УХВАЛА

про визнання виконавчого документа таким,

що не підлягає виконанню

19.05.2022Справа № 910/13518/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Сабалдаш О. В., розглянувши

заяву Національного банку України

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом Національного банку України

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Комплексного захисту Бізнесу "Дельта М"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1

про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

від заявника (позивача): Ніколенко О. В.

від стягувача (відповідача-1): не з`явився

від боржника (відповідача-2): не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Національного банку України (далі - НБУ, заявник) про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/13518/18 таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що суд першої інстанції, на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 у даній справі, помилково видав наказ про зобов`язання ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" (далі - ТОВ Компанія "Гарант", боржник) повернути документи, отримані за договором про відступлення права вимоги (цесії), на користь ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (далі - ТОВ "Агенція "Дельта М", стягувач). У той же час, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції були задоволені вимоги саме НБУ та договір № 044 від 30.09.2015 визнано недійсним саме за позовом останнього, то стягувачем в наказі про зобов`язання повернути документи за спірним правочином має бути зазначений НБУ, як зацікавлена особа.

У своїй заяві НБУ просить визнати судовий наказ від 12.11.2019 у справі № 910/13518/18 таким, що не підлягає виконанню, як помилково виданий. Також заявник просить видати наказ про примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 щодо зобов`язання ТОВ Компанія "Гарант" повернути документи отримані за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) на користь НБУ.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.02.2022 вказану заяву було призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами ч. 3 ст. 328 ГПК України.

Під час розгляду заяви по суті представник НБУ свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники стягувача, боржника та третьої особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ГПК суд розглядає заяву у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Отже, суд вважає за можливе розглянути питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, без участі осіб, що не з`явились у судове засідання.

Розглянувши подану заяву, заслухавши думку представника заявника, суд дійшов висновку, що заява НБУ підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 року в даній справі у задоволенні позову Національного банку України про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 було скасовано, позовні вимоги НБУ задоволено, а саме - визнано недійсним договір № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений ТОВ "Агенція "Дельта М" та ТОВ Компанія "Гарант" за кредитним договором № 27/10-869А від 15.08.2007, зобов`язано ТОВ Компанія "Гарант" повернути ТОВ "Агенція "Дельта М" документи, отримані за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії).

12.11.2019, на виконання вказаної постанови, Господарським судом міста Києва були видані відповідні накази, у тому числі про зобов`язання ТОВ Компанія "Гарант" (боржник) повернути ТОВ "Агенція "Дельта М" (стягувач) документи, отримані за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії).

У своїй заяві НБУ вказує, що зазначений наказ необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був виданий судом помилково: на користь неналежного стягувача - ТОВ "Агенція "Дельта М", замість заявника - НБУ, позов якого було задоволено, враховуючи також те, що на даний час обов`язок повернути документи боржником (ТОВ Компанія "Гарант") не виконано.

Перевіривши указані доводи заявника, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За змістом ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як вже встановлено судом, наказ від 12.11.2019 про зобов`язання повернути документи, отримані за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), був виданий стягувачу - ТОВ Компанія "Гарант", а не Національному банку України, позов якого був задоволений судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, за змістом ч. 3 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення, виступає стягувачем за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Також статус Національного банку України визначений в Рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України. Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади, а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою.

Слід зазначити, що у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами у справі № 910/13518/18, НБУ виступив як державний орган, оскільки він здійснював банківське регулювання та нагляд з використанням адміністративних методів та санкцій такого регулювання до комерційних банків, віднесених до компетенції Національного банку України. Зокрема, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019, апеляційним судом було встановлено порушення сторонами спірного правочину (договору № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії)) прав НБУ до повноваження якого приписами глави 14 Положення про застосування Національним банком заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 369 від 28.08.2001, віднесено право застосування заходів відповідальності до управителя непроданого майна банку, що знаходиться у процедурі ліквідації - ТОВ "Агенція "Дельта М". При цьому, при прийнятті відповідних рішень щодо віднесення банку (АБ "Банк регіонального розвитку") до категорії неплатоспроможних та відкликання банківської ліцензії, НБУ також діяв у відповідності до своїх повноважень, визначених законом України "Про Національний банк України", тобто як державний орган.

З огляду на викладене, стягувачем у судовому наказі за зобов`язанням ТОВ Компанія "Гарант" повернути документи за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", має бути саме Національний банк України, як орган державної влади, за позовом та в інтересах якого була прийнята постанова апеляційного суду від 17.10.2019.

За змістом ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо виконавчий документ було видано помилково, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

За таких обставин, враховуючи, що судовий наказ Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/13518/18 про зобов`язання ТОВ Компанія "Гарант" повернути документи був виданий помилково не на користь державного органу, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення, суд вважає, що його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Також суд доходить висновку про необхідність видачі нового наказу про зобов`язання ТОВ Компанія "Гарант" повернути документи, отримані за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), стягувачем за яким зазначити Національний банк України.

За таких обставин, заява НБУ про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Національного банку України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/13518/18 про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), таким, що не підлягає виконанню.

Видати наказ про примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 у справі № 910/13518/18 щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути документи, отримані за договором № 044 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), у якому стягувачем зазначити Національний банк України.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 19 травня 2022 року.

Повний текст ухвали складений 24 травня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К. І.