ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2022 р. Справа№ 904/6562/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Козир Т.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021

у справі № 904/6562/21 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом ОСОБА_1

до: 1. Державної казначейської служби України

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товарна біржа "Катеринославська"

про стягнення 81 939,70 грн

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ, відповідач-1) та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі - РВ ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, відповідач-2) про стягнення 81 939,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч направленим відповідачам листам про повернення гарантійного внеску у розмірі 81 939,70 грн, який був сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 28.08.2018, вимоги позивача були залишені без задоволення, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про стягнення 81 939,70 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2018 матеріали справи № 904/6562/21 передано за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 відкрито провадження у справі № 904/6562/21, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товарну біржу "Катеринославська".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21 позов задоволено повністю; з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України стягнуто на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 81 939 грн 70 коп.; з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що разом із поданням позивачем заяви на участь у приватизації об`єкта малої приватизації, останнім було надано доказ сплати гарантійного забезпечення для участі в аукціоні № UA-PS-2018-08-02-000054-3, а саме квитанцію № 0.0..1 від 28.08.2018 на суму 81 939,70 грн. Разом з тим, згідно з протоколом про результати електронного аукціону № UA-PS-2018-08-02-000054-3 від 30.08.2018 ОСОБА_1 був визнаний переможцем електронного аукціону, однак, наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області від 11.09.2018 р. № 12/01-117-РП у затвердженні вищевказаного протоколу було відмовлено, оскільки переможцем аукціону не було подано документи, обов`язкове подання яких передбачено статтею 14 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна". Таким чином, кошти, що були перераховані ОСОБА_1 у вигляді гарантійного внеску за його участь у вказаному аукціоні, підлягають поверненню позивачу.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення про задоволення позову у повному обсязі та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте при недоведеності обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування скарги апелянт вказував на те, що для участі в електронному аукціоні учасник повинен, в тому числі, сплатити гарантійний внесок з рахунку учасника на рахунок оператора електронного майданчика, тоді як позивачем було сплачено гарантійний внесок готівкою через касу банку, що є порушенням. Водночас якщо переможцем електронного аукціону не виконано вимоги в частині подання необхідних документів, сплачені ним гарантійні внески не повертаються та перераховуються оператором електронного майданчика, через якого надано найвищу цінову пропозицію, на казначейський рахунок. Крім того, апелянт зазначає, що рішення організатора аукціону про відмову в затвердженні протоколу про результати електронного аукціону не було оскаржено позивачем, що також виключає підстави для повернення сплаченого гарантійного внеску. Також апелянт наголошує на неправильному застосуванні судом першої інстанції ч. 7 ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна". Обставини, які розглядались в межах справи не підлягали доказуванню, оскільки вже були встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 № 904/5931/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 поновлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21; розгляд апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 904/6562/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товарна біржа "Катеринославська" про стягнення 81 939,70 грн.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 прийняв участь в електронному аукціоні № UA-PS-2018-08-02-000054-3 з продажу об`єкта малої приватизації, а саме - нежитлових приміщень № 1, 6, II на 1-му поверсі в літ. A-3 загальною площею 113,6 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , через авторизований електронний майданчик, що має право на організацію проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації в електронній торговій системі "РrоZоrrо.Продажі" ЦБД2-ТБ "Катеринославська" (https:// sale- tbe.com.ua).

З метою участі у вказаному аукціоні та згідно виставлених ТБ "Катеринославська" рахунків, ОСОБА_1 сплатив реєстраційний внесок у розмірі 744,60 грн та гарантійний внесок у розмірі 81 939,70 грн. Вищевказані грошові кошти були внесені позивачем в касу банку для подальшого їх переказу на поточний рахунок оператора електронного майданчика, про що свідчать квитанції № 0.0..1 та № 0.0..1 від 28.08.2018.

Після зарахування гарантійного та реєстраційного внесків на поточний рахунок ТБ "Катеринославська" по аукціону № UA- PS -2018-08-02-000054-3, позивач отримав право на подання закритої цінової пропозиції.

Згідно протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2018-08-02-000054-3 ОСОБА_1 був визнаний переможцем електронного аукціону.

Наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області від 11.09.2018 № 12/01-117-РП у затвердженні Протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2018-08-02-000054-3 від 30.08.2018 по лоту: - нежитлові приміщення № 1, 6, II на 1-му поверсі літ. В A-З загальною площею 113,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено. Вказане рішення обґрунтовано тим, що переможцем аукціону ОСОБА_1 не було подано документи, обов`язкове подання яких передбачено ст. 14 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", а саме, відсутній документ, що підтверджує сплату гарантійного внеску з рахунку потенційного покупця на рахунок оператора електронного майданчика.

У зв`язку з відмовою Регіонального відділення Фонду державного майна України у затвердженні Протоколу про результати електронного аукціону 14.09.2018, позивач звернувся до ТБ "Катеринославська" із заявою вх. № 1409-02 від 14.09.2018 про повернення сплаченого 28.08.2018 гарантійного внеску.

Листом № 1409-01 від 14.09.2018 Товарна біржа "Катеринославська" відмовила позивачу в поверненні гарантійного внеску у розмірі 81 939,70 грн з посиланням на п. 112 Постанови Кабінету Міністрів України № 432 від 10.05.2018, якою затверджено Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу.

12 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Заггюрізькій та Кіровоградській областях з заявою про повернення гарантійного внеску у розмірі 81 939,70 грн.

Листом № 18-12-01581 від 12.03.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях відмовило ОСОБА_1 в поверненні гарантійного внеску, оскільки відповідно до порядку перерахування до бюджетів коштів, одержаних від приватизації майна, затверджених наказом Міністерства фінансів України та Фонду державного майна України від 10.12.2015 №1271/2065, кошти від продажу об`єктів державного майна на рахунках Регіонального відділення не акумулюються, у встановлений строк і в повному обсязі перераховуються до Державного бюджету України та набувають статусу коштів Державного бюджету України. З огляду на вищевикладене, виконання вимоги щодо повернення Регіональним відділенням гарантійного внеску не вбачається за можливе, оскільки після перерахування грошових коштів на казначейський рахунок вони набули статусу коштів державного бюджету та підлягають стягненню з державного бюджету.

09 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Державної казначейської служби України із вимогою повернути на картковий рахунок № НОМЕР_1 в AT КБ "Приватбанк" суму сплаченого згідно квитанції № 0.0..1 від 28.08.2018 гарантійного внеску у розмірі 81 939,70 грн.

У зв`язку з неотриманням від Державної казначейської служби України відповіді на вищевказану вимогу, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача-1 та просить стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 81 939,70 грн, які були сплачені як гарантійний внесок згідно квитанції № 0.0..1 від 28.08.2018.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи апелянта вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, регламентуються нормами Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", Порядком проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 432.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Порядок відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків, розмір та порядок сплати плати за участь, визначення переможця за результатами електронного аукціону, а також порядок визначення додаткових умов продажу затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 432 "Про затвердження Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу" врегульовано питання сплати та повернення гарантійного та реєстраційного внесків.

Пунктом 112 Порядку визначено, що у разі невиконання переможцем електронного аукціону однієї з вимог, передбачених пунктами 64, 67, 95 і 96 цього Порядку, сплачені гарантійний та реєстраційний внески не повертаються такому переможцю та перераховуються оператором електронного майданчика, через якого надано найвищу цінову пропозицію, на казначейський рахунок, зазначений органом приватизації в інформаційному повідомленні, протягом п`яти робочих днів з дня настання подій, визначених пунктом 67 або 96 цього Порядку.

Згідно з пунктом 67 Порядку у разі коли переможець електронного аукціону не відповідає вимогам статті 8 Закону, або в інших випадках, передбачених частиною дев`ятою статті 14 Закону, орган приватизації завантажує рішення про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону або про відмову від укладення договору купівлі-продажу в електронній торговій системі.

Частиною 7 статті 14 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" передбачено, що до заяви потенційних покупців - фізичних осіб - громадян України на участь у приватизації об`єкта малої приватизації подаються:

- копія паспорта громадянина України;

- документ, що підтверджує сплату реєстраційного внеску, а також документ, що підтверджує сплату гарантійного внеску в розмірі 10 відсотків стартової ціни з рахунка потенційного покупця, відкритого в українському або іноземному банку (крім банків держав, внесених FATF до списку держав, що не співпрацюють у сфері протидії відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом), на рахунок, визначений частиною одинадцятою цієї статті;

- письмова згода потенційного покупця щодо взяття на себе зобов`язань, визначених умовами продажу.

Як встановлено судом першої інстанції, для участі в електронному аукціоні № UA-PS-2018-08-02-000054-3 з продажу об`єкта малої приватизації, а саме нежитлових приміщень № 1,6, II на 1-му поверсі в літ. A-3 загальною площею 113,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , позивач після реєстрації на електронному майданчику https://sale-tbe.com.ua та перевірки оператором його відповідності ідентифікаційної інформації, отримав доступ до його участі.

З матеріалів справи вбачається, що разом із поданням заяви на участь у приватизації об`єкта малої приватизації, позивачем було надано доказ сплати гарантійного забезпечення для участі в аукціоні № UA-PS-2018-08-02-000054-3, а саме квитанцію №0.0..1 від 28.08.2018 на суму 81 939,70 грн.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, що згідно протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2018-08-02-000054-3 від 30.08.2018 ОСОБА_1 був визнаний переможцем електронного аукціону, однак, наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області від 11.09.2018 р. № 12/01-117-РП у затвердженні вищевказаного протоколу було відмовлено, оскільки переможцем аукціону не було подано документи, обов`язкове подання яких передбачено згідно зі статтею 14 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" гарантійний внесок - це сума коштів, що становить визначену у відсотках частину стартової ціни об`єкта приватизації, яка вноситься потенційним покупцем об`єкта приватизації для забезпечення виконання його зобов`язання щодо участі в аукціоні у вигляді грошових коштів або банківської гарантії.

Відповідно до ч. 11 ст. 14 вказаного Закону для участі в аукціоні з продажу об`єкта малої приватизації гарантійний внесок сплачується на рахунок оператора електронного майданчика, через який подається заява на участь у приватизації.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товарної Біржи "Катеринославська" про витребування доказів перерахування сплаченого позивачем гарантійного внеску у розмірі 81 939,70 грн на рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області згідно з квитанцією від 28.08.2018 № 0.0..1 та зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 на картковий рахунок в Акціонерному товаристві комерційного банку "ПриватБанк" суму сплаченого цією особою згідно з квитанцією від 28.08.2018 № 0.0..1 гарантійного внеску у розмірі 81 938,70 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 у справі № 904/5931/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дослідивши доказ сплати гарантійного внеску позивачем на рахунок оператора електронного майданчика, а саме квитанцію № 0.0..1 від 28.08.2018, Господарський суд Дніпропетровської області під час розгляду вказаної справи дійшов висновку, що кошти внесено в касу банку, а не списано з рахунку позивача для подальшого їх переказу на поточний рахунок оператора електронного майданчика.

Відтак, обставини встановлені рішенням про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону відповідають дійсності.

За таких обставин, Господарський суд Дніпропетровської області відхилив твердження позивача, про те, що ним були виконані всі вимоги законодавства для участі в електронному аукціоні не відповідають дійсності.

Згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №432 "Про затвердження Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу" сума гарантійного внеску, який сплачено позивачем правомірно не повернута останньому.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2019 у справі № 904/5931/18 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ТБ "Катеринославська" повернути на картковий рахунок в Акціонерному товаристві комерційного банку "Приватбанк" ОСОБА_1 суму сплаченого цією особою згідно з квитанцією від 28.08.2018 № 0.0..1 гарантійного внеску у розмірі 81 938,70 грн.

Однак, постановою Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 904/5931/18 суд скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2019 та залишив в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019.

У вищевказаній постанові Верховний Суд також зазначив, що за змістом Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 432 від 10.05.2018, на відповідача покладається обов`язок перерахування грошових внесків на рахунок РВ ФДМУ по Дніпропетровській області, без збереження його на власному рахунку, що відповідає меті та функціям покладених на ТБ "Катеринославська" у ході проведення електронного аукціону щодо продажу об`єкта малої приватизації. Повернення грошового внеску, який не перебуває на рахунку ТБ "Катеринославська", не може бути розцінене як обов`язкова дія, внаслідок як відсутності відповідного внеску на рахунку, так і за відсутності у відповідача встановленого нормативно-правовими актами обов`язку вчиняти такі дії.

Крім того, під час розгляду справи № 904/5931/18 судами було встановлено, що на виконання вимог пункту 112 Порядку, ТБ "Катеринославська" перерахувало сплачений позивачем гарантійний внесок у сумі 81 939,70 грн на рахунок РВ ФДМУ по Дніпропетровській області, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення від 19.09.2019 № 454.

В обґрунтування прийнятої постанови Верховний Суд також зазначив, що повернення грошового внеску, який не перебуває на рахунку ТБ "Катеринославська", не може бути розцінене як обов`язкова дія, внаслідок як відсутності відповідного внеску на рахунку, так і за відсутності у відповідача встановленого нормативно-правовими актами обов`язку вчиняти такі дії.

Крім того, вимога позивача про повернення на картковий рахунок в Акціонерному товаристві комерційного банку "ПриватБанк" суму сплаченого гарантійного внеску, передбачає здійснення ідентичної дії у зворотньому порядку. Однак, перерахування суми гарантійного внеску саме на картковий рахунок позивача, не може зворотньо ототожнюватись зі здійсненням ОСОБА_1 платежу через касу банку, шляхом внесення відповідної суми у готівковій формі.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 у справі № 904/5931/18, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 904/5931/18, та набрало законної сили, про те, що сума гарантійного внеску, який сплачено позивачем, правомірно не повернута останньому, у зв`язку із тим, що кошти внесено в касу банку, а не списано з рахунку позивача для подальшого їх переказу на поточний рахунок оператора електронного майданчика.

Відтак, вказані обставини не підлягають доказуванню у даній справі, оскільки вони встановлені при розгляді іншої справи щодо особи - ОСОБА_1 (позивача у даній справі).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями апелянта щодо того, що позивачем, в порушення норм статті 14 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", було сплачено грошові кошти готівкою через касу банку, а не з рахунка потенційного покупця, відкритого в українському або іноземному банку на рахунок оператора електронного майданчика.

Водночас доводи апелянта про те, що позивач не оскаржив рішення організатора аукціону про відмову в затвердженні протоколу про результати електронного аукціону відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки це не є обов`язковою процедурою та не передує зверненню до суду, а, відтак, позивач не позбавлений права на звернення до суду з даним позовом з вимогами про стягнення сплаченого гарантійного внеску, у зв`язку із відмовою в затвердженні протоколу про результати електронного аукціону, який не був попередньо оскаржений у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи знайшли своє підтвердження під час перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21 судом апеляційної інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

З огляду на встановлені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та вимоги законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3-4 ч.1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків місцевого господарського суду встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача та ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 904/6562/21 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про стягнення 81 939,70 грн відмовити повністю.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, будинок 6; ідентифікаційний код 42767945) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи № 904/6562/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Т.П. Козир

О.В. Агрикова