РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2022Справа № 910/10500/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю МВВ ПРОМ

про стягнення 604 386, 47 грн.

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національна поліція України (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю МВВ ПРОМ (колишнє найменування - ТОВ ШВЕЙНА ФАБРИКА ВІД) (далі - відповідач) з позовом про стягнення штрафних санкцій у розмірі 604 386, 47 грн за порушення строку виконання зобов`язання за договором № 74 НП про закупівлю штормового одягу від 24.04.2020.

У позовній заяві позивач вказав, що місце виконання договору здійснювалось за адресою 03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 27.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказав на те, що відповідачем порушено умови Договору в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції у відповідності до умов укладеного Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач, у строк, визначений законом, відзиву не надав.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 05.07.2021 була вручена відповідачу 26.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 269.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.04.2020 між Національною поліцією України (покупець по договору, позивач) та ТОВ Швейна Фабрика ВІД (постачальник, відповідач), найменування кого змінено на ТОВ МВВ ПРОМ був укладений договір № 74 НП про закупівлю штормового одягу (костюм дощовик) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18220000-7), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю костюми-дощовики (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-18220000-7) (товар), а покупець прийняти і оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до Специфікації товару (додаток № 1 до договору), предметом поставки є костюм дощовик у кількості 8 240 штук, ціна за одиницю 798,42 грн з ПДВ, всього 1 096 414, 40 грн.

Відповідно до п.5.1 договору постачальник зобов`язується здійснити поставку товару в термін по 30липня 2020 року включно, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115). У разі, якщо останній день припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем поставки вважається перший за ним робочий день.

У п.5.2 договору узгоджено, що датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної.

Згідно п.12.1, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, редакції покупця та діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач на виконання умов договору за видатковими накладними № 63 від 03.08.2020 на суму 399 180, 00 грн; №74 від 17.08.2020 на суму 802 351, 80 грн; № 84 від 26.08.2020 на суму 915 718, 92 грн; № 98 від 09.09.2020 на суму 1 277 376, 00 грн; № 108 від 23.09.2020 на суму 1 329 269, 40 грн; № 118 від 12.10.2020 на суму 1 769 165, 76 грн поставив, а позивач прийняв обумовлений товар на загальну суму 6 493 061, 88 грн. Вказані накладні підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

Умовами п.9.2 договору визначено, що за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1% відсотка від вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару у визначений строк (30.07.2020), позивач на підставі п.9.2 здійснив нарахування до стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 604 386, 47 грн за порушення строку виконання зобов`язання за договором, а саме 298 079, 69 грн пені та 306 306, 78 грн штрафу.

Позивач направив відповідачу претензію від 10.12.2020 № 6085/26/3-2020 про сплату штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань по поставці товару у розмірі 604 386, 47 грн, яка відповідачем задоволена не була, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В розумінні п.5.1 договору, строк виконання зобов`язання відповідача з поставки погодженого сторонами у Специфікації до договору товару настав 30.07.2020.

Як встановлено судом на підставі поданих доказів, та відповідачем не спростовано, в порушення умов договору відповідач поставив товар за видатковими накладними № 63 від 03.08.2020; №74 від 17.08.2020; № 84 від 26.08.2020; № 98 від 09.09.2020; № 108 від 23.09.2020; № 118 від 12.10.2020 із прострочення визначеного строку поставки.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

У випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій за договором у заявленій сумі 604 386, 47 грн, а саме: 298 079, 69 грн пені, розрахунок яких здійснено по кожній поставці та 306 306, 78 грн штрафу, нарахованого на суму 4 375 811, 16 грн вартості поставленого товару із простроченням строку поставки понад 30 днів, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Матеріалами справи встановлено, що 10.12.2020 позивач звертався до відповідача засобами поштового зв`язку із претензією № 6085/26/3-2020 по договору №74НП від 24.04.2020 про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов`язань в частині дотримання строків поставки. Вказана вимога залишена останнім без задоволення.

Доказів оплати відповідачем заявленої суми 604 386, 47 грн штрафних санкцій, у т.ч. станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надано.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач належними засобами доказування підстав для звільнення його від відповідальності за порушення виконання зобов`язань не довів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Національної поліція України до Товариства з обмеженою відповідальністю МВВ ПРОМ про стягнення штрафних санкцій у розмірі 604 386, 47 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національної поліції України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МВВ ПРОМ (вул. Європейська, буд. 14, м. Вишневе, Київська область, 08132; ) на користь Національної поліції України (вул. Богомольця, буд.10, м. Київ, 01601; ) 604 386 (шістсот чотири тисячі триста вісімдесят шість) грн 47 коп штрафних санкцій та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 065 (дев`ять тисяч шістдесят п`ять) грн 80 коп

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 17.05.2022.

Суддя М.Є.Літвінова