РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2022Справа № 910/2312/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (проїзд Індустріальний, буд. 1, м. Авдіївка, Донецька обл., 86065; ідентифікаційний код 00191075)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 5 634,10 грн,

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (далі за текстом - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», позивач) з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі за текстом - Залізниця, відповідач) 5 634,10 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за залізничними накладними від 12.12.2021 № 52230893 та від 13.12.2021

№ 52246659.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вагони по зазначеним накладним були відправлені зі станції Кривий Торець Донецької області та прибули на станцію Авдіївка з порушенням терміну доставки, що підтверджено штемпелем станції призначення у графі 51 залізничної накладної.

З огляду на зазначені обставини позивачем на підставі статті 116 Статуту залізниць України нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу - 5 634, 10 грн., що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1 985, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд вказує, що ухвала суду від 18.02.2022 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 378 та як вбачається із наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 07.04.2022 отримана представником відповідача.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на встановлений ухвалою суду від 18.02.2022 п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву та враховуючи дату отримання відповідачем даної ухвали суду, відзив на позовну заяву повинен був бути поданий відповідачем у строк до 22.04.2022.

Однак, станом на дату ухвалення даного рішення відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

АТ «Українська залізниця» прийнято до перевезення вантаж позивача залізничним транспортом за залізничними накладними № 52246659 та № 52230893 (вагони № 56433519, № 63905012 та № 63659304) вантаж - вугілля кам`яне, зі станції відправлення Кривий Торець Донецької залізниці до станції Авдіївка Донецької залізниці.

Як вбачається із залізничної накладної № 52246659, а саме згідно графи 56 - 13.12.2021 вантаж прийнято до відправлення Залізницею; графи 51 - 20.12.2021 вантаж прибув на станцію Авдіївка Донецької залізниці; графи 52 - 21.12.2021 вантаж видано одержувачу - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод»; графи 30 - 524 км відстань перевезення. Провізна плата 7 921, 00 грн.

Як вбачається із залізничної накладної № 52230893, а саме згідно графи 56 - 12.12.2021 вантаж прийнято до відправлення Залізницею; графи 51 - 20.12.2021 вантаж прибув на станцію Авдіївка Донецької залізниці; графи 52 - 21.12.2021 вантаж видано одержувачу - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод»; графи 30 - 524 км відстань перевезення. Провізна плата вагону № 56433519 - 8 033, 00 грн. Провізна плата вагону № 63905012 - 8 144, 00 грн. Провізна плата вагону № 63659304 - 8 033, 00 грн.

Як вбачається з доводів позивача, відповідачем прострочено термін доставки вантажу за залізничною накладною № 52246659 на 2 доби, а за залізничною накладною № 52230893 на 3 доби, що в свою чергу є підставою для нарахування штрафу у відповідності до положень статті 116 Статуту залізниць України в розмірі 10% та 20 % від розміру провізної плати в загальному розмірі 5 634, 10 грн.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду надано: копію додаткової угоди № 11/10/14 від 27.01.2022 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 320/18Ю від 19.03.2018; копію акту № 11/10/14 від 27.01.2022; копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2493 від 20.03.2007; копія довіреності № 11/20/04 від 01.01.2022.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), статті 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями частини 5 статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно приписів статті 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Частиною 1 статті 919 ЦК України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина 1 статті 313 ГК України).

Згідно приписів статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі за текстом - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та згідно зі статтею 23 Статуту на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно пунктів 1.1., 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ____ число _____ місяць» (пункт 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Згідно з пунктом 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажу терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Пунктом 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до пункту 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно пункту 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.200 № 644, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

З огляду на викладене вище, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та наданий позивачем розрахунок суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, суд вказує, що вантаж за залізничною накладною № 52246659 (вагон № 63617203) прибув із затриманням на 2 доби, що в свою чергу є підставою для застосування штрафу в розмірі 10 % провізної плати, що становить 792, 10 грн.

Залізничні вагони № 56433519, № 63905012 та № 63659304 за залізничною накладною № 52230893 також прибули із запізненням на 3 доби, що також дає підстави для застосування штрафу в розмірі 20 % провізної плати, що становить 1 606, 60 грн, 1 628, 80 грн та 1 606,60 грн. (відповідно)

Суд звертає увагу, що в залізничних накладних відсутні відмітки щодо наявності причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо заявлених позивачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано штраф в розмірі 5 634, 10 грн за несвоєчасну доставку вантажу залізничним транспортом.

Що стосується розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтею 129 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суд вказує, що позивачем у попередньому розрахунку сума витрат на професійну правничу допомогу становить 1 985, 00 грн, а саме: консультація клієнта з вивченням документів, узгодження правової позиції (1 дія) - 794, 00 грн; підготовка, складання та подання позовної заяви (1,5 год) - 1 191, 00 грн.

Також між АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» та ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» підписано акт № 11/10/14 від 27.01.2022 приймання-передачі наданих послуг, в якому закріплено, що АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» надало, а клієнт (позивач) прийняв юридичні послуги на суму 1 985, 00 грн.

Даний акт підписаний сторонами без зауважень щодо якості та обсягу наданих послуг, а відтак суд дійшов висновку, що позивачем прийнято юридичні послуги на суму 1 985, 00 грн з обов`язком подальшої сплати.

З огляду на викладене вище, враховуючи правомірність заявлених позивачем вимог, відсутність заперечень позивача в тому числі щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 985, 00 грн є підтвердженими, а відтак підлягають відшкодування відповідачем.

Частинами 1-2 сттатті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлені судом обставини та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено затримку доставки вантажу залізничним транспортом у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню сума штрафу в розмірі 5 634, 10 грн.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (проїзд Індустріальний, буд. 1, м. Авдіївка, Донецька обл., 86065; ідентифікаційний код 00191075) штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 5 634 (п`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 10 коп, судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 985 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 19.05.2022

Суддя Антон ПУКАС