ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" травня 2022 р. Справа № 924/266/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши в порядку наказного провадження:

заяву Фізичної особи-підприємця Солука Ігоря Богдановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛЛЕР"

про видачу судового наказу щодо стягнення 46 905,00 грн. заборгованості за надання транспортно-експедиційних послуг відповідно до Договору №214/05/21 від 26.05.2021, 5 225,22 грн. інфляційних втрат, 1 044,74 грн. 3% річних, а також 248,10 грн. суми судового збору та 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Солук Ігор Богданович звернувся до Господарського суду Хмельницької області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛЛЕР" заборгованості за Договором №214/05/21 від 26.05.2021 в сумі 46 905,00 грн. (Акт надання послуг №331 від 06.08.2021), 5 225,22 грн. інфляційних втрат, 1 044,74 грн. 3% річних, а також 248,10 грн. суми судового збору та 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги №33/22 від 07.02.2022 та платіжного доручення №4406 від 22.04.2022.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про часткову відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн., з огляду на наступне.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).

Частина 1 ст. 12 ГПК України визначає, що Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст. 155 Господарського процесуального кодексу України у судовому наказі зазначаються, серед іншого, сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником заявника надано договір про надання правничої допомоги №33/22 від 07.02.2022 року, укладений Фізичною особою-підприємецєм Солуком Ігорем Богдановичем з Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Марусяк і Партнери"; детальний опис робіт від 02.05.2022 року на суму 9 000,00 грн.; платіжне доручення №4406 від 22.04.2022 року на суму 3000,00 грн.; Акт №30/22-4 приймання-передачі послуг від 02.05.2022; протокол узгодження гонорару від 07.02.2022 та ордер на надання правової допомоги на підставі договору №33/22 від 07.02.2022 року від 02.05.2022 року.

Згідно з детальним описом робіт від 02.05.2022 року Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Марусяк і Партнери" на підставі договору про надання правничої допомоги №33/22 від 07.02.2022 було надано наступні послуги, для стягнення заборгованості, що виникла за договором надання транспортно-експедиційних послуг №214/05/21 від 26.05.2021 між Фізичною особою-підприємцем Солуком Ігорем Богдановичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛЛЕР":

- аналіз справи, визначення потенціалу справи, а саме: аналіз договору про надання транспортних послуг та інших документів. Пошук шляхів для виходу із ситуації в досудовому порядку: визначення підстав для судового захисту - 2 години, 3000, 00 грн.;

- підготовка заяви про видачу судового наказу та додатків до неї, а саме: перевірка строків на звернення до суду, розрахунок судового збору, визначення правової позиції, аналіз судової практики, оформлення додатків до заяви, підготовка примірників заяви для учасників судового процесу, контроль за сплатою судового збору, направлення заяви про видачу судового наказу до суду - 4 години, 6 000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, як вказує Об`єднана Палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

В свою чергу, під час розгляду заяви про видачу судового наказу у боржника відсутня можливість заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яка сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника. Однак, в боржника наявне право подати заяву про скасування судового наказу відповідно до ст. 157 ГПК України.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Так, заявником надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на загальну суму 9000,00 грн. Також подано докази сплати в квітні 2020 року 3000,00 грн. по відповідному договору про надання правової допомоги. Разом з тим, докази оплати заявником решти 6000,00 грн. не подано.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, що наведена в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Однак, судом звертається увага на те, що за змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України визначає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Натомість під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст. 155 ГПК України). Тобто розгляд справи не відбувається, а лише проводиться розгляд заяви про видачу судового наказу, який відбувається без судового засідання і повідомлення заявника і боржника (ч.1 ст. 154 ГПК України).

В свою чергу п. 6 ч. 1 ст. 155 ГПК України визначає, що у судовому наказі зазначаються сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника, а не та яку сторона сплатила або має сплатити.

За таких обставин, висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, що наведена в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19 до спірних правовідносин не застосовуються у зв`язку із відмінністю правової норми, яка регулює вказані правовідносини.

Проаналізувавши подані документи, суд доходить висновку, що такими підтверджується обґрунтованість і погодження з клієнтом вартості послуг на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн., які сплачені ним згідно з платіжним дорученням №4406 від 22.04.2022 року. Решта вартості наданих послуг, визначена адвокатом у розмірі 6000,00 грн., за обставин відсутності доказів її сплати, відшкодуванню боржником у даній справі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 148, 150, 152, 153, 155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу за заявою від 02.05.2022 (вх.№05-07/45/22 від 16.05.2022) Фізичної особи-підприємця Солука Ігоря Богдановича до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛЛЕР" про видачу судового наказу, в частині стягнення 6000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. ст. 254-259 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Текст ухвали складено та підписано 20.05.2022.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. 3 прим.: (всім реком. листом з повідомл.)

1 - до справи;

2 - ФОП Солуку І.Б. - 79059, м. Львів, а/с 6997;

3 - ТОВ "Міллер" - 29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, пров. Проїзний, буд. 10.