від 14.02.2022 року послуг правничої допомоги, які надані адвокатом щодо їх обсягу та вартості, свідчить про обізнаність позивача та його адвоката щодо їх вартості на час подання позовної заяви та можливість надання попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу із зазначенням суми зазначених витрат.

Крім того суд приймає до уваги, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, що також свідчить про можливість адвоката визначити розмір витрат на правничу допомогу під час подачі позову.

Також суд зауважує, що позивачем не було надано до самого позову договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди із зазначенням суми гонорару за кожний обсяг виконаних робіт, відповідні документи були подані останнім лише після ухвалення рішення, що в свою чергу виключає можливість другої сторони бути обізнаним про суму витрат, які позивач може заявити до стягнення.

Відповідно до ч.1, 2 статті 124 ГПК України, передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, оскільки позивачем не було надано до суду доказів щодо обґрунтованості неможливості визначення суми витрат на послуги адвоката у попередньому розрахунку суми судових витрат, у суду немає підстав для стягнення витрат на послуги адвоката, які заявлені позивачем у поданій заяві вже після винесення рішення по справі.

Приймаючи до уваги положення частини 2 статті 124 ГПК Україні те, що позивачем було заявлено суму витрат на правничу допомогу у розмірі, який не було зазначено у попередньому розрахунку при подачі позову, що виключає можливість другої сторони бути обізнаним про суму витрат, які позивач може заявити до стягнення та враховуючи те, що у рази неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, суд дійшов висновку про відмову у стягненні зазначених витрат у повному обсязі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви .

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" , відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 7300 від 25.04.2022 затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" , відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.244 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Автотранс" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне додаткове рішення складено 06 травня 2022 року.

Суддя Н.С. Добреля