ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" травня 2022 р. Справа № 924/37/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Танасюк О.Є., секретар судового засідання Ключка Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Агрологістика", с. Оглядів, Радехівський район, Львівська область

до товариства з обмеженою відповідальністю „Старокостянтинівцукор", м. Старокостянтинів, Старокостянтинівський район, Хмельницька область

товариства з обмеженою відповідальністю „Кондитерський дім „Вацак", м. Могилів-Подільський, Вінницька область

про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю „Старокостянтинівцукор" та товариства з обмеженою відповідальністю „Кондитерський дім „Вацак" збитків в розмірі 512395,15 грн., що включає вартість відновлювального ремонту транспортних засобів на загальну суму 496395,15 грн. та витрат на проведення судової авто товарознавчої експертизи в сумі 16000,00 грн.

Представники сторін:

позивача: не з`явився

відповідача-1: Оніщук Є.О. - згідно ордера

відповідача-2: не з`явився

Рішення ухвалюється 17.05.2022р., оскільки в судових засіданнях 19.04.2022р. та 10.05.2022р. постановлялися ухвали про оголошення перерви, які занесені до протоколів судових засідань.

У судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17.01.2022р. відкрито провадження у справі №924/37/22, постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

09.03.2022р. судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 04.04.2022р. закрито підготовче провадження, справу №924/37/22 призначено до судового розгляду по суті на 11:00 год. 19.04.2022р.

В судовому засіданні 19.04.2022р. судом постановлено ухвалу про оголошення перерви до 12:00 год. 10.05.2022р., яка занесена до протоколу судового засідання.

10.05.2022р. судом постановлено ухвалу про поновлення відповідачу-2 строку для подання відзиву враховуючи положення ст. 119 ГПК України. Також судом постановлено ухвалу від 10.05.2022р. про залишення без задоволення клопотання відповідача-2 про призначення експертизи з огляду на положення ч. 3 ст. 195 ГПК України. Судом враховано, що питання про призначення експертизи вирішується у підготовчому засіданні (п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України), а наслідком призначення експертизи є зупинення провадження у справі (п. 2 ч. 1 ст. 227 ГПК України). Дані ухвали занесені до протоколу судового засідання.

За результатами судового засідання по суті 10.05.2022р. постановлено ухвалу про оголошення перерви на 12:00 год. 17.05.2022р., яка занесена до протоколу судового засідання.

17.05.2022р. до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника ТОВ „Агрологістика" - адвоката Сміхури В.Р. у судовому засіданні у справі №465/902/20, яка розглядається Франківським районним судом м. Львова.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні вважає дане клопотання позивача необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Під час розгляду клопотання ТОВ „Агрологістика" про відкладення розгляду справи, судом враховується, що перебування представника позивача в судовому засіданні іншого суду не є поважною причиною для відкладення судового засідання у даній справи, з огляду на те, що дата та час судового засідання узгоджувалася з представником позивача - адвокатом Сміхурою В.Р. в засіданні суду 10.05.2022р. При цьому, позивач є юридичною особою та в силу приписів ст. 56 ГПК України може брати участь в справі, як через представника так і особисто (самопредставництво). Суд наголошує, що позивач не обмежений кількістю представників та міг направити в судове засідання для захисту своїх інтересів іншого представника або скористатися правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

З огляду на зазначене, а також враховуючи строки судового розгляду по суті, клопотання позивача про відкладення розгляду справи залишається без задоволення.

Позиція позивача.

Позивач повідомляє, що між ТОВ „Агрологістика" (перевізник) та ТОВ „Старокостянтинівцукор" (замовник) укладено договір №Т37/2020 від 13.02.2021р. на транспортні перевезення, на виконання умов якого сторони 26.05.2021р. уклали Заявку №63/26-05/21 на надання послуг з транспортування вантажу, що належить замовнику автомобільним транспортом. Зазначає, що під час виконання Заявки у пункті розвантаження у вантажоодержувача (ТОВ „Кондитерський дім „Вацак") відбулося падіння цистерни на бік та зведення автомобіля (тягача) позивача. Вказує, що під асфальтом, у місці провалля, водій перевізника виявив технічний колодязь, бетонний люк якого був закритий шаром асфальтного покриття.

Позивач стверджує, що відповідач-1 зобов`язаний був забезпечити розвантаження транспортного засобу (пункт 3.2.3 договору), в тому числі, створити належні та безпечні умови у місці для розвантаження, однак проявив бездіяльність, наслідком якої стало завдання матеріальної шкоди Позивачу. Разом з тим, звертає увагу, що вантажоодержувачем виступав відповідач-2, на виробничій території якого відбувалося розвантаження вантажу, у конкретному місці розвантаження, яке облаштовано з порушеннями нормативно-правових актів.

Вважає, що відповідачі спільно проявили бездіяльність, щодо забезпечення належних та безпечних умов для розвантаження транспортного засобу у місці розвантаження, що стало наслідком перекидання напівпричіпа цистерни під час розвантаження.

Вказує, що через пошкодження автомобіля, державний номер НОМЕР_1 , та причіпа типу цистерна сипуча, державний номер НОМЕР_2 , позивачу завдано збитків в розмірі 512395,15 грн., що включає вартість відновлювального ремонту транспортних засобів на загальну суму 496395,15 грн. та витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 16000,00 грн.

В судовому засідання представник позивача звернув увагу, що в заявці відповідачем-1 вказана юридична адреса вантажоодержувача, за якою неможливо було здійснити розвантаження товару. Саме в цьому позивач вбачає бездіяльність ТОВ „Старокостянтинівцукор".

Позиції відповідачів.

Відповідач-1 (ТОВ „Старокостянтинівцукор") у відзиві від 01.02.2022р. проти позову заперечує. Зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність поведінки ТОВ „Старокостянтинівцукор", розмір завданих збитків позивача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача-1 та завданою шкодою, а також наявність вини у ТОВ „Старокостянтинівцукор".

Вказує, що у п. 3.2.3 договору №Т37/2020 від 13.02.2021р., на невиконання якого посилається позивач, встановлено термін, протягом якого замовник (відповідач-1) зобов`язаний забезпечити завантаження/розвантаження транспортного засобу, та митне оформлення всіх необхідних документів, а не обов`язок замовника забезпечити розвантаження транспортного засобу.

Звертає увагу, що всупереч умов заявки та договору, позивач здійснював розвантаження отриманого від відповідача-1 товару, за іншою адресою, ніж та, що вказана в заявці від 26.05.2021.

Також наголошує, що відповідно до п. 8.24. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила), при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт перевізником обов`язки по забезпеченню контролю за дотриманням законодавства про охорону праці та норм по техніці безпеки при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт, а також відповідальність за наслідки невиконання встановлених вимог несе перевізник.

У відзиві відповідач-1 повідомив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 15000,00 грн., а докази понесення витрат на оплату правничої допомоги будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В судовому засіданні представником ТОВ „Старокостянтинівцукор" на стадії судових дебатів зроблено заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та повідомлено про подання доказів на підтвердження їх розміру протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відповідач-2 (ТОВ „Кондитерський дім „Вацак") у відзиві від 28.04.2022 позовні вимоги не визнає, просить суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 8 частини 1 статті 228 ГПК України. Вважає, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, а саме: не направлено додатки до позовної заяви відповідачу-2, а текст позовної заяви є нечитабельний.

Зазначає, що жодних договірних умов у ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" із позивачем, ТОВ „Агрологістика" не було і немає. Тому будь-які посилання позивача на договір вважає недоречними. Наголошує, що у ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" для завантаження та розвантаження облаштовано спеціальні майданчики відповідно до вимог ДБН, на яких щоденно завантажується та розвантажується транспорт. Вказує, що автомобіль позивача перевернувся через відсутність належного укомплектування автомобіля страхуючими лапами з необхідною площею опори та недотримання водієм правил розвантаження. Звертає увагу, що на фото-1, яке додається, видно, що лапа не має площі опори, а тому вона прорізає будь-яку поверхню під масою вантажу. Додаткового обладнання водій не використав. Крім того, водій не заїхав на облаштований майданчик біля будівлі, як це роблять усі водії, а став на проїжджій частині. На зауваження працівників не реагував. Зазначає, що в цистерні цукровоза насипом був цукор, який за довгу дорогу спресувався і не висипався. Водій різко підійняв цистерну цукровоза, струсонув цистерну і під різким натиском цукру цистерну перевернуло. Звертає увагу, що на фото видно, що автомобіль перевернувся направо, тоді як просідання поверхні на яке вказує позивач було зліва.

Також ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" повідомляє, що він не є власником земельної ділянки, яка на думку позивача неналежним чином облаштована, та не є особою, відповідальною за проїздні шляхи земельної ділянки третіх осіб, у зв`язку з чим, вважає, що ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" є неналежним відповідачем у справі.

Звертає увагу, що згідно договору місцем розвантаженням є вулиця Вірменська 12, але цукровоз не міг туди заїхати.

Відповідач-2 зазначає, що саме позивач - ТОВ „Агрологістика" наніс збитки ТОВ „Кондитерський дім „Вацак": зіпсував цукор, розбив двері, перебив газову трубу, через що на тиждень було зупинено виробництво.

ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" у додаткових поясненнях від 16.05.2022 звертає увагу, що згідно з п. 13.11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, якщо вантажоодержувач не може прийняти вантаж від перевізника, інший пункт призначення та умови доставки вантажу визначаються за погодженням з вантажовідправником. Пунктом 13.12 Правил визначено, що якщо перевізник не одержав від вантажовідправника відомостей про зміну пункту призначення вантажу або не згоден з новими умовами доставки вантажу, він зобов`язаний повернути вантаж вантажовідправнику.

Відповідач-2 зауважує, що Закон України „Про автомобільний транспорт" серед обов`язків вантажоодержувача визначає лише два обов`язки: своєчасно прийняти вантаж, що надійшов на його адресу, та документи на нього та надати вантажовідправнику інформацію про своє повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер. Таким чином, стверджує, що позов до ТОВ „КД „Вацак" не підлягає задоволенню.

Також звертає увагу, що висновок експерта №97 за результатами судової авто товарознавчої експертизи згідно договору №106 від 03.06.2021 підготовлено для подання до суду згідно ч. 3 ст. 101 КПК України, а тому не може застосовуватися при розгляді справи в господарському суді згідно ГПК України. Зазначає, що у висновку експертизи міститься посилання на пошкодження внаслідок ДТП 27.05.2021 року. Вказує, що ТОВ „КД „Вацак" як співвідповідачу у даній господарській справі невідомо про дорожньо-транспортну пригоду та ТОВ „КД „Вацак" не є її учасником, а також не залучався як до фіксування самої пригоди, так і її наслідків.

Відповідач-2 зазначає, що технічний стан і організація експлуатації вантажопідіймальних машин, що застосовуються для проведення підіймально-транспортних робіт, повинні відповідати Правилам будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, затвердженим наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.06.2007 №132, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.07.2007 за № 784/14051, інструкціям заводів-виготовлювачів та цим Правилам. Зокрема, перед початком підіймання вантажу обов`язково опустити і закріпити усі упори, що забезпечують стійке положення транспортного засобу. Забороняється використовувати випадкові підставки і підкладки замість спеціального додаткового упору. Проте, водій позивача взагалі не застосував упори для забезпечення стійкості транспортного засобу.

Враховуючи викладене, відповідач-2 стверджує, що жодним доказом позивач не довів вину ТОВ „КД „Вацак" у завданні шкоди ТОВ „Агрокомлогістика".

З приводу клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає таке.

ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" вважає, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, а саме: не направлено додатки до позовної заяви відповідачу-2, а текст позовної заяви є нечитабельний.

Однак, в матеріалах справи наявні докази направлення відповідачу-2 копії позовної з додатками (опис вкладення у цінний лист та накладна), що було враховано судом під час відкриття провадження у справі. При цьому, звертається увага відповідача-2 на те, що представник ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" не позбавлений був можливості ознайомитися зі змістом позовної заяви в суді, у випадку отримання неналежної якості тексту заяви. Крім того, позовна заява сформована в системі „Електронний суд", тому відповідач-2 міг ознайомитися з її змістом в електронному варіанті.

З огляду на зазначене, провадження у справі відкрито за заявою, поданою з додержанням вимог ст. ст. 162, 164, 172, 173 ГПК України, тому відсутні підстави для залишення її без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, надані по справі докази та пояснення, судом встановлено та приймається до уваги таке.

07.10.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю „Старокостянтинівцукор" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Кондитерський дім „Вацак" (покупець) укладено договір поставки №07/3/10/2020, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар (цукор білий кристалічний) у повному розмірі на умовах та в порядку визначених договором (п. 1,1., п. 1.2. договору).

В п. 5.4. договору передбачено, що товар відпускається в мішках поліпропіленових з вкладишем, розфасовкою по 50 кг кожний згідно з вимогами державних стандартів. Тара повинна забезпечити збереження товару під час його транспортування та зберігання.

08.10.2020 сторони підписали специфікацію до договору поставки, в п. 1 якої передбачили, що постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товар - цукор білий кристалічний виробництва 2020 року, упакований в поліпропіленові мішки вагою 50 кг (+/- за ДСТУ 4623:2006), кількість 24 т.

Згідно з п. 2 специфікації загальна вартість товару складає 410400,00 грн., в т.ч. ДПВ 20% - 68400,00 грн.

Відвантаження цукру здійснюється шляхом завантаження цукровоза насипом (п. 4 специфікації).

Відповідно до п. 6 специфікації доставка товару здійснюється автотранспортом постачальника до складу покупця розташованого за адресою: м. Могилів Подільський, вул. Вірменська, буд. 12.

13.02.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю „Агрологістика" (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Старокостянтинівцукор" (замовник) укладено договір №Т37/2020 на транспортні перевезення, відповідно до п. 1.1. якого перевізник за дорученням замовника та за його рахунок зобов`язується виконати транспортні послуги, уклавши один або декілька договорів перевезень в міжнародному автомобільному сполученні та/або в межах України, тим самим, організувавши та забезпечивши транспортування вантажів замовника відповідно до його письмових вказівок, а замовник, в свою чергу, зобов`язується сплатити виконавцю винагороду за виконання транспортних послуг.

На підставі даного договору перевізник, зокрема, здійснює організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України на підставі заявок замовника, форма яких встановлена в додатку №1 до даного договору (п. 2.1. договору).

Конкретні умови кожного замовлення на перевезення обумовлюються в Заявці, форма якої встановлена у додатку №1 до договору (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.4. договору, належним доказом факту надання транспортно-експедиційних послуг є належним чином оформлена товарно-транспортна накладна.

Згідно з п. 2.6. договору, факт надання послуг перевізником згідно заявок замовника фіксується сторонами у відповідних актах приймання-передачі наданих послуг, що підписуються представниками сторін.

Пунктом 3.1. договору визначені обов`язки перевізника, зокрема: організувати транспортування вантажу до місця призначення та його передачу отримувачу, зазначеному у товарно-транспортній накладній (СМR), протягом відповідного строку, визначеного cторонами у Додатку №1 до договору (п.п. 3.1.3.); забезпечити зберігання вантажу з моменту прийняття його для перевезення до моменту видачі в пункті призначення уповноваженій на отримання вантажу особі (п. 3.1.4.); дотримуватись умов заявки замовника та вимог нормативних актів, що регулюють перевезення (п.п. 3.1.5.); негайно інформувати замовника про будь-які затримки і проблеми, що виникають при завантаженні, транспортуванні, митному оформленні, розвантаженні вантажу (п. п. 3.1.6.).

У п. 3.2. договору визначені обов`язки замовника, зокрема: вчасно передавати перевізнику заявки на виконання послуг, передбачених даним договором, з обов`язковим зазначенням у заявках інформації про адреси завантаження та розвантаження вантажу, дату та час подачі автотранспорту під завантаження, вагу, вид вантажу та його упаковку, адресу відправника та отримувача вантажу з зазначенням їх контактних телефонів, адреси проведення митних формальностей при завантаженні/розвантаженні вантажу (п.п. 3.2.1); в терміни, визначені цим договором, здійснювати розрахунки з перевізником (п.п. 3.2.2.); забезпечити завантаження/розвантаження транспортного засобу, та митне оформлення всіх необхідних документів у наступний термін: нормативний час завантаження/розвантаження та виконання митних процедур: приймається сторонами а межах 24 годин на території України та країн СНД, та 48 годин - на території інших іноземних держав (не враховуючи вихідні та святкові дні, якщо автомобіль прибув менш ніж за 24 год. до них) (п. 3.2.3); у випадку зміни адреси доставки вантажу - негайно повідомляти про це перевізника, та відшкодовувати додаткові витрати перевізника, пов`язані зі зміною адреси доставки вантажу, якщо такі витрати виникнуть (п.п. 3.2.8.).

Згідно з п. 6.1. договору за порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України, вимогами міжнародних Конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень Статутом автомобільного транспорту України, та іншими нормативними актами, що регулюють відносини в галузі перевезень вантажів, а також умовами цього договору.

Відповідно до п. 9.1. договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2020р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У випадку якщо жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про намір припинити цей договір за 30 днів до завершення строку його дії, цей договір автоматично пролонгується щоразу ще на один рік.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

26.05.2021р. сторони підписали заявку №63/26-05/21 на надання послуг з транспортування вантажу, що належить замовнику автомобільним транспортом (надалі - Заявка), відповідно до умов якої перевізник зобов`язаний був до 12:00 год. 28.05.2021 перевезти прийнятий від ТОВ „Старокостянтинівцукор" (вантажовідправник) товар до ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" (вантажоодержувач), адреса розвантаження: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, буд. 12.

Надання перевізником послуг перевезення вантажу підтверджується актом надання послуг №448 від 27.07.2021 на суму 13915,00 грн. та товарно-транспортною накладною №Р907 від 27.05.2021.

У товарно-транспортній накладній №Р907 від 27.05.2021 наявна інформація вантажоотримувача від 30.05.2021 про отримання цукру - 24813,88 кг та про недостачу цукру - 486,12 кг. Також міститься заперечення перевізника з приводу недостачі цукру, з посиланням на те, що вивантаження цукру на об`єкті КД „Вацак" безпосередньо з бочки був припинений через нестандартну ситуацію, яка сталася через невідповідність площадки для вигрузки технічним та правовим нормам, що призвело до перекидання бочки та витоку цукру за межі бочки. Вказано, що вигрузка бочки проводилася силами працівників КД „Вацак" вручну у період з 27.05.2021 по 30.05.2021, а зважування проводилося на несертифікованій вазі. Зазначено, що перекидання бочки сталося через наявність на площадці скритого каналізаційного люка.

Листом за №55 від 27.05.2021 ТОВ „Агрологістика" повідомило ТОВ „Старокостянтинівцукор" про небезпечний інцидент, який трапився під час виконання заявки №63/26-05/21 від 26.05.2021р. на території пункту вивантаження, Кондитерський дім „Вацак" за адресою: Хмельницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, 4, а саме, падіння цистерни, державний номер НОМЕР_1 та зведення автомобіля державний номер НОМЕР_2 внаслідок провалу асфальту під однією з опірних лав. Вказує, що водієм було виявлено на місці провалу під асфальтом каналізаційний люк. У листі ТОВ „Агрологістика" зазначає, що наразі не стверджує про причини, що призвели до виникнення даного інциденту і завдання збитків та зацікавлене у досудовому врегулюванні конфлікту. ТОВ „Агрологістика" просило ТОВ „Старокостянтинівцукор" направити на місце події представника для обстеження та фіксації, з метою уникнення розбіжностей та непорозумінь при подальшому врегулюванні даного випадку.

В листі за №57 від 28.05.2021 ТОВ „Агрологістика" вимагало направити представника ТОВ „Старокостянтинівцукор" на виробничу територію ТОВ „Кондитерський дім „Вацак", що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, 12 для організації та проведення необхідних дій щодо належного оформлення та ліквідації аварійної ситуації, пов`язаної з перекиданням напівпричіпа, а також врегулювання усіх спірних питань з вантажоодержувачем.

В матеріалах справи містяться фото з місця події станом на 29.05.2021р., а також фото без фіксації дати.

03.06.2021 між ТОВ „Агрологістика" та ТзОВ „Експертиза" були укладені договори №106 та №107 про виконання судової експертизи.

Згідно висновку експерта №96 складеного 28.06.2021р. за результатами судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №106 від 03.06.2021, підготовленого для подання до суду згідно з ч. 3 ст. 101 КПК України, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volvo FH 420, ідентифікаційний № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок пошкодження у ДТП 27.05.2021, з врахуванням результатів його обстеження 08.06.2021р., в цінах та на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 18395,15грн.

Згідно висновку експерта №97 складеного 20.07.2021р. за результатами судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №106 від 03.06.2021, підготовленого для подання до суду згідно з ч. 3 ст. 101 КПК України, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових спеціалізованого напів/причіпа цистерни SPITZER SK 2448 CAL, ідентифікаційний №W09SK2448W4S11373, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 27.05.2021, з врахуванням результатів його обстеження 08.06.2021р., в цінах та на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 478000,00грн.

02.07.2021 між ТОВ „Агрологістика" та ТзОВ „Експертиза" підписані акт здачі-приймання виконаних робіт згідно договору №106 від 03.06.2021, відповідно до якого вартість виконаних робіт складає 8000,00 грн. та акт здачі-приймання виконаних робіт згідно договору №107 від 03.06.2021, відповідно до якого вартість виконаних робіт складає 8000,00 грн.

03.09.2021 за вих. №03/1-09 ТОВ „Старокостянтинівцукор" надало відповідь на претензію ТОВ „Агрологістика" від 20.08.2021 вих. №534 про відшкодування збитків внаслідок перекидання автомобіля та напів/причіпа. Відповідач-1 зазначив, що позивач на власний розсуд тлумачить п. 3.2.3. договору на транспортні перевезення від 13.02.2020 року. ТОВ „Старокостянтинівцукор" наголосило, що у вказаному пункті встановлено термін, протягом якого замовник (відповідач-1) зобов`язаний забезпечити завантаження/розвантаження транспортного засобу, та митне оформлення всіх необхідних документів, а не обов`язок замовника забезпечити розвантаження транспортного засобу. Крім того, посилаючись на п. 8.24 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, відповідач-1 вказав, що при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт перевізником обов`язки по забезпеченню контролю за дотриманням законодавства про охорону праці та норм по техніці безпеки при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт, а також відповідальність за наслідки невиконання встановлених вимог несе перевізник. Таким чином, ТОВ „Старокостянтинівцукор" зазначило про відсутність його вини у настанні події, яка трапилася, а також про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача-1 та завданою позивачу шкодою.

Позивач посилаючись на те, що пошкодження автомобіля та причіпа сталося внаслідок спільної бездіяльності відповідачів щодо забезпечення належних та безпечних умов для розвантаження транспортного засобу у місці розвантаження, позивач звернувся з позовом про стягнення солідарно з відповідачів збитків в розмірі 512395,15 грн., що включає вартість відновлювального ремонту транспортних засобів на загальну суму 496395,15 грн. та витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 16000,00 грн.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Зі змісту ст. 4 ГПК України слідує, що особа має право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частковою (Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.02.2020 у справі №910/16236/18).

Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

Виходячи із змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.06.2019 у справі №904/3169/18, від 28.01.2020 у справі №916/495/19, у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів збитків, зазначає, що такі збитки завдані йому з вини ТОВ „Старокостянтинівцукор" та ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" внаслідок їх бездіяльності щодо забезпечення належних та безпечних умов для розвантаження транспортного засобу у місці розвантаження, що стало наслідком перекидання напівпричіпа - цистерни під час розвантаження. Зокрема, стверджує, що відповідачем-1 не дотримані зобов`язання, визначені договором на транспортні перевезення. Разом з тим, зазначає, що розвантаження вантажу відбувалося на території відповідача-2 у конкретному місці розвантаження, яке облаштовано з порушенням вимог нормативно-правових актів.

Правовими підставами позову визначено ст. ст. 217, 224 ГК України та ст. ст. 993, 1166, 1190 ЦК України, які регулюють правові наслідки порушення договірних зобов`язань та позадоговірних (деліктних) відносин.

Зі змісту положень ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України вбачається, що відшкодування збитків є одним із видів господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до частини 1 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам. вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У розумінні наведених положень особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність, зокрема, у виді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №911/3215/20, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню позивачем перед судом.

Загальні підстави відповідальності за завдану позадоговірну майнову шкоду встановлені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дана стаття ЦК України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювана шкоди.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що невідворотно спричинила шкоду;

- вину заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях немає вини у заподіянні шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 20.10.2020 у справі №910/17533/19, від 21.04.2020 у справі №904/3189/19, від 10.12.2018 у справі №902/320/17.

Під час вирішення спорів про стягнення заподіяних збитків необхідно перш за все з`ясовувати правові підстави покладення на винну особу цієї майнової відповідальності, з тим щоб відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (ст. 623 ЦК), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК). Правильне розмежування підстав відповідальності необхідно ще й тому, що розмір відшкодування збитків, завданих кредиторові невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за договором, може бути обмеженим (ст. 225 ГК), а при відшкодуванні позадоговірної шкоди остання підлягає стягненню у повному обсязі. (Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.02.2018 у справі № 910/6702/17).

Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

При цьому, суд зауважує про неможливість одночасного застосування до спірних правовідносин ст.ст. 224, 225 ГК України та ст.ст. 1166, 1190 ЦК України, оскільки норми ст.ст. 224, 225 ГК України застосовуються до договірних зобов`язань, а норми ст. 1166, 1190 ЦК України - до позадоговірних (деліктних) відносин. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі 925/1478/16).

Щодо вимог до ТОВ „Старокостянтинівцукор".

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т. ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов`язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2021 між ТОВ „Агрологістика" (перевізник) та ТОВ „Старокостянтинівцукор" (замовник) укладено договір №Т37/2020 на транспортні перевезення.

Надання позивачем послуг з транспортування вантажу здійснювалося відповідно до умов підписаної між сторонами заявки №63/26-05/21 від 26.05.2021р.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

В обґрунтування позовних вимог до ТОВ „Старокостянтинівцукор" про відшкодування завданих позивачу збитків внаслідок перекидання автомобіля ТОВ „Агрологістика" державний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого напів/причіпа цистерни державний номер НОМЕР_2 позивач, зокрема, посилається на невиконання відповідачем-1 положень п. 3.2.3. договору №ТЗ7/2020 на транспортні перевезення від 13.02.2020 (далі - договір) щодо забезпечення розвантаження транспортного засобу. Вважає, що відповідач-1 мав обов`язок перед позивачем щодо створення належних та безпечних умов у місці для розвантаження.

Позивач посилаючись на п. п. 8.9., 8.23. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зазначає про наявність у відповідача-1 обов`язку щодо утримання в належному стані вантажно-розвантажувальних майданчиків та під`їзних шляхів, а також забезпечення контролю за дотриманням законодавства про охорону праці та норм по техніці безпеки при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт.

Пунктом 3.2.3. договору передбачено, що замовник зобов`язується забезпечити завантаження/розвантаження транспортного засобу, та митне оформлення всіх необхідних документів у наступний термін: нормативний час завантаження/розвантаження та виконання митних процедур: приймається сторонами а межах 24 годин на території України та країн СНД, та 48 годин - на території інших іноземних держав (не враховуючи вихідні та святкові дні, якщо автомобіль прибув менш ніж за 24 год. до них).

Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників визначені у Правилах перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства

транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила).

Згідно з п. 1 Правил:

замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів;

вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення;

вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Таким чином, обов`язки замовника-вантажовідправника та замовника-вантажоодержувача відрізняються, та залежать від того вантажовідправником чи вантажоодержувачем є замовник.

Пунктом 8.6. Правил передбачено, що вантаження, закріплення, укриття, ув`язка вантажу, а також розвантаження автомобіля, зняття кріплень і покриттів виконуються замовником. Відкриття та закриття люків автоцистерн, вмикання (вимикання) насосів (двигунів), маніпуляції зі шлангом, встановленим на автомобілі, виконує водій.

Згідно з п. 8.7. Правил перевізник може за погодженням із замовником взяти на себе вантаження і розвантаження вантажів. Участь водія у вантаженні або розвантаженні може мати місце тільки за його згодою. В цьому випадку водій при вантаженні приймає вантаж з борта автомобіля (біля дверей фургона), а при розвантаженні подає його на борт автомобіля (до дверей фургона).

Замовник зобов`язаний утримувати вантажно-розвантажувальні майданчики та під`їзні шляхи до них згідно з вимогами діючої нормативної документації щодо ремонту й утримання автомобільних доріг загального користування (п. 8.9. Правил).

Відповідно до п. 8.23. Правил замовник зобов`язаний забезпечити контроль за дотриманням законодавства про охорону праці та норм по техніці безпеки при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт і несе повну відповідальність за всі наслідки невиконання ним цих законодавчих актів.

Пунктом 8.24. Правил передбачено, що при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт перевізником обов`язки по забезпеченню контролю за дотриманням законодавства про охорону праці та норм по техніці безпеки при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт, а також відповідальність за наслідки невиконання встановлених вимог несе перевізник.

Пунктом 3.1. договору на транспортні перевезення визначені обов`язки перевізника (ТОВ „Агрологістика"), зокрема: організувати транспортування вантажу до місця призначення та його передачу отримувачу, зазначеному у товарно-транспортній накладній (СМR), протягом відповідного строку, визначеного cторонами у Додатку №1 до договору (п.п. 3.1.3.); забезпечити зберігання вантажу з моменту прийняття його для перевезення до моменту видачі в пункті призначення уповноваженій на отримання вантажу особі (п. 3.1.4.).

Таким чином, умовами договору передбачено, що передача вантажу здійснюється перевізником у пункті призначення, а отримання вантажу здійснюється уповноваженою на отримання вантажу особою, тобто вантажоотримувачем (ТОВ „Кондитерський дім „Вацак").

В судовому засіданні представник позивача зазначав, що бездіяльність ТОВ „Старокостянтинівцукор" полягає у незабезпеченні розвантаження, оскільки відповідачем-1 у заявці вказана юридична адреса вантажоодержувача, за якою неможливо було здійснити розвантаження.

Умовами заявки №63/26-05/21 від 26.05.2021 передбачено, що позивач зобов`язаний був перевезти прийнятий від вантажовідправника - ТОВ „Старокостянтинівцукор" товар до вантажоодержувача - ТОВ „Кондитерський дім „Вацак", адреса розвантаження: Вінницька обл., м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, буд. 12. Зазначена адреса місця розвантаження вказана також у специфікації від 08.10.2020 до договору поставки №07/03-10/2020 від 07.10.2020 та товарно-транспортній накладній №Р907 від 27.05.2021 року.

Пунктом 3.1.5. договору на транспортні перевезення передбачено, що перевізник зобов`язаний дотримуватись умов заявки замовника та вимог нормативних актів, що регулюють перевезення.

Проте у листі №55 від 27.05.2021 ТОВ „Агрологістика" повідомило, що під час вивантаження цукру на території пункту розвантаження, Кондитерський дім „Вацак" за адресою: Хмельницька обл., м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, 4 сталося перевертання автомобіля позивача.

Тобто, всупереч умов заявки та договору, позивач здійснював вивантаження цукру за іншою адресою, ніж та, що вказана в заявці №63/26-05/21 від 26.05.2021 та товарно-транспортній накладній.

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів неможливості здійснення розвантаження за адресою: м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, буд. 12, а також доказів на підтвердження того, що пункт розвантаження ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" знаходиться в м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, 4. Як слідує із відзиву ТОВ „Кондитерський дім „Вацак", водій не заїхав на облаштований майданчик біля будівлі, як це роблять усі водії, а став на проїжджій частині, на зауваження працівників не реагував.

Пунктом 3.1.6. договору на транспортні перевезення передбачено, що перевізник зобов`язаний негайно інформувати замовника про будь-які затримки і проблеми, що виникають при завантаженні, транспортуванні, митному оформленні, розвантаженні вантажу.

Відповідно до п. 13.11. Правил, якщо вантажоодержувач не може прийняти вантаж від перевізника, інший пункт призначення та умови доставки вантажу визначаються за погодженням з вантажовідправником.

Згідно з п. 13.12. Правил, якщо перевізник не одержав від вантажовідправника відомостей про зміну пункту призначення вантажу або не згоден з новими умовами доставки вантажу, він зобов`язаний повернути вантаж вантажовідправнику. Вартість перевезення вантажу при його поверненні сплачує Замовник.

Таким чином, у випадку неможливості здійснення розвантаження товару у пункті призначення за адресою: м. Могилів-Подільський, вул. Вірменська, буд. 12, позивач повинен був повідомити про це замовника, а не на власний розсуд здійснювати розвантаження за іншою адресою. В матеріалах справи відсутні будь-які докази погодження ТОВ „Старокостянтинівцукор" іншого пункту розвантаження (призначення). У такому випадку, за відсутності відомостей від вантажовідправника (відповідача-1) про зміну пункту призначення вантажу, позивач зобов`язаний повернути вантаж ТОВ „Старокостянтинівцукор".

Тобто, саме позивач під час здійснення розвантаження не дотримався умов договору на транспортні перевезення та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Наявні у справі фото свідчать, що автомобіль позивача отримав пошкодження.

На підтвердження наявності та розміру збитків позивачем надано висновки експерта ТзОВ „Експертиза" №96 від 28.06.2021р. та №97 від 20.07.2021р. за результатами судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно висновку експерта №96 від 28.06.2021р. за результатами судової автотоварознавчої експертизи, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volvo FH 420, ідентифікаційний № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок пошкодження у ДТП 27.05.2021, з врахуванням результатів його обстеження 08.06.2021р., в цінах та на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 18395,15грн.

Згідно висновку експерта №97 складеного 20.07.2021р. за результатами судової автотоварознавчої експертизи, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових спеціалізованого напів/причіпа цистерни SPITZER SK 2448 CAL, ідентифікаційний №W09SK2448W4S11373, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 27.05.2021, з врахуванням результатів його обстеження 08.06.2021р., в цінах та на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 478000,00грн.

Зі змісту висновків експертизи слідує, що вартість відновлюваного ремонту визначалася за наслідками пошкодження транспортного засобу у ДТП 27.05.2021. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази настання 27.05.2021 ДТП та її фіксації відповідними органами.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно приписів п.1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, у випадку розвантаження вантажу на території пункту приймання ТОВ „Кондитерський дім „Вацак", призначеного для перевезення та доставки вантажів за допомогою транспортних засобів, водій ТОВ „Агрологістика" підпадає під визначення терміну водія, який є учасником дорожнього руху з огляду на вказані приписи п.1.10 Правил дорожнього руху та ст. 14 Закону України „Про дорожній рух".

Позивач в судовому засіданні усно повідомив, що ним на місце події викликалися відповідні органи, однак докази на підтвердження зазначеного не надано.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б дали можливість встановити місце події, яка сталася 27.05.2021 року та чи саме внаслідок даної події було завдано пошкоджень автомобілю позивача.

Наявні у справі фото з місця подія лише підтверджують факт перевертання автомобіля та напів/причіпа цистерни, однак, не є доказом того, що пошкодження транспортного засобу відбулося внаслідок події, яка сталася на території пункту розвантаження ТОВ „Кондитерський дім „Вацак", про що стверджує позивач.

Крім того, висновки експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи підготовлено для подання до суду згідно ч. 3 ст. 101 КПК України, а тому не можуть застосовуватися при розгляді справи в господарському суді згідно положень ГПК України.

З огляду на вище зазначене, позивачем не доведено протиправної поведінки (бездіяльності) відповідача-1 та причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача-1 та завданими позивачу збитками.

Щодо вимог до ТОВ „Кондитерський дім „Вацак".

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що розвантаження вантажу відбувалося на території відповідача-2 у конкретному місці розвантаження, яке облаштовано з порушенням вимог нормативно-правових актів. У позовній заяві ТОВ „Агрологістика" вказує, що падіння цистерни на бік та зведення автомобіля (тягача) сталося внаслідок утворення провалля на твердому покритті площадки для вигрузки, де знаходився технічний колодязь, бетонний люк якого був закритий шаром асфальтного покриття.

Однак, як було встановлено судом дана аварійна ситуація та факт пошкодження транспортного засобу не зафіксовано відповідними органами. Таким чином, твердженням позивача про те, що падіння цистерни на бік та зведення автомобіля (тягача) сталося на території пункту розвантаження ТОВ „Кондитерський дім „Вацак", не підтверджено будь-якими доказами.

За таких обставин, необґрунтованим є посилання позивача на те, що місце розвантаження облаштовано з порушенням вимог нормативно-правових актів.

При цьому, ТОВ „Агрологістика" не спростовано тверджень відповідача-2 про те, що автомобіль позивача перевернувся через відсутність належного укомплектування автомобіля страхуючими лапами з необхідною площею опори та недотримання водієм правил розвантаження.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи фото, автомобіль перевернувся направо, тоді як просідання поверхні на яке вказує позивач було зліва.

З огляду на вище зазначене, позивачем не доведено, що наслідком завдання збитків транспортному засобу позивача стала подія, яка відбулася на території пункту розвантаження відповідача-2, не доведено протиправної поведінки відповідача-2 та причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача-2 та завданими збитками.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Агрологістика" зазнано збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу. Однак позивачем не доведено інших складових правопорушення, зокрема, факту події на території пункту розвантаження, протиправної поведінки відповідачів, причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідачів та наявними у позивача збитками, а також підстав для солідарного стягнення з ТОВ „Старокостянтинівцукор" та ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" збитків в розмірі 512395,15 грн., що включає вартість відновлювального ремонту транспортних засобів на загальну суму 496395,15 грн. та витрат на проведення судової авто товарознавчої експертизи в сумі 16000,00 грн.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

ТОВ „Старокостянтинівцукор" у відзиві повідомив, що орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач-1 очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 15000,00 грн. Також зазначив, що докази понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги будуть надані на протязі п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

В судовому засіданні представником ТОВ „Старокостянтинівцукор" на стадії судових дебатів зроблено заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та повідомлено про подання доказів на підтвердження їх розміру протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Враховуючи зазначене, розподіл витрат на професійну правничу допомогу під час ухвалення рішення не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 24.05.2022р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - ТОВ „Агрологістика" (80256, Львівська обл., Радехівський район, с. Оглядів, вул. Каштанова, буд. 6); ел.пошта: ; адвокату ТОВ „Агрологістика" Смірурі В.Р.: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - ТОВ „Старокостянтинівцукор" (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 3/1. офіс 405А); ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2

4 - ТОВ „Кондитерський дім „Вацак" (вул. Вірменська, 12, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000); ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3

Всім рекомендованим з повідомленням.