ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2022 р. Справа№ 914/2589/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021

у справі № 914/2589/21 (суддя Трофименко Т. Ю.)

за позовом Приватного підприємства "Степанків"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта"

про стягнення 117 171,34 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Степанків" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" про стягнення 117 171,34 грн. В подальшому справа була передана до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі № 914/2589/21 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" на користь Приватного підприємства "Степанків" борг у розмірі 111 794,52 грн, пеню у розмірі 2569,31 грн, 3% річних у розмірі 1018,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 1788,70 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

14.12.2021 від представника позивача до суду першої інстанції надійшла заява про прийняття додаткового судового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

20.12.2021 Господарським судом міста Києва було прийнято додаткове рішення, яким заяву Приватного підприємства "Степанків" про прийняття додаткового рішення у справі № 914/2589/21 задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" на користь Приватного підприємства "Степанків" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Не погодившись з указаними рішеннями Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 та додаткове рішення від 20.12.2021 у справі №914/2589/21 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта матеріали справи не містять доказів наявності заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором поставки № 15327А від 02.09.2019 р. на загальну суму 111 794,52 грн. Апелянт стверджує, що при розрахунку заборгованості було не враховано угоди про зарахування зустрічних позовних вимог на загальну суму 15 198,48 грн, оплату за товар 11.03.2021 у розмірі 64 000,00 грн та повернення товару у розмірі на загальну суму 32 769,08 грн у період з 01.04.2021 та 07.08.2021.

На думку апелянта місцевим господарським судом не надано фактичної оцінки співмірності цих витрат на оплату послуг адвоката складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціни позову та (або) значенням справи для сторони. Крім того, апелянт вказує, що у зв`язку з тим, що ТОВ «ЕКО» не погоджується з правомірністю винесеного основного рішення від 06.12.2021, додаткове рішення від 20.12.2021 також вважає необґрунтованим.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" у справі № 914/2589/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №914/2589/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта". Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 20.04.2022 № 09.1-08/1611/22, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/2589/21, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.04.2022 у справі №914/2589/21 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" визначено колегію суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2022 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" до провадження у визначеному складі суддів.

ПП "Степанків" подало письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому просило суд рішення та додаткове рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення. При цьому позивач посилається на безпідставність вимог апеляційної скарги та обґрунтованість і законність оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

ПП "Степанків" подало письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому просило суд рішення та додаткове рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення. При цьому позивач посилається на безпідставність вимог апеляційної скарги та обґрунтованість і законність оскаржуваного додаткового рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 02.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта"(Покупець) та Приватним підприємством "Степанків" (Постачальник) укладено договір поставки № 15327А.

Згідно з п. 1.1 даного договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцеві Товар на підставі Замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Постачальником Товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених Сторонами у цьому Договорі.

Згідно з п. 2.2 Договору, право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця в момент приймання Товару Покупцем від Постачальника. Підтвердженням приймання Товару є підписання Сторонами (їх Уповноваженими представниками) накладної та іншої обов`язкової та визначеної чинним законодавством України товарно-супровідної та транспортно-супровідної документації на Товар.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Постачальник здійснює поставку Товару у відповідності до узгодженої Сторонами та посвідченої печатками Сторін Специфікації. Специфікація надається Покупцю Постачальником.

Згідно з п 5.1 Договору, Товар за Договором поставляється Постачальником на умовах базису поставки DDP згідно міжнародних правил тлумачення термінів Інкотермс (у редакції 2010 року) з урахування умов цього Договору.

Як установлено у п. 5.11 Договору, у разі відповідності поставки Товару умовам цього Договору Покупець підписує видаткову та товарно-транспортну накладні на поставлений Товар. Дата поставки Товару повинна відповідати даті виписки видаткової накладної на Товар.

У п. 8.1 Договору визначено, що Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар на свій вибір та в такі строки:

8.1.1. По закінченню 21 календарних днів з дати поставки Товару Постачальником.

8.2.2 По мірі реалізації Товару кінцевому споживачу, не пізніше __ календарних днів з дати реалізації поставленого Товару.

Форма оплати - безготівковий розрахунок. Оплата вартості Товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, що зазначений у реквізитах Сторони Договору. Днем здійснення платежу вважається день списання належних до сплати сум з банківського рахунка Покупця на рахунок Постачальника. Сторони можуть застосовувати інші способи розрахунків, передбачені чинним законодавством України. (п. 8.2 Договору)

Згідно з п. 8.4 Договору, Сторони Договору один раз на квартал, після 20-го числа місяця, наступного за звітним періодом, проводять звірку взаєморозрахунків з обов`язковим підписанням акту звірки. Постачальник направляє Покупцю акт звірки за допомогою факсимільного зв`язку, за адресою електронної пошти або поштою.

Договір набуває чинності з 02.09.2019 і діє до 31.12.2020 включно, а в частині невиконаних зобов`язань Сторін, що виникли на момент дії даного Договору - до їх повного виконання. (п. 12.1 Договору).

02.09.2019 сторонами підписано протокол розбіжностей до договору поставки № 15327А від 02.09.2019.

Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що на думку позивача він виконав в повному обсязі прийняті на себе зобов`язання та в період з грудня 2019 року по квітень 2021 року поставив відповідачу товар на загальну суму 1 632 694,93 грн. Проте відповідачем було здійснено лише частково оплату за отриманий товар, що в сукупності разом з вартістю повернутого товару та здійснених сторонами взаємозаліків становить суму в розмірі 1 520 900,41 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 111 794,52 грн. Позивач стверджує, що фактично відповідачем не було здійснено оплати по частині поставок, які були здійснені в березні 2021 року та за поставки в квітні 2021 року, які підтверджуються підписаними сторонами накладними за березень та квітень 2021 року.

У зв`язку з частковою оплатою відповідачем поставленого товару, позивачем наразі заявлено до стягнення з відповідача борг у розмірі 111 794,52 грн, а також пеню у розмірі 2569,31 грн, 3% річних у розмірі 2807,99 грн та інфляційні у розмірі 1788,70 грн. Відповідач проти позовних вимог заперечував.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не установлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України установлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження заборгованості відповідача у заявленому розмірі та належного виконання зобов`язань з поставки товару за договором позивач надав до суду видаткові накладні на поставку товару у період з 05.03.2021 по 22.04.2021 на загальну суму 114308,34 грн:, а також відповідні товарно-транспортні накладні, що оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Крім того матеріли справи містять надані позивачем:

- акт звірки розрахунків від 28.05.2021, відповідно до якого сальдо на початок 01.03.2021 становить 134 182,21 грн, а на кінець 31.03.2021 - 116 885,43 грн; акт звірки розрахунків від 28.05.2021, відповідно до сальдо на початок 01.04.2021 становить 116 885,43 грн, а на кінець 30.04.2021 - 138 868,37 грн. Ці акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками;

- акт звірки розрахунків від 11.08.2021, відповідно до якого сальдо на кінець 11.08.2021 становить 111 794,52 грн, підписаний з боку позивача.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на наявність укладеної між сторонами у справі угоди про зарахування зустрічних позовних вимог від 28.02.2021 на суму 2044,75 грн, від 31.03.2021 на суму 2641,79 грн, від 30.06.2021 на суму 10 511,94 грн. Також апелянт наголошує, що заявлена позивачем сума спростовується також наданими відповідачем доказами, зокрема платіжним дорученням № 31908 від 11.03.2021 на суму 64 000,00 грн, а також накладними на повернення постачальнику від 03.04.2021 на суму 1106,10 грн, від 07.04.2021 на суму 571,92 грн, від 14.04.2021 на суму 811,26 грн, від 21.04.2021 на суму 2617,86 грн, від 14.04.2021 на суму 887,88 грн, від 31.07.2021 на суму 473,46 грн, від 02.04.2021 на суму 1820,86 грн, від 06.04.2021 на суму 802,74 грн, від 09.04.2021 на суму 819,42 грн, від 16.04.2021 на суму 1792,72 грн, від 20.04.2021 на суму 487,27 грн, від 30.07.2021 на суму 2577,33 грн, від 06.04.2021 на суму 617,14 грн, від 13.04.2021 на суму 703,24 грн, від 20.04.2021 на суму 619,60 грн, від 05.04.2021 на суму 550,62 грн, від 12.04.2021 на суму 315,90 грн, від 22.04.2021 на суму 397,38 грн, від 01.04.2021 на суму 1644,72 грн, від 05.04.2021 на суму 2491,08 грн, від 10.04.2021 на суму 1287,78 грн, від 15.04.2021 на суму 2294,88 грн, від 17.04.2021 на суму 2392,98 грн, від 22.04.2021 на суму 1796,40 грн, від 13.04.2021 на суму 289,98 грн, від 30.07.2021 на суму 822,90 грн, від 02.04.2021 на суму 1027,50 грн, від 07.08.2021 на суму 848,16 грн.

При цьому колегія суддів відзначає, що надані позивачем документи, зокрема, акти звірки розрахунків, свідчать про те, що оспорювані апелянтом суми були враховані позивачем при обрахунку остаточної суми заборгованості за товар за договором, що становить 111 794,52 грн.

З урахуванням наведених вище доказів колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не здійснив оплату поставленого товару, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 111 794,52 грн. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в розмірі 111 794,52 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3% річних у розмірі 1018,81 грн за загальний період прострочення з 27.03.2021 по 18.03.2021 та інфляційні у розмірі 1788,70 грн за загальний період прострочення травень-липень 2021 року колегія суддів відзначає наступне.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 2569,31 грн за загальний період прострочення з 27.03.2021 по 13.08.2021 суд відзначає наступне.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути установлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не установлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 10.1 Договору визначено, що у разі порушення Стороною Договору строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона зобов`язана сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення виконання, нараховану на суму грошового зобов`язання, за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Судом установлено, що позивачем було заявлено про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених позивачем у розмірі 15 000,00 грн, які не було розподілено судом при ухваленні рішення по суті спору.

Згідно зі ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру позивачем було подано до суду попередній розрахунок суми судових витрат, договір № 1/08 про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 11.08.2021, укладений між Приватним підприємством "Степанків" та Адвокатським об`єднанням «Івашків і Партнери», ордер серії ВС № 1079830, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 000300, рахунок № 01-01/08/21 від 11.08.2021, платіжне доручення № 689 від 12.08.2021 на суму 15 000,00 грн, акт № 1-01/08/21 прийому-передачі наданої правової допомоги у серпні-жовтні 2021 року від 01.11.2021.

Згідно з актом № 1-01/08/21 прийому-передачі наданої правової допомоги у серпні-жовтні 2021 року, у вартість послуг в сумі 15 000,00 грн включено такі послуги: консультація щодо перспектив та ризиків, пов`язаних із зверненням до суду, а також можливостей врегулювання даного спору (2 год); підготовка позовної заяви, розрахунок позовних вимог та формування пакету документів для звернення до суду (6 год); ознайомлення щ відзивом на позовну заяву та складення відповіді на відзив (3 год).

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявлений позивачем розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому апелянтом не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №914/2589/21 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №914/2589/21, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення від 06.12.2021 у справі №914/2589/21 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 відповідають матеріалам справи, є законними та обґрунтованими, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для їх скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №914/2589/21 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №914/2589/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №914/2589/21 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №914/2589/21 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аванта".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов