ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3756/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Семененко Н.С.,

від відповідачів:

1) ТОВ Агрофірма Дністровська Папуша А.О.,

2) ТОВ Дністро-Гибрид не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська та Товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид про солідарне стягнення заборгованості в загальному розмірі 106567,12 євро (еквівалент 3207339,95 грн.),-

ВСТАНОВИВ:

Французька фірма УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулася до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська та Товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид про солідарне стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 04.12.2013 р. у розмірі 106567,12 євро, що станом на 08.11.2021 р. становить 3207339,95 грн., що складається із оплати вартості придбаної частки за договором купівлі-продажу від 04.12.2013 р. у розмірі 100000,00 євро, що станом на 08.11.2021 р. становить 3009690,00 грн. та 3% річних у розмірі 6567,12 євро, що станом на 08.11.2021 р. становить 197649,95 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

Як вказує позивач, 04 грудня 2013 року між Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, яка є юридичною особою за законодавством Франції (продавець) з одного боку і Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська (покупець) з другого боку був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид, відповідно до п. 1.1. якого продавець передає у власність покупцю свою частку у статутному капіталі Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид (підприємство), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цю частку.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що за придбання частки в статутному капіталі покупець зобов`язується сплатити продавцю грошові кошти у розмірі 390000,00 євро, що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 4134000,00 грн., що визначається за курсом 10 (десять) гривень 60 копійок за 1 (один) євро на день укладання цього договору.

В пункті 4.1 договору передбачений порядок проведення розрахунків шляхом розстрочки платежів з грудня 2013 року по жовтень 2014 року включно.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки за цим договором здійснюються в євро шляхом прямого банківського переказу на банківський рахунок продавця належної частки платежу згідно встановленого графіку, за вирахуванням відповідних податків, що підлягають сплаті до бюджету України під час такої виплати.

Також позивач зазначає, що 04 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська (сторона - 1), Спільним українсько-французьким підприємством з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид (сторона -2) та Французькою фірмою УДІК (кредитор) був укладений договір про передоручення виконання, відповідно до п. 1 договору передоручення сторона-1 покладає, а сторона-2 бере на себе зобов`язання виконати борг сторони-1 перед кредитором, що виникає з договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, укладеному між стороною-1 та кредитором 4 грудня 2013 року.

При цьому позивач вказує, що пунктом 2 договору передоручення передбачено, що права та обов`язки сторони-2 за цим договором настають у випадку порушення стороною-1 її обов`язків щодо розрахунків перед кредитором за договором купівлі-продажу, а саме: невнесення стороною-1 трьох належних з неї платежів підряд - п. 4.3 договору купівлі-продажу (правочин з відкладальною обставиною).

Так, позивач зауважує, що Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська на виконання п. 4.1 договору купівлі-продажу було здійснено оплату за придбану частку, а саме: 30.12.2013 р. - 81746,68 євро з урахуванням відповідних податків та 31.07.2014 р. - 13781,67 євро з урахуванням відповідних податків.

За ствердженнями позивача, у зв`язку з тим, що ТОВ Агрофірма Дністровська не виконувало зобов`язання щодо сплати вартості придбаної частки позивачем велись постійні переговори щодо необхідності виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу. Так, позивач вказує, що ТОВ Агрофірма Дністровська листом № 120 від 16.09.2014 р. запропонувало перенести строк здійснення остаточних розрахунків за договором купівлі-продажу на 9 календарних місяців. Однак, за ствердженнями позивача, у запропонований строк ТОВ Агрофірма Дністровська оплату вартості частки не здійснило. Подалі ж, як вказує позивач, він листом від 16.10.2018 р. вкотре звернувся до ТОВ Агрофірма Дністровська з проханням надати графік оплат, після чого сторони внесуть зміни до договору купівлі-продажу, а 13.03.2019 р. з листом, в якому повідомлялося про намір позивача звернутись до суду для стягнення з ТОВ Агрофірма Дністровська та ТОВ Дністро-Гибрид вартості частки у статутному капіталі відповідно до договору купівлі-продажу.

Подалі ж, як зазначає позивач, 14.05.2019 р. між Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, яка є юридичною особою за законодавством Франції (продавець) з одного боку і Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська (покупець) з другого боку був укладений договір про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2810.

За ствердженнями позивача, даним договором було змінено редакцію п. 3.1 договору купівлі-продажу. а саме: за придбання частки в статутному капіталі покупець зобов`язується сплатити продавцю грошові кошти у розмірі 2942921,10 грн., що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 100000,00 (сто тисяч) євро 00 євроцентів, що визначається за курсом 29,429211 гривень за 1 (один) євро на день укладання договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. Також, як зазначає позивач, було змінено умови п. 4.1 договору купівлі-продажу та встановлено строк здійснення оплати за придбану частку до 31.08.2019 р.

Окрім цього позивач додає, що п. 4.2 договору купівлі-продажу також було викладено у новій редакції та зазначено, що розрахунки за цим договором здійснюються в євро шляхом прямого банківського переказу на банківський рахунок продавця належної частки платежу згідно встановленого п. 4.1 строку, без вирахування відповідних податків, що підлягають сплаті покупцем до бюджету України під час такої виплати. Інші положення договору купівлі-продажу від 04.12.2013 р., як вказує позивач, залишились без змін.

За ствердженнями позивача, в порушення вищевказаних умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська до теперішнього часу не здійснено оплату вартості придбаної частки у встановлений договором строк. При цьому позивач зауважує, що в силу приписів п. 2 договору передоручення обов`язок щодо сплати заборгованості ТОВ Агрофірма Дністровська перед Французькою фірмою УДІК у вигляді ТОВ наявний також і у ТОВ Дністро-Гибрид. Внаслідок вказаного, як зазначає позивач, станом на 08.11.2021 р. наявна заборгованість ТОВ Агрофірма Дністровська та ТОВ Дністро-Гибрид перед Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю у розмірі 100000,00 євро, що станом на 08.11.2021 р. становить 3009690,00 грн.

Наразі позивач зауважує, що 28.09.2021 р. ним було направлено на адресу ТОВ Агрофірма Дністровська та ТОВ Дністро-Гибрид претензії з вимогою погасити заборгованість у семиденний строк з дати отримання претензій, які були отримані останніми 01.10.2021 р., проте залишені без задоволення. При цьому, враховуючи несвоєчасне виконання Товариствами взятих на себе зобов`язань щодо сплати вартості відчуженої частки, свідоме затягування Товариствами строків здійснення оплати, позивачем нараховано 3% річних від простроченої суми, розмір яких складає 6567,12 євро.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2021 р. вказану позовну заяву Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (вх. № 3875/21) залишено без руху, оскільки додана до позовної заяви копія Витягу з основної реєстрації в Реєстрі торгівлі та компаній від 03.04.2019 р. не підтверджує правовий статус Компанії на теперішній час, що унеможливлює встановлення судом статусу позивача як юридичної особи та відповідних осіб, наділених повноваженнями діяти від імені Компанії, на момент звернення до суду із заявленим позовом. Також судом встановлено, що заявником до позовної заяви надано роздруківку з платіжної системи від 24.11.2021 р. про сплату судового збору за подачу даного позову на суму 1958,00 євро, яку не засвідчено належним чином, оскільки відсутній нотаріально засвідчений її переклад на українську мову, з огляду на що суд дійшов висновку, що додана позивачем до позовної заяви роздруківка з платіжної системи від 24.11.2021 р. про сплату судового збору за подачу вказаного позову на суму 1958,00 євро не є належними доказами сплати судового збору за подачу такого позову.

17.12.2021 р. від представника Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю на електронну адресу суду надійшло клопотання про продовження строку усунення недоліків, в якому представник позивача зазначив про надання на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 08.12.2021 р. копії платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 1598,00 євро із нотаріально засвідченим перекладом на українську мову, а також на підтвердження правового статусу Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю як юридичної особи за законодавством країни, де її створено, зокрема Французької Республіки, копії Витягу про головну реєстрацію в реєстрі суб`єктів торговельної діяльності та наукових товариств від 08.12.2021 р. із нотаріально засвідченим перекладом на українську мову. Разом з тим позивач зазначив, що у зв`язку із запровадженням у Французькій Республіці карантинних обмежень, спричинених поширення гострої респіраторної вірусної інфекції СОVID-19, процедура легалізації документів з метою їх використання в інших державах є досить тривалою, що унеможливлює у повній мірі виконання ухвали господарського суду Одеської області від 08.12.2021 р. у встановлений судом строк. Так, позивач зауважив, що станом на дату подання клопотання про продовження строків усунення недоліків легалізований Витяг про головну реєстрацію в реєстрі суб`єктів торговельної діяльності та наукових товариств від 08.12.2021 р. скеровано засобами поштового зв`язку до України з метою його подальшого перекладу на українську мову та засвідчення перекладу. Відтак, позивач вказав, що вказаний витяг з відміткою про легалізацію та нотаріально посвідченим перекладом на українську мову може бути наданий до суду протягом 10 календарних днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.12.2021 р. задоволено клопотання Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про продовження строку усунення недоліків позовної заяви від 17.12.2021 р. (вх. № 34129/21 від 17.12.2021 р.) та продовжено Французькій фірмі УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю строк для усунення недоліків позовної заяви від 07.12.2021 р. до 10.01.2022 р.

28.12.2021 р. від представника Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем додано копію платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 1598,00 євро із нотаріально засвідченим перекладом на українську мову, а також копію Витягу про головну реєстрацію в реєстрі суб`єктів торговельної діяльності та наукових товариств від 08.12.2021 р. з відміткою про легалізацію та нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.12.2021 р. позовну заяву Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3756/21, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 25 січня 2022 р.

25.01.2022 р. відповідачем - ТОВ Дністро-Гибрид подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти заявленого позову та просить у його задоволенні відмовити. Так, в обґрунтування заперечень відповідач вказує, що на виконання умов основного договору ТОВ Агрофірма Дністровська було сплачено 30.12.2013 р. 81746,68 євро та 31.07.2014 р. 13781,67 євро, що визнається позивачем в позовній заяві. Також відповідач вказує, що 01 грудня 2014 року прийнято постанову Правління Національного банку України № 758 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, відповідно до пп. 14 п. 6 запроваджено наступний захід щодо діяльності банків та фінансових установ: заборонено проведення операцій в іноземній валюті з повернення за кордон коштів, отриманих іноземними інвесторами за операціями щодо продажу корпоративних прав юридичних осіб, що не оформлені акціями. Надалі, як вказує відповідач, 13 грудня 2016 року прийнято постанову Правління Національного банку України № 410 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, відповідно до пп. 17 п. 6 запроваджено наступний захід щодо діяльності банків та фінансових установ: заборонено проведення операцій в іноземній валюті з повернення за кордон коштів, отриманих іноземними інвесторами за операціями щодо продажу корпоративних прав юридичних осіб, що не оформлені акціями. При цьому відповідач зауважує, що 12 червня 2017 року вказаний мораторій було знято частково та дозволено проведення операцій в іноземній валюті з повернення за кордон коштів, отриманих іноземними інвесторами за операціями щодо продажу корпоративних прав юридичних осіб, що не оформлені акціями, однак з обмеженнями. Так, відповідач зазначає, що у зв`язку із дією мораторію, ТОВ Агрофірма Дністровська та ТОВ Дністро-Гибрид були позбавлені можливості виконати умови договору щодо проведення розрахунків, а вже після зняття мораторію між уповноваженими представниками товариств та Французькою фірмою Удік у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю велись перемовини, оскільки у 2018 році на підприємстві повністю змінився перелік засновників та керівний склад підприємства та відповідно до наказу № 93 від 18.09.2018 року Гіба Максим Олександрович зайняв посаду керівника товариства 18.09.2018 року. Окрім зазначеного, як вказує відповідач, за час дії мораторію на проведення операцій в іноземній валюті з повернення за кордон коштів, отриманих іноземними інвесторами за операціями щодо продажу корпоративних прав юридичних осіб - значно змінилась кон`юнктура ринку, а також суттєво змінено валютний еквівалент євро до гривні за офіційним курсом НБУ (на час укладення договору купівлі - продажу (2013 року) 1 євро складало 10 грн. 60 коп., у 2018 році в середньому 1 євро складало 31 грн.).

Крім того відповідач зазначає, що 14 травня 2019 року між Французькою фірмою Удік у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська укладено договір про внесення змін до договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 642, 643, відповідно до п. 1.4 якого у зв`язку із зміною кон`юктури ринку, показників фінансово - господарської діяльності сторін та інших обставин, що мають істотне значення для виконання зобов`язань покупця за договором купівлі - продажу, сторони підписанням даного договору дійшли згоди про внесення змін до наступних пунктів договору купівлі продажу: пункт 3.1 викласти в наступній редакції: За придбання частки у статутному капіталі покупець зобов`язується сплатити грошові кошти у розмірі 2942921,10 грн., що за домовленістю сторін дорівнює 100000 євро, що визначається за курсом 29,429211 гривень за 1 (один) євро на день укладення договору про внесення змін до договору купівлі продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р.. Також відповідач зауважує, що вказаним договором про внесення змін сторони також дійшли згоди виключити пункт 4.3, а тому відповідач наголошує, що оскільки пункт договору, який передбачав залучення солідарного боржника, а саме пункт 4.3, виключено, то відповідно підстави для стягнення солідарно заборгованості з ТОВ Дністро-Гибрид відсутні. Окрім зазначеного відповідач звертає увагу, що з умов договору про внесення змін чітко вбачається, що сторони договору дійшли згоди змінити вартість частки у статутному капіталі з 390000,00 євро на 100000,00 євро. Таким чином, за ствердженнями відповідача, загальна вартість частки становить 100000,00 євро, при цьому ТОВ Агрофірма Дністровська було сплачено 81746,68 євро та 13781,67 євро, що загалом становить 95528,35 євро.

Також 25.01.2022 р. представником відповідача - ТОВ Агрофірма Дністровська подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 95528,35 євро та штрафних санкцій у сумі 6567,12 євро. В обґрунтування заперечень відповідач ТОВ Агрофірма Дністровська посилається на ті ж підстави та обставини, що й відповідач ТОВ Дністро-Гибрид у своєму відзиві.

В підготовчому засіданні, призначеному на 25.01.2022 р., представник позивача звернувся до суду з усним клопотанням про надання часу для ознайомлення з відзивами відповідачів з метою підготування та подання до суду своєї правової позиції.

В підготовче засідання, призначене на 25.01.2022 р., повноважний представник відповідача - ТОВ Дністро-Гибрид не з`явився.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.01.2022 р. у справі № 916/3756/21 підготовче засідання відкладено на 08.02.2022 р.

07.02.2022 р. представником позивача було подано до суду відповіді на відзиви відповідачів.

Так, у відповіді на відзив ТОВ Агрофірма Дністровська позивач вказує, що договором від 14.05.2019 р. між ФФ Удік у вигляді ТОВ, яка є юридичною особою за законодавством Франції (продавець) та ТОВ Агрофірма Дністровська (покупець) був укладений договір про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., яким було змінено редакцію п. 3.1 договору купівлі-продажу, а саме: за придбання частки в статутному капіталі покупець зобов`язується сплатити продавцю грошові кошти у розмірі 2942921,10 грн., що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 100000,00 євро, що визначається за курсом 29,429211 гривень за 1 (один) євро на день укладання договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. При цьому позивач вказує, що вказаним договором від 14.05.2019 р. про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. не передбачено, що даний договір застосовується до відносин, які виникли між сторонами до його укладання. Окрім цього, як зауважує позивач, договором від 14.05.2019 р. пункт 3.1 договору купівлі-продажу викладено у новій редакції, відповідно до якої покупець зобов`язується сплатити продавцю грошові кошти. Тобто, за ствердженнями позивача, редакція п. 3.1 регламентує правовідносини на майбутнє та встановлює обов`язок покупця у майбутньому після укладання договору від 14.05.2019 р. сплатити продавцю 100000,00 євро до 31.08.2019 р. Також позивач звертає увагу на те, що договором від 04.12.2013 р. вартість частки у статутному капіталі ТОВ Дністро-Гибрид була визначена у розмірі 39000,00 євро, в подальшому сторонами велись перемови щодо погашення заборгованості зі сплати вартості частки (294471,65 євро) та відповідно договір від 14.09.2019 р. став підсумком ведення перемов та сторонами було встановлено, що за сплату вартості частки у статутному капіталі ТОВ Дністро-Гибрид ТОВ Агрофірма Дністровська має сплатити позивачу ще 100000,00 євро. Тобто, як вказує позивач, в результаті перемов було досягнуто домовленості щодо зниження вартості частки у статутному капіталі ТОВ Дністро-Гибрид ТОВ Агрофірма Дністровська на 194471,65 євро, що повністю відповідає меті укладання договору від 14.09.2019 р. у зв`язку зі зміною кон`юктури ринку. Враховуючи викладене, за ствердженнями позивача, TOB Агрофірма Дністровська допускає неправильне тлумачення положень договору від 14.09.2019 р. про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. щодо проміжку часу, з якого даний договір починає регулювати правовідносини між сторонами, внаслідок чого дійшло до протиправного висновку про відсутність заборгованості у розмірі 95528,35 євро. Одночасно з цим позивач звертає увагу суду на те, що різниця між 100000,00 євро та 95528,35 євро, що становить 4471,65 євро, не ставиться ТОВ Агрофірма Дністровська під сумнів та визнається.

Поряд з цим, у відповіді на відзив ТОВ Дністро-Гибрид позивач вказує, що 14.05.2019 р. між ФФ Удік у вигляді ТОВ, яка є юридичною особою за законодавством Франції (продавець) та ТОВ Агрофірма Дністровська (покупець) був укладений договір про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. Одночасно з цим, як вказує позивач, договір про передоручення виконання від 04.12.2013 р. розірвано не було, відповідну угоду про розірвання договору підписано не було. При цьому позивач зауважує, що жодним із видів, передбачених ст. 50 ЦК України, зобов`язання за договором про передоручення виконання від 04.12.2013 р. не припинено - угода про розірвання за згодою сторін не підписано; прощення боргу не відбулось; ТОВ Дністро-Гибрид свої зобов`язання за договором про передоручення виконання від 04.12.2013 р. не виконало, борг не погасило. Враховуючи викладене, а також те, що борг зі сплати вартості частки за договором купівлі-продажу від 04.12.2013р. не погашено, за ствердженнями позивача, не припинено також зобов`язання ТОВ Дністро-Гибрид перед позивачем щодо сплати боргу ТОВ Агрофірма Дністровська за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. в силу невиконання ТОВ Агрофірма Дністровська умов договору від 04.12.2013 р.

У підготовчому засіданні господарського суду 08 лютого 2022 року було протокольно оголошено перерву до 01 березня 2022 року об 11 год. 00 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

Між тим розгляд справи у підготовчому засіданні 01.03.2022 р. об 11 год. 00 хв. не відбувся у зв`язку із запровадженням 24.02.2022 р. воєнного стану указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Крім того, 14.03.2022 р. указом Президента України № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено воєнний стан до 25.04.2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2022 р. підготовче засідання у справі призначено на 05 травня 2022 р.

20.04.2022 р. представником відповідача - ТОВ Агрофірма Дністровська подано до суду заперечення на відповідь на відзив Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю. Так, відповідач додатково зазначає, що договором про внесення змін від 14.05.2019 р. до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. пункт 3.1. викладено в новій редакції, за яким сторони договору дійшли згоди змінити загальну вартість частки у статутному капіталі, сторони вирішили, що загальна вартість частки становить 100000,00 євро. Вказане, на думку відповідача, чітко задекларовано у договорі, який посвідчено нотаріусом. При цьому відповідач додає, що відповідно до п. 1.6 договору про внесення змін сторони свідчать, що волевиявлення на укладення вказаного договору про внесення змін відповідає їх внутрішній волі, сторони однаково розуміють умови цього договору, вказаний договір сторонами укладено добровільно, без будь - якого примусу та із метою реального настання правових наслідків, обумовлених цим договором; сторони підтверджують, що вказаний договір не носить характеру удаваного правочину та не є правочином, направленим на зловмисне заподіяння шкоди третім особам. Разом з тим відповідач зауважує, що, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 631 ЦК України, необхідною умовою застосування вказаної норми є наявність неврегульованих договором відносин між сторонами, які мали місце до укладання договору, а не під час дії іншого договору або іншої редакції цього ж договору, тому, за ствердженнями відповідача, до даних правовідносин вказана норма ніяким чином застосовуватись не може. Окрім вказаного відповідач стосовно регламентування редакцією п. 3.1 правовідносини на майбутнє, а саме встановлення обов`язку покупця у майбутньому після укладення договору від 14.05.2019 р. сплатити продавцю 100000,00 євро до 31.08.2019 р., зазначає, що вказане взагалі немає ніякого правового підґрунтя, а є намаганням представника позивача самовільного, нічим не обґрунтованого трактування чіткого та однозначно зрозумілого пункту 3.1 договору про внесення змін. За ствердженнями відповідача, сторони дійшли чіткої та взаємної згоди змінити вартість придбання корпоративних прав ТОВ Дністро-Гибрид, оскільки за час дії мораторію на проведення операцій в іноземній валюті з повернення за кордон коштів, отриманих іноземними інвесторами за операціями щодо продажу корпоративних прав юридичних осіб значно змінилася кон`юктура ринку, а також суттєво змінено валютний еквівалент євро до гривні за офіційним курсом НБУ. Відтак відповідач наголошує, що сторони досягли згоди, що загальна вартість корпоративних прав становить 100000,00 євро та однозначно чітко задекларували це у письмовому нотаріальному договорі про внесення змін до договору про купівлю-продаж корпоративних прав.

07.02.2022 р. представником позивача було подано до суду додаткові пояснення. Так, позивач вказує, що під час розгляду справи у підготовчому засіданні виникло питання щодо трактування пункту 3.1 договору купівлі-продажу в редакції договору від 14.05.2019 р. про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2810, а саме чи передбачає вказана редакції пункту нову вартість частки долі у статутному капіталі ТОВ Дністро-Гибрид в розмірі 100000,00 євро чи вказана сума ще підлягає сплаті за придбану частку після укладання договору від 14.05.2019 р. та судом було запитано у представника позивача щодо наявності можливої переписки між сторонами по справі, з підстав чого представник позивача зазначає, що звернулась з даним питанням до позивача. Наразі представник позивача вказує, що останнім було надано як листи, скеровані засобами електронної пошти, так і роздруківка особистого листування з представником ТОВ Агрофірма Дністровська, які на думку представника підтверджують факт того, що закріплена у договорі від 14.05.2019 р. сума у розмірі 100000,00 євро є сумою, яка підлягає сплаті за придбану частку у статутному капіталі ТОВ Дністро-Гибрид після укладання договору від 14.05.2019 р. Так, представник позивача вказує, що у матеріалах справи наявна копія листа позивача від 13.03.2019 р. до ТОВ Агрофірма Дністровська щодо заборгованості за договором від 04.12.2014 р., при цьому представник вказує, що окрім ТОВ Агрофірма Дністровська лист від 13.03.2019 р. був адресований АО Глорі Лекс Крушенівському Р., посольство Франції в Україні, посольство України у Франції. Також представник позивача зауважує, що у матеріалах справи наявна копія листа позивача від 16.10.2018 р., яким серед іншого визначено, що представником позивача в Україні є Михайлов В.В. Так, представник позивача додає, що 30.09.2019 р. з електронної пошти ОСОБА_1 на адресу Крушенівського Романа був скерований лист з проханням надіслати на адресу представника позивача в Україні лист, в якому ТОВ Агрофірма Дністровська зобов`язується погасити заборгованість за договором про придбання корпоративних прав у розмірі 100000,00 євро у повному обсязі у строк до 31.10.2019 р., який скерований на електрону адресу представника ТОВ Агрофірма Дністровська після укладання договору про внесення змін від 14.05.2019 р. та який залишений без відповіді. Тобто, за ствердженнями представника позивача, мова йде саме про заборгованість у розмірі 100000,00 євро. Так само, за ствердженнями представника позивача, залишені без відповіді і скеровані позивачем на адресу відповідачів претензії. Окрім цього представник позивача зауважує, що з Крушенівським Романом велось листування і засобами телефонного зв`язку (роздруківка додається), відповідно до якої ТОВ Агрофірма Дністровська не мала наміру виконувати свої зобов`язання щодо сплати заборгованості за придбані корпоративні права та зміст листування свідчить, що воно велось щодо погашення заборгованості саме у розмірі 100000,00 євро, а не щодо тієї суми, яку вказує ТОВ Агрофірма Дністровська.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.05.2022 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3756/21 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 23 травня 2022 р.

20.05.2022 р. від відповідача ТОВ Дністро-Гибрид до господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника товариства.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, натомість представник відповідача ТОВ Агрофірма Дністровська проти позову в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 95528,35 євро та штрафних санкцій в сумі 6567,12 євро заперечував та просив у вказаній частині позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача ТОВ Агрофірма Дністровська, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

04 грудня 2013 року між Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, яка є юридичною особою за законодавством Франції (продавець) та яка є учасником Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська (покупець) був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі, відповідно до п. 1.1 якого продавець передає у власність покупцю свою частку у статутному капіталі Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид (підприємство), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цю частку.

Згідно п. 1.3 договору від 04.12.2013 р. вказані відомості про частку продавця: розмір частки в цілому складає 930620 грн. (дев`ятсот тридцять тисяч шістсот двадцять) гривень (п.п. 1.3.1). Статутний капітал підприємства в цілому складає 1501000 (один мільйон п`ятсот одна тисяча) гривень, який сформований у повному обсязі (п.п. 1.3.2).

Відповідно до п. 2.1 договору від 04.12.2013 р. з моменту укладання цього договору на підставі права власності покупець володіє, користується та розпоряджається придбаною часткою у статутному капіталі підприємства, набуває права власності на корпоративні права, розпоряджається цією часткою за своїм розсудом та в своїх інтересах, приймає рішення за будь-якими питаннями діяльності підприємства.

Положеннями п. 3.1 договору від 04.12.2013 р. сторони погодили його ціну, а саме за придбання частки у статутному капіталі покупець зобов`язуються сплатити продавцю

грошові кошти в розмірі 390000 (триста дев`яносто тисяч) євро, що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 4134000 (чотири мільйони сто тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, що визначається за курсом 10 (десять) гривень 60 копійок за 1 (один) євро на день укладання цього договору.

Пунктом 4.1 договору від 04.12.2013 р. визначено порядок розрахунків: розрахунки за договором з продавцем провести частинами згідно наступного графіку: до 30.12.2013 р. 81746,68 євро; до 30.01.2014 р. 13781,67 євро; до 28.02.2014 р. 13781,67 євро; до 30.03.2014 р. 13781,67 євро; до 30.04.2014 р. 13781,67 євро; до 30.05.2014 р. 13781,67 євро; до 30.06.2014 р. 13781,67 євро; до 30.07.2014 р. 13781,67 євро; до 30.08.2014 р. 99000,00 євро; до 30.09.2014 р. 13781,67 євро; до 30.10.2014 р. 99000,00 євро.

Умовами п. 4.2 договору від 04.12.2013 р. сторони передбачили, що розрахунки за цим договором здійснюються в євро шляхом прямого банківського переказу на банківський рахунок продавця належної частки платежу згідно встановленого графіку, за вирахуванням відповідних податків, що підлягають сплаті до бюджету України під час такої виплати.

В п. 4.3 договору від 04.12.2013 р. визначено, що за домовленістю сторін, у відповідності до ст. 528 Цивільного кодексу України, у випадку невнесення покупцем трьох належних з нього платежів підряд, виконання грошового зобов`язання у розмірі всього належного до сплати з покупця за цим договором, враховуючи як порушену частину, так і невиконану через ненастання термінів, покладається на саме Підприємство. Умови передоручення виконання встановлюються договором, який укладається між продавцем, покупцем та підприємством та є невід`ємною частиною цього договору.

Суперечки та спори, що стосуються тлумачення, визнання недійсним чи невиконання умов договору між сторонами вирішуються у судовому порядку (п. 7.1 договору від 04.12.2013 р.).

Згідно п. 7.3 договору від 04.12.2013 р. останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п. 7.6 договору від 04.12.2013 р. сторони свідчать, що вони розуміють значення та умови цього договору та його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладенні, а також те, що договір не носить характеру удаваної угоди і не є угодою зловмисною.

Положеннями п. 7.8 договору від 04.12.2013 р. сторони визначили, що регулювання відносин сторін здійснюється на підставі діючого українського законодавства, наскільки воно не суперечить цьому договору.

Вказаний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2810, № 2811.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 04 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська (сторона-1), Спільним українсько-французьким підприємством з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид (сторона-2) та Французькою фірмою УДІК (кредитор) був укладений договір про передоручення виконання, відповідно до п. 1 якого сторона-1 покладає, а сторона-2 бере на себе зобов`язання виконати борг сторони-1 перед кредитором, що виникає з договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, укладеному між стороною-1 та кредитором 4 грудня 2013 року (надалі за текстом - договір купівлі-продажу).

Згідно п. 2 договору передоручення від 04.12.2013 р. права та обов`язки сторони-2 за цим договором настають у випадку порушення стороною-1 її обов`язків щодо розрахунків перед кредитором за договором купівлі-продажу, а саме: невнесення стороною-1 трьох належних з неї платежів підряд - п 4.3 договору купівлі-продажу (правочин з відкладальною обставиною).

Відповідно п. 3 договору передоручення від 04.12.2013 р. сума, що підлягає сплаті стороною-2 на користь кредитора, становить в євро різницю між ціною договору купівлі-продажу і сумою виконаної стороною-1 частки грошових зобов`язань та, за домовленістю сторін, визначається (є еквівалентом) суми в гривні за курсом 10 (десять) гривень 60 копійок за 1 (один) євро.

Положеннями п. 4 договору передоручення від 04.12.2013 р. визначено, що при настанні обставини, вказаної в п. 2 договору, обов`язки сторони-2 за цим договором виникають з моменту отримання письмового повідомлення з боку кредитора чи сторони-1 про необхідність виконати грошовий борг перед кредитором із обґрунтуванням суми боргу.

В п. 5 договору передоручення від 04.12.2013 р. передбачено, що сплата суми, вказаної в п. 3 цього договору, здійснюється на умовах договору, не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання стороною-2 повідомлення про необхідність виконати грошовий борг.

Умовами п. 14 передоручення від 04.12.2013 р. визначено, що останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, листом від 16.09.2014 р. за вих. № 120 Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська звернулася до Французької фірми УДІК із проханням можливості перенесення остаточного розрахунку на 9 (дев`ять) календарних місяців.

В подальшому ж, як вбачається із матеріалів справи, листом від 16.10.2018 р. Французька фірма УДІК звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська із проханням надати новий графік оплат, який після його погодження сторонами буде оформлено належним чином як додаток до діючого договору в строк до 01.11.2018 р.

При цьому листом від 13.03.2019 р. Французька фірма УДІК повідомила Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська про намір звернення до судових органів з підстав невиконання останнім умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. та недосягнення сторонами ніяких домовленостей.

Водночас, як встановлено судом, 14 травня 2019 року між Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, яка є юридичною особою за законодавством Франції (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська (покупець) був укладений договір про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2810, відповідно до п. 1.4 якого у зв`язку із зміною кон`юнктури ринку, показників фінансово-господарської діяльності сторін та інших обставин, що мають істотне значення для виконання зобов`язань покупця за договором купівлі-продажу, сторони підписанням даного договору дійшли згоди про внесення змін до наступних пунктів договору купівлі-продажу:

- п. 3.1 викласти в наступній редакції: За придбання частки у статутному капіталі покупець зобов`язується сплатити продавцю грошові кошти в розмірі 2942921,10 грн. (два мільйони дев`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот двадцять одна гривня 10 копійок), що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 100000,00 (сто тисяч) євро 00 євроцентів, що визначається за курсом 29,429211 гривень за 1 (один) євро на день укладання договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2810;

- п. 4.1 викласти в наступній редакції: Розрахунки за договором з продавцем покупець зобов`язаний провести у повному обсязі в строк до тридцять першого серпня дві тисячі дев`ятнадцятого року;

- п. 4.2 викласти в наступній редакції: Розрахунки за цим договором здійснюються в євро шляхом прямого банківського переказу на банківський рахунок продавця належної частки платежу згідно встановленого в п. 4.1 строку, без вирахування відповідних податків, що підлягають сплаті покупцем до бюджету України під час такої виплати;

- п. 4.3 виключити.

Згідно п. 1.5 договору про внесення змін від 14.05.2019 р. інші умови договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2810, залишаються без змін.

Відповідно до п. 1.6 договору про внесення змін від 14.05.2019 р. сторони свідчать, що волевиявлення на укладення вказаного договору про внесення змін відповідає їх внутрішній волі, сторони однаково розуміють умови цього договору, вказаний договір сторонами укладено добровільно, без будь-якого примусу, та із метою реального настання правових наслідків, обумовлених цим договором. Сторони підтверджують, що вказаний договір не носить характеру удаваного правочину та не є правочином, направленим на зловмисне заподіяння шкоди третім особам.

В п. 1.7 договору про внесення змін від 14.05.2019 р. передбачено, що до правовідносин, що виникають із договору купівлі-продажу та даного договору про внесення змін, застосовується законодавство України.

Положеннями п. 1.8 договору про внесення змін від 14.05.2019 р. визначено, що останній є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2810 та укладено в трьох примірниках, один з яких зберігається у справі приватного нотаріуса, а інші, що викладені на спеціальних бланках нотаріальних документів, та мають однакову юридичну силу, видаються сторонам договору.

Вказаний договір про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 642, № 643.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Так, предметом укладеного між Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська договору купівлі-продажу є частка у статутному капіталі Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид, право власності на яку покупець за умовами договору набуває з моменту укладання вказаного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська у власність від позивача частки у статутному капіталі Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид є підставою виникнення у відповідача-1 зобов`язання оплатити вказану частку відповідно до чинного законодавства та умов п.п. 3.1, 4.1 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 3.1 договору від 04.12.2013 р. за придбання частки у статутному капіталі покупець зобов`язуються сплатити продавцю грошові кошти в розмірі 390000 (триста дев`яносто тисяч) євро, що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 4134000 (чотири мільйони сто тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, що визначається за курсом 10 (десять) гривень 60 копійок за 1 (один) євро на день укладання цього договору.

При цьому, як встановлено судом вище, додатковим договором про внесення змін від 14.05.2019 р. до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. пункт 3.1 вказаного договору від 04.12.2013 р. викладено в наступній редакції: За придбання частки у статутному капіталі покупець зобов`язується сплатити продавцю грошові кошти в розмірі 2942921,10 грн. (два мільйони дев`ятсот сорок дві тисячі дев`ятсот двадцять одна гривня 10 копійок), що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 100000,00 (сто тисяч) євро 00 євроцентів, що визначається за курсом 29,429211 гривень за 1 (один) євро на день укладання договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2810.

Так, господарський суд зауважує, що між сторонами справи виникли розбіжності стосовно розуміння вказаного п. 3.1 договору від 04.12.2013 р. Позивач наголошує на тому, що договором про внесення змін від 14.05.2019 р. до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. сторони, виклавши п. 3.1 у новій редакції, регламентували правовідносини на майбутнє та встановили обов`язок покупця після укладення такого договору від 14.05.2019 р. сплатити 100000,00 євро до 31.08.2019 р. Водночас відповідачі наголошують на тому, що сторони, виклавши п. 3.1 договору, змінили загальну вартість частки у статутному капіталі, погодивши її у розмірі 100000,00 євро.

За приписами ст.ст. 627, 628 Цивільного України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим господарський суд зауважує, що п. 3.1 договору від 04.12.2013 р. (в редакції додаткового договору про внесення змін від 14.05.2019 р.) сторони чітко висловили своє волевиявлення щодо його ціни, а саме погодили загальну ціну частки у розмірі 100000,00 євро, вказавши, що за придбання частки у статутному капіталі покупець зобов`язується сплатити продавцю грошові кошти в розмірі 2942921,10 грн., що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 100000,00 євро. Так, господарський суд наголошує, що сторони, викладаючи п. 3.1 договору в новій редакції, не вказали, що вказана сума у розмірі еквіваленту 100000,00 євро є саме несплаченою Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська частиною за придбану частку, а чітко зазначили, що вказана сума є за придбання частки у статутному капіталі. Таким чином, сторонами погоджена загальна вартість частки у розмірі 2942921,10 грн., що за домовленістю сторін дорівнює (є еквівалентом) 100000,00 євро. Відтак, позивач, підписуючи додатковий договір про внесення змін від 14.05.2019 р. на вказаних умовах, повністю свідомо погодився з цими умовами та усвідомлював настання певних правових ризиків, пов`язаних з його виконанням, оскільки вказаний договір від 14.05.2019 р. підписаний сторонами та посвідчений нотаріально у порядку, передбаченому законодавством України.

При цьому на підтвердження того, що закріплена у договорі від 14.05.2019 р. сума у розмірі 100000,00 євро є сумою, яка підлягає сплаті за придбану частку у статутному капіталі ТОВ Дністро-Гибрид вже після укладання такого договору від 14.05.2019 р., представником позивача надано до матеріалів справи копію скріншоту електронного листа, а також копію скріншоту переписки у меседжері з Романом адвокатом Днестровская. Разом з тим господарський суд критично оцінює скріншоти такого електронного листа та переписки у меседжері, оскільки ці скріншоти не підписані електронним цифровим підписом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У той же час, ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 р. у справі № 909/327/18).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до приписів ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги. Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України Про електронні довірчі послуги. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг).

Згідно ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги.

З огляду на викладене господарський суд зазначає, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд своїх постановах від 11.06.2019 р. у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 р. у справі № 922/1151/18 та від 28.12.2019 р. у справі № 922/788/19).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами погодження сторонами в п. 3.1 додаткового договору про внесення змін від 14.05.2019 р. не загальної вартості частки у статутному капіталі, а залишку у ТОВ Агрофірма Дністровська заборгованості за придбану частку.

Так, за умовами п. 4.1 договору (в редакції додаткового договору про внесення змін від 14.05.2019 р.) розрахунки за договором з продавцем покупець зобов`язаний провести у повному обсязі в строк до тридцять першого серпня дві тисячі дев`ятнадцятого року.

Однак, як встановлено судом, відповідач частково розрахувався за придбану частку на суму 95528,35 євро, а саме 30.12.2013 р. сплачено 81746,68 євро та 31.07.2014 р. 13781,67 євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок по особовому рахунку позивача та зазначається сторонами справи. Відтак, сума заборгованості відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська перед позивачем за придбану частку в статутному капіталі Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид становить 4471,65 євро (100000,00 євро вартість частки 95528,35 євро сплаченої відповідачем-1), що станом на 08.11.2021 р. (дату складання позовної заяви) становить 134582,80 грн.

При цьому докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем придбаної частки згідно умов договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 04.12.2013 р., в матеріалах справи відсутні. Так, несплатою позивачу у повному обсязі вартості частки в статутному капіталі Спільного українсько-французького підприємства з іноземною інвестицією в формі товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид в межах спірного договору купівлі-продажу частки Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська порушило прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Щодо нарахування 3% річних суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем-1 Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська термінів оплати вартості частки, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 6567,12 євро, що станом на 08.11.2021 р. становить 197649,95 грн. за період з 01.09.2019 р. по 08.11.2021 р., судом встановлено, що такий розрахунок 3% річних є помилковим, оскільки позивачем помилково здійснено їх нарахування на суму боргу 100000,00 євро. З огляду на вказане судом самостійно здійснено перерахунок річних на суму боргу 4471,65 євро за період з 01.09.2019 р. по 08.11.2021 р., що складають 293,66 євро, що станом на 08.11.2021 р. становить 8838,26 грн. Отже, з відповідача ТОВ Агрофірма Дністровська підлягають стягненню 3% річних в загальній сумі 8838,26 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

За положеннями ч. 7 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем в якості другого відповідача по справі вказано Товариство з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид як солідарного із ТОВ Агрофірма Дністровська боржника, посилаючись на укладений 04.12.2013 р. між ТОВ Агрофірма Дністровська, СУФП з іноземною інвестицією в формі ТОВ Дністро-Гибрид та ФФ УДІК договір про передоручення виконання.

Так, згідно п. 4.3 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. за домовленістю сторін у відповідності до ст. 528 Цивільного кодексу України у випадку невнесення покупцем трьох належних з нього платежів підряд, виконання грошового зобов`язання у розмірі всього належного до сплати з покупця за цим договором, враховуючи як порушену частину, так і невиконану через ненастання термінів, покладається на саме підприємство. Умови передоручення виконання встановлюються договором, який укладається між продавцем, покупцем та підприємством та є невід`ємною частиною цього договору.

Як встановлено судом, на виконання вказаного п. 4.3 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. та у відповідності до ст. 528 Цивільного кодексу України 04 грудня 2013 року між ТОВ Агрофірма Дністровська, СУФП з іноземною інвестицією в формі ТОВ Дністро-Гибрид та ФФ УДІК був укладений договір про передоручення виконання, згідно п. 1 якого сторона-1 (ТОВ Агрофірма Дністровська) покладає, а сторона-2 (СУФП з іноземною інвестицією в формі ТОВ Дністро-Гибрид) бере на себе зобов`язання виконати борг сторони-1 перед кредитором (ФФ УДІК), що виникає з договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, укладеному між стороною-1 та кредитором 4 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Таким чином, вказана стаття передбачає можливість так званого передоручення виконання, тобто покладення виконання зобов`язання боржником на третю особу. Передоручення виконання є виключенням із загального принципу особистого виконання зобов`язання його сторонами. Разом з тим закон містить в даному випадку дозвільні положення, закріплюючи правило, що передоручення виконання дозволяється, якщо особисте виконання не випливає із положень договору, вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Наразі господарський суд зазначає, що сторонами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. була передбачена можливість укладання у відповідності до ст. 528 Цивільного кодексу України відповідного договору про передоручення виконання.

Разом з тим господарський суд зазначає, що передоручення виконання не тягне за собою заміну боржника у зобов`язанні, боржник зберігає свій правовий статус, покладаючи на третю особу тільки обов`язок виконати фактичні дії. При цьому підставою для такого покладення можуть бути як положення закону, так і певні відносини між боржником та третьою особою, наприклад, внаслідок особистої симпатії або родинних чи дружніх зв`язків. Таке покладення виконання зобов`язань відповідно до ч. 1 ст. 528 ЦК України є обов`язковим для прийняття кредитором як належного виконання зобов`язань. Таким чином, оскільки на третю особу покладається тільки виконання фактичних дій, то відповідно вона не стає юридично зобов`язаною перед кредитором особою.

При цьому положеннями ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Відтак, у разі порушення виконання зобов`язання третьою особою (тобто невиконання або неналежного виконання нею зобов`язання) боржник має виконати це зобов`язання самостійно, оскільки саме він залишається зобов`язаним перед кредитором суб`єктом і саме на нього буде покладена відповідальність.

Таким чином, з огляду на викладене, господарський суд зауважує, що саме ТОВ Агрофірма Дністровська, а не ТОВ Дністро-Гибрид, є зобов`язаною перед Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю особою. Між тим у разі порушення виконання зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид саме боржник ТОВ Агрофірма Дністровська має виконати це зобов`язання самостійно, оскільки саме вказане товариство залишається зобов`язаним перед позивачем суб`єктом і саме на нього може бути покладена відповідальність.

Приймаючи до уваги положення статей 527, 528, 543 ЦК України, а також не погодження сторонами у спірних договорах купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. та передоручення виконання від 04.12.2013 р. положень щодо солідарної відповідальності відповідачів ТОВ Агрофірма Дністровська та ТОВ Дністро-Гибрид, господарський суд доходить висновку, що ТОВ Дністро-Гибрид не є солідарним боржником за вказаним договором передоручення виконання від 04.12.2013 р. Враховуючи наведене та відсутність порушень прав позивача з боку відповідача - ТОВ Дністро-Гибрид в межах даної справи, суд доходить висновку про відмову задоволенні позовних вимог Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид.

При цьому господарським судом не приймаються до уваги посилання відповідача ТОВ Дністро-Гибрид на те, що оскільки п. 4.3 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. виключено сторонами на підставі договору про внесення змін від 14.05.2019 р., то відповідно підстави для солідарного стягнення заборгованості відсутні, з огляду на те, що виключення п. 4.3 основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 04.12.2013 р. не позбавляє відповідача ТОВ Дністро-Гибрид права виконати зобов`язання за діючим договором передоручення від 04.12.2013 р.

Оцінюючи наявні докази в сукупності, суд вважає, що позовні Французькою фірмою УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 106567,12 євро, що станом на 08.11.2021 р. становить 3207339,95 грн. частково обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають частковому задоволенню.

При зверненні з позовною заявою, Французька фірма УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю сплатила судовий збір у розмірі 1598,00 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання нерезидентами позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір може сплачуватися нерезидентами в іноземній валюті з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Таким чином, вказаним Законом України Про судовий збір передбачено можливість сплати саме нерезидентами судового збору в іноземній валюті.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача ТОВ Агрофірма Дністровська та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на вказаного відповідача ТОВ Агрофірма Дністровська пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 71,46 євро, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 24.11.2021 р. (дату сплати позивачем судового збору) еквівалентно 2160,62 грн. (4765,31 євро х 1598,00 євро/ 106567,12 євро).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська та Товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид про солідарне стягнення заборгованості в загальному розмірі 106567,12 євро (еквівалент 3207339,95 грн.) задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська (68421, Одеська область, Арцизький район, с. Теплиця, вул. Центральна, буд. 87; ) на користь Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (реєстраційний номер 401399191 в Реєстрі торгівлі та підприємств міста Сен Мало; адреса: 22250, Франція, місто Тремер, Реміснича Зона Брон) заборгованість за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі в розмірі 4471/чотири тисячі чотириста сімдесят одне/євро 65 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 08.11.2021 р. еквівалентно 134582/сто тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві/грн. 80 коп., 3% річних в сумі 293/двісті дев`яносто три/євро 66 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 08.11.2021 р. еквівалентно 8838/вісім тисяч вісімсот тридцять вісім/грн. 26 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2160/дві тисячі сто шістдесят/грн. 62 коп.

3. В задоволені решти вимог Французької фірми УДІК у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Дністровська та Товариства з обмеженою відповідальністю Дністро-Гибрид відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24 травня 2022 р.

Суддя В.С. Петров