РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2022Справа № 910/21484/21

Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/21484/21

За позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (вул. Герцена, буд.10, м. Київ 50, 04050; ідентифікаційний код 24745673)

До Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" (вул. Саксаганського, буд. 96, м. Київ 32, 01032; ідентифікаційний код 35417298)

про відшкодування шкоди 37 855, 10 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 37 855, 10 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР/1617074 в розмірі 37 855, 10 грн, право на які перейшло до позивача у порядку суброгації у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження "Форд Фокус" д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП 27.04.2021. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

14.01.2022 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали від 14.01.2022.

19.01.2022 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позову, якою позивач усунув недоліки позову встановлені ухвалою суду від 14.01.2022.

31.01.2022 Господарський суд міста Києва ухвалою відкрив провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/21484/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Означеною ухвалою, суд запропонував відповідачеві надати до суду відзив впродовж 15 днів з дня вручення ухвали від 31.01.2022.

21.02.2022 до канцелярії суду надійшов відзив відповідача, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи підтверджено, що 27.04.2021 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі транспортних засобів «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 та «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 23.07.2021 у справі №758/7174/21 водія автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності.

Майнові інтереси власника пошкодженого транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 були застраховані за Договором добровільного страхування наземного транспорту «ПРОСТО-КАСКО ПЛЮС» №2001886 серії PKS від 14.11.2020, страховиком за яким є ПрАТ «Просто-Страхування» (надалі - позивач).

Згідно рахунків ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» №КМдС-0040007 від 31.05.2021 та №КМдС-0046277 від 19.08.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 становить 67 597, 69 грн.

Згідно страхового акту №152170 від 10.06.2021 та страхового акту №152170 на доплату від 27.08.2021, позивачем було виплаченого на рахунок ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» страхове відшкодування за ремонт пошкодженого транспортного засобу в сукупному розмірі 67 597, 69 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №10127 від 10.06.2021 та №15130 від 27.08.2021.

Згідно відомостей з бази даних МТСБУ, вбачається, що на момент ДТП 27.04.2021 автомобіль «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 , був застрахований у ТДВ «СК «ГАРДІАН» (надалі - відповідач) згідно полісу АР №001617074 (ліміт за шкоду майну 130 000, 00 грн, франшиза 2 600, 00 грн).

Згідно звіту №23-D/98/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеного оцінювачем ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту транспортному засобу «Ford Focus» (при цьому у звіті вказаний д.н.з. НОМЕР_3 , замість НОМЕР_1 , що з огляду на лист оцінювача від 15.02.2022 є технічною опискою) становить 66 237, 77 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0.0 згідно п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

У зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачеві страхове відшкодування, а саме вартість відновлювального ремонту у розмірі 66 237, 77 грн, втім відповідач відшкодував частково суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 782, 67 грн, що підтверджується платіжним дорученням №23025 від 08.10.2021.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку страхове відшкодування у повному розмірі, що становить 37 855, 10 грн (66 237, 77 грн - 25 782, 67 грн (часткова виплата) - 2 600, 00 грн (франшиза).

Відповідач в свою чергу заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає:

- Відповідач критично ставиться до повторного огляду транспортного засобу позивачем та здійснення у зв`язку з цим доплати згідно страхового акту №152170 на доплату від 27.08.2021, оскільки на думку відповідача виявлені пошкодження не стосуються тих, що отримані внаслідок ДТП 27.04.2021, а отримані внаслідок подальшої експлуатації транспортного засобу;

- Згідно складеного на замовлення відповідача аварійного сертифікату №44-D/93/8 про визначення вартості матеріального збитку, виконавець - аварійний комісар ОСОБА_1, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 (коефіцієнт фізичного зносу 0.00) становить 28 382, 63 грн;

- Відповідач переконаний, що його зобов`язання перед позивачем припинені, оскільки згідно платіжного доручення №G-12702 від 08.10.2021 відповідач виплатив позивачеві страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту згідно аварійного сертифікату та за вирахуванням франшизи (2 600, 00 грн згідно полісу АР №001617074) у розмірі 25 782, 67 грн.

- Наданий позивачем Звіт №23-D/98/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеного оцінювачем ОСОБА_1 у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 становить 66 237, 77 грн не може бути використаний позивачем, оскільки листом від 15.02.2022 оцінювач ОСОБА_1 повідомив позивача про невикористання звіту до моменту здійснення необхідних уточнень та надання додаткових матеріалів для їх аналізу з метою коригування результатів звіту.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами ст. 27 Закону України "Про страхування", де зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд встановив, що згідно страхового акту №152170 від 10.06.2021 та страхового акту №152170 на доплату від 27.08.2021, позивачем було виплаченого на рахунок ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» страхове відшкодування за ремонт пошкодженого транспортного засобу в сукупному розмірі 67 597, 69 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №10127 від 10.06.2021 та №15130 від 27.08.2021.

При цьому, згідно страхових актів №152170 від 10.06.2021, №152170 на доплату від 27.08.2021 в обох випадках рішення про виплату/доплату страхове відшкодування було прийнято на основі рахунків на оплату станції обслуговування на якій здійснювався ремонт застрахованого транспортного засобу - ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» внаслідок ДТП, що мало місце 27.04.2021, що визнано позивачем страховим випадком.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що страхові акти №152170 від 10.06.2021 та №152170 на доплату від 27.08.2021, платіжні доручення №10127 від 10.06.2021 та №15130 від 27.08.2021, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП, що мало місце 27.04.2021.

Вказаним спростовуються заперечення відповідача щодо того, що пошкодження транспортного засобу виявлені при додатковому огляді та згідно яких було складено страховий акт на доплату - є наслідком експлуатації транспортного засобу та не відносяться до пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 27.04.2021. Крім того, на підтвердження таких припущень відповідач не подає жодних доказів, які з більшою вірогідністю підтверджували б зазначене, так само відповідач не надав суду того, що він заперечував щодо доплати позивачем страхового відшкодування та його розміру при відшкодування суми завданої шкоди за заявою позивача у розмірі 25 782, 67 грн згідно платіжного доручення №G-12702 від 08.10.2021.

Виплачена відповідачем сума страхового відшкодування обґрунтована лиш тим, що оскільки до заяви позивача про виплату страхового відшкодування не було долучено звіту про визначення вартості відновлювального ремонту ТЗ, відповідачем було замовлено аварійний сертифікат №44-D/93/8 про визначення вартості матеріального збитку, виконавець - аварійний комісар ОСОБА_1 . Відповідно до аварійного сертифікату вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу (0.00) становить - 28 382, 63 грн. У зв`язку з чим, відповідач виплатив позивачеві суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи (2 600, 00 грн) у розмірі 25 782, 67 грн згідно платіжного доручення №G-12702 від 08.10.2021.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП 27.04.2021 була застрахована у відповідача (ТДВ «СК «Гардіан») згідно полісу АР №001617074.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно відомостей з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, що подані позивачем вбачається, що полісом АР №001617074 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130 000,00 грн та франшизу у розмірі 2 600, 00 грн.

В даному випадку між сторонами виник спір щодо розміру страхове відшкодування (вартість відновлювального ремонту), що має бути виплачене відповідачем:

- позивач вказує, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 становить 66 237, 77 грн, що підтверджується Звітом 23-D/98/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеного оцінювачем ОСОБА_1 (коефіцієнт фізичного зносу 0.00);

- відповідач вказує, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 становить 28 382, 63 грн, що підтверджується Аварійного сертифікату №44-D/93/8 про визначення вартості матеріального збитку, виконавець - аварійний комісар ОСОБА_1 (коефіцієнт фізичного зносу 0.00);

З приводу вказаного суд зазначає, що в силу приписів ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи згідно полісу АР №001617074, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - страховику потерпілої особи, тобто позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з частинами 1-3 статті 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (п. 4.36 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі N 924/675/17).

Також, у постанові Верховного суду від 06.07.2018 року у справі N 924/675/17 зроблено висновок, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі N 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі N 911/482/17, від 03.07.2019 у справі N 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Суд звертає увагу сторін, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, в даному спорі при встановленні дійсної вартості відновлювального ремонту суд має виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, оскільки на переконання суду подані сторонами Звіт №23-D/98/1 про визначення вартості матеріального збитку та Аварійний сертифікат №44-D/93/8 про визначення вартості матеріального збитку є лише попередніми оціночними документами (до того ж оцінювач ОСОБА_1 повідомив позивача листом від 15.02.2022, що наявний в матеріалах справи, про технічну описку в звіті щодо номерного знаку транспортного засобу, а також про необхідність надання додаткових матеріалів для корегування розміру завданої шкоди), та жоден з поданих документів не приймається судом в якості доказу на визначення кінцевого розміру завданої шкоди.

Вирішальним для визначення шкоди є вартість відновлювального ремонту сплаченого на рахунки суб`єкта господарювання, яке проводило такий відновлювальний ремонт, в даному випадку це ТОВ "ВІДІ-Край Моторз", і докази оплати яких додані до позовної заяви.

Суд вказує, що в будь-якому разі, сторони мають право провести оцінку завданих збитків, однак такі дослідження вказують про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням розміру шкоди є відповідна документація станції технічного обслуговування або висновок судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно рахунків №КМдС-0040007 від 31.05.2021, №КМдС-0046277 від 19.08.2021 ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 становить 67 597, 69 грн, а не 66 237, 77 грн як вважає позивача та не 28 382, 63 грн як вважає відповідач,

За таких обставин, суд приймає, що наявні в матеріалах справи рахунки №КМдС-0040007 від 31.05.2021, №КМдС-0046277 від 19.08.2021 та платіжні доручення на їх оплату №10127 від 10.06.2021 та №15130 від 27.08.2021 є достатніми доказами на підтвердження розміру шкоди (вартість проведеного відновлювального ремонту) у розмірі 67 597, 69 грн, завданою внаслідок ДТП 27.04.2021.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що зобов`язання відповідача перед позивачем не припинилось у зв`язку з відшкодуванням вартості відновлювального ремонту у розмірі 25 782, 67 грн згідно платіжного доручення №G-12702 від 08.10.2021 та відповідач мав би відшкодувати позивачеві решту вартості відновлювального ремонту, що на переконання суду становить 39 215, 02 грн за формулою: 67 597, 69 грн (вартість відновлювального ремонту, коефіцієнт фізичного зносу не враховується, оскільки дорівнює нулю) - 2 600, 00 грн (франшиза згідно полісу АР №001617074 ) - 25 782, 67 грн (часткове покриття шкоди відповідачем).

Утім, у зв`язку з тим, що позивач розраховує свої позовні вимоги з вартості відновлювального ремонту у розмірі 66 237, 77 грн та з огляду на те, що при ухваленні рішення суд дотримуючись ч. 2 ст. 237 ГПК України не може виходити за межі позовних вимог, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 37 885, 10 грн (66 237, 77 грн - 25 782, 67 грн часткової виплати відповідача - 2 600, 00 грн франшизи).

Щодо судових витрат позивача, суд зазначає, що в позовній заяві при зазначенні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат позивач повідомляє суд про те, що ним понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00 грн та витрати на отримання правничої допомоги у розмірі 5 000, 00 грн.

При цьому, у своєму відзиві відповідач в порядку ч. 5 ст. 126 ГПК України заперечує щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на те, що дана справа є малозначною, предметом спору є стягнення заборгованості в порядку суброгації, що є найбільш розповсюдженою категорією справ та в даному випадку не потребує опрацювання значного обсягу нормативно-правового матеріалу та формування нової правової позиції, оскільки комплекс робіт проведений адвокатом не виходить за межі типової справи з аналогічним предметом спору, а отже підготовка правової позиції на яку представник позивача потребує 4 год, що коштує 4 000, 00 грн не відповідає принципу співмірності та критерію розумності.

Згідно частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд покладає сплачений судовий збір на відповідача.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

До позовної заяви долучено Договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 (пролонгований на 2021 рік в силу п. 7.9. договору), укладений між позивачем та АБ "Синюк та партнери". Згідно п. 4.2. Договору - оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від АБ. Пункт 4.5. Договору - за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін.

Згідно з частинами 2- 5 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5).

В постанові Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 20.11.2018 справа №910/23210/17 зроблено висновок, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що позивач надано суду Акт надання правової допомоги від 30.11.2021 на суму 134 000, 00 грн, що підписаний представниками сторін, серед переліку наданої допомоги є, в тому числі, надання правової допомоги по страховій справі (страховому акту) №152170 (тобто виплата по страховому акту, що розглядається судом у рамках даної справи) у розмірі 5 000, 00 грн; рахунок-фактура №20 від 01.11.2021 у розмірі 134 000, 00 грн; детальний опис робіт від 30.11.2021 по страховій справі (страховому акту) №152170 у розмірі 5 000, 00 грн, а також платіжне доручення №19578 від 01.11.2021 про оплату рахунку-фактури №20 у розмірі 134 000, 00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Разом з тим, враховуючи наявність заперечень відповідача щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд частково враховує заперечення відповідача, зокрема суд погоджується з відповідачем в тій частині, що дана категорія спорів є найбільш розповсюдженою, до того ж суд вказує, що згідно Акту надання правової допомоги від 30.11.2021 вбачається, що АБ «Синюк та партнери» надає правничу допомогу АТ «Просто-страхування» по багатьом страховим випадкам одночасно, натомість надання «консультації замовнику щодо порядку та строків надання правової допомоги та стягнення грошових коштів з відповідача» (п. 1 в Детальному описі виконання робіт від 30.11.2021) є вочевидь типовою та позивачем не доведено доцільність надання замовнику консультації саме щодо порядку та строків власне надання правничої допомоги. Крім того, в Детальному описі адвокатським бюро вказаний пункт 2 «Підготовчі дії» та пункт 3 «Підготовка та подання позовної заяви в суд», що на переконання суду є однією і тією ж процесуальною дією, на які представник позивача витратив сумарно 4 години.

За таких обставин, суд з урахуванням заперечень відповідача дійшов висновку про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 4 000, 00 грн компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" про відшкодування шкоди у розмірі 37 855, 10 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" (вул. Саксаганського, буд. 96, м. Київ 32, 01032; ідентифікаційний код 35417298) на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (вул. Герцена, буд.10, м. Київ 50, 04050; ідентифікаційний код 24745673) 37 855 (тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 10 (десять) коп. - страхового відшкодування, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору, а також 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких