ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа№ 910/13640/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Кропивної Л.В.

Владимиренко С.В.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021

у справі № 910/13640/21 (суддя: Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

до Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія"

про стягнення 591 912,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія" про стягнення 591 912,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за договором від 15.04.2021 № 06-21-е про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.12.2018 № 10917017ПУ, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 591 912,65 грн з яких: 572 248,96 грн - основна заборгованість, 18 170,24 грн - пеня та 1 493,45 грн - 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з ЗАТ "Українська Будівельна Компанія" на користь ТОВ "Київські енергетичні послуги" борг у розмірі 572 248,96 грн, пеню у розмірі 7 431,40 грн, 3% річних у розмірі 1 493,45 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 717,61 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором реструктуризації в розмірі 572 248,96 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі. Також, за перерахунком місцевого господарського суду, пеня за визначений позивачем період складає 7 608,33 грн (за період 26.06.2021 - 30.06.2021 - 176,93 грн, за період 01.07.2021-31.07.2021 - 7 431,40 грн) та підлягає стягненню у вказаному розмірі. При цьому, Господарським судом міста Києва також враховано положення п. 5 договору, відповідно до яких за домовленістю сторін нарахування пені не припиняється у разі дострокового припинення дії договору про реструктуризацію. Крім того, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд першої інстанції встановив, що він є правомірним, з огляду на що з відповідача підлягає стягненню 1 493,45 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ЗАТ "Українська Будівельна Компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням принципів всебічності, об`єктивності та повноти розгляду справи, а також порушило засади змагальності господарського судочинства. Зокрема скаржник вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи фактично позбавив відповідача можливості подати доводи та докази в заперечення позовних вимог для подальшого надання їм судом належної правової оцінки, а також суд не обгрунтував підстав передчасного розгляду справи за межами процесуальних строків та фактично обмежив право відповідача на доступ до правосуддя. Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду, а також той факт, що в якості підтвердження позовних вимог позивачем не надано належних доказів, які за вірогідністю свідчать як про порушення відповідачем зобов`язань за спірним договором, так і про часткову сплату заборгованості відповідачем у зазначених позивачем розмірах.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021, апеляційна скарга у справі № 910/13640/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 апеляційну скаргу ЗАТ "Українська Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 13 076, 41 грн.

В межах строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 відповідачем до суду подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги до якої останній додав платіжне доручення №294 від 23.12.2021 на суму 13 080,00 грн

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку та перебуванням на лікарняному судді Зубець Л.П., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 справу № 910/13640/21 за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Кропивна Л.В.; поновлено Закритому акціонерному товариству "Українська Будівельна Компанія" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21; розгляд апеляційної скарги Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21 призначено на 21.02.2022; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

15 лютого 2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергитичні послуги» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що діями, які свідчать про визнання боргу, слід вважати підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. При цьому зауважує, що в матеріалах справи наявна Довідка про надходження коштів від відповідача в погашення заборгованості за Договором від 15.04.2021 № 06-21-е про реструктиризацію заборговаості, якою підтверджується здійснення відповідачем часткових оплат в рахунок погашення заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2021 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання 21.02.2022 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, 18.02.2022 на адресу суду від ЗАТ «Українська будівельна компанія» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що уповноважений представник відповідача перебуває на амбулаторному лікуванні з підозрою на захворювання на COVID-19, а інші уповноважені особи позбавлені можливості отримати матеріали для належного представництва інересів апелянта у судовому засданні та надати пояснення по суті спору.

Колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного вище клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представиком відповідача не надано до суду жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, які на його переконання є поважними для відкладення розгляду справи. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Крім того, в апеляційній скарзі апелянтом висловлена позиція щодо обставин справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13640/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 25.08.2021 була отримана позивачем 19.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013. Вказана ухвала суду також була отримана відповідачем 20.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції права останнього на подання відзиву та передчасний розгляд справи є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.04.2021 між ТОВ "Київські енергетичні послуги" (кредитор) та ЗАТ «УБК» (боржник) був укладений договір № 06-21-е про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10917017ПУ від 01.12.2018 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору боржник визнає, підтверджує та зобов`язується сплатити у повному обсязі заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10917017ПУ від 01.12.2018 (далі - договір постачання), особовий рахунок № 10917017, сумою 890 248,96 грн, у т.ч. ПДВ 148 374,83 грн, станом на 01.04.2021, відповідно до графіка погашення заборгованості (далі - ГПЗ), який є додатком 1 до договору про реструктуризацію.

Згідно з п. 2 договору боржник разом зі сплатою суми заборгованості, зазначеної у п. 1 договору про реструктуризацію, зобов`язується оплачувати поточне споживання електричної енергії відповідно до умов договору про постачання.

Пунктом 3 договору сторони погодили, що при здійсненні оплати заборгованості боржник зобов`язується посилатися в реквізиті призначення платежу платіжного документа на договір про реструктуризацію. За відсутності чіткого формулювання призначення платежу отримані кредитором кошти зараховуються в першу чергу як погашення існуючої заборгованості за договором про постачання з найдавнішим терміном її виникнення, а залишок коштів (за наявності) - як оплата поточного споживання електричної енергії за договором постачання.

Датою здійснення оплати є дата зарахування оплаченої суми коштів на поточний рахунок кредитора (п. 4 договору).

Відповідно до п. 5 договору у разі порушення строків та/або розмірів погашення заборгованості кредитор нараховує боржнику пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення без обмеження періоду нарахування до дати повної оплати, у т.ч. у разі дострокового припинення дії договору про реструктуризацію.

Згідно з п. 6 договору у випадку несплати боржником коштів в термін, передбачений ГПЗ та/або прострочення оплати поточного споживання, кредитор має право припинити постачання електричної енергії згідно з ПРРЕЕ.

Пунктом 7 договору сторони погодили, що боржник має право достроково сплатити заборгованість, визначену в п. 1 договору про реструктуризацію.

Відповідно до п. 8 договору у разі прострочення боржником оплати заборгованості за договором про реструктуризацію понад п`ять календарних днів від терміну, встановленого ГПЗ, та/або оплати поточного споживання понад п`ять календарних днів від терміну, встановленого договором про постачання, цей договір припиняє свою дію, а кредитор набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу.

Цей договір про реструктуризацію набуває чинності з дати отримання кредитором підписаного боржником примірника договору про реструктуризацію. У разі неповернення примірника договору про реструктуризацію протягом 3-х робочих днів договір про реструктуризацію вважається не укладеним (п. 9 договору).

Графіком погашення заборгованості до договору у розмірі 890 248,96 грн (додаток 1 до договору) сторони погодили наступний графік:

до 25.04.2021 - 80 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 13 333,33 грн;

до 25.05.2021 - 162 056,96 грн, у т.ч. ПДВ 27 009,50 грн;

до 25.06.2021 - 162 048,00 грн, у т.ч. ПДВ 27 008,00 грн;

до 25.07.2021 - 162 048,00 грн, у т.ч. ПДВ 27 008,00 грн;

до 25.08.2021 - 162 048,00 грн, у т.ч. ПДВ 27 008,00 грн;

до 25.09.2021 - 162 048,00 грн, у т.ч. ПДВ 27 008,00 грн.

Відповідно до довідки про надходження коштів ЗАТ «УБК», за договором про реструктуризацію, відповідачем було сплачено: 10 000,00 грн 16.04.2021, 20 000,00 грн 19.04.2021, 20 000,00 грн 21.04.2021, 28 000,00 грн 22.04.2021, 2 000,00 грн 22.04.2021, 11 000,00 грн 26.04.2021, 25 000,00 грн 30.04.2021, 25 000,00 грн 06.05.2021, 20 000,00 грн 11.05.2021, 10 000,00 грн 14.05.2021, 40 000,00 грн 19.05.2021, 17 000,00 грн 21.05.2021, 3 000,00 грн 24.05.2021, 27 000,00 грн 24.05.2021, 10 000,00 грн 28.05.2021, 15 000,00 грн 01.06.2021, 10 000,00 грн 02.06.2021, 15 000,00 грн 08.06.2021 і 10 000,00 грн 11.06.2021. Так, відповідачем перераховано позивачу заборгованість на загальну суму 318 000,00 грн.

Разом з тим, залишилась неоплаченою заборгованість за договором у розмірі 572 248,96 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем допущено прострочення оплати згідно ГПЗ, починаючи з 25.06.2021.

Позивач, керуючись п. 8 договору, стверджує про припинення дії договору.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, договір реструктуризації припинив свою дію з 01.07.2021 (прострочення оплати за договором понад п`ять днів), відповідно до п. 8 договору.

При цьому, частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, ні до суду першої інстанції ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстатнції не надав.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з цим Північний апеляційний господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналіз змісту цієї статті свідчить, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічну правову позицію викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18; від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

Слід зауважити, що Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

З урахуванням наведеного, надаючи правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, судова колегія, керуючись стандартом доказування «вірогідності доказів», дійшла висновку, що місцевим господарським судом на підставі повного дослідження усієї сукупності доказів прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" до Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія" про стягнення 591 912,65 грн

Крім іншого, позивач просив стягнути з відповідача 0,1% пені у розмірі 18 170,24 грн (за період 26.06.2021 - 30.06.2021 у розмірі 430,52 грн та за період 01.07.2021-31.07.2021 у розмірі 17 739,72 грн).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплатив заборгованість за договором частково, відтак допустив порушення зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

За перерахунком суду першої інстанції, з яким, перевіривши розрахунок, погоджується колегія суддів, пеня за визначений позивачем період складає 7 608,33 грн (за період 26.06.2021 - 30.06.2021 - 176,93 грн, за період 01.07.2021-31.07.2021 - 7 431,40 грн) та підлягає стягненню у вказаному розмірі. При цьому, судом першої інстанції вірно враховано вказані вище положення п. 5 договору, відповідно до яких за домовленістю сторін нарахування пені не припиняється у разі дострокового припинення дії договору про реструктуризацію.

Поряд з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1 493,45 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судова колегія встановила, що він є правомірним, з огляду на що з відповідача підлягає стягненню 1 493,45 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням принципів всебічності, об`єктивності та повноти розгляду справи, а також порушило засади змагальності господарського судочинства - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українська Будівельна Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі № 910/13640/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Закрите акціонерне товариство "Українська Будівельна Компанія".

4. Справу № 910/13640/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 24.05.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.В. Кропивна

С.В. Владимиренко