13.05.2022Справа № 910/5028/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи
за позовом Немірофф Інтеллектьюал Проперті Істеблішмент
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро - горілчаний завод "Прайм"
2) Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності"
про визнання недійсним рішення та припинення порушення прав інтелектуальної власності
від позивача: Коваль А.М.
від відповідача 1: не з`явився
від відповідача 2: Кудрицький Р.П.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Немірофф Інтеллектьюал Проперті Істеблішмент звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-Горілчаний завод Прайм та Державного підприємства Український інститут інтелектуальної власності про визнання недійсним рішення та припинення порушення прав інтелектуальної власності.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що у разі реєстрації торговельної марки MIRONOFF за заявкою № m201927455 від 02.10.2019, будуть порушені його права інтелектуальної власності, оскільки, позначення MIRONOFF є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаками заявника, раніше зареєстрованими в Україні для таких самих або споріднених товарів та зі знаком заявника, що визнаний добре відомим відповідно до статті 6-bis Паризької конвенції про охорону промислової власності.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 01.02.2022 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.02.2022.
У судовому засіданні 15.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позовних вимог.
21.02.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2022 суд ухвалив призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 13.05.2022.
У судове засідання 13.05.2022 прибули представники позивача та відповідача 2. Представники відповідача 1 в судове засідання не прибули.
Приписами ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У судовому засіданні 13.05.2022 представник позивача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача 2 залишив питання щодо вирішення заяви позивача на розсуд суду.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 у справі 910/5028/21 позов задоволено повністю; визнано недійсним рішення Державного підприємства Український інститут інтелектуальної власності від 17.12.2020 № 139279/ЗМ/20 про реєстрацію торговельної марки за заявкою № m201927455 від 02.10.2019; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Лікеро-Горілчаний завод Прайм (63525, Харківська обл., Чугуївський р-н, селище міського типу Малинівка, вулиця Олімпійська, 1; ідентифікаційний код: 33867056) припинити порушення прав інтелектуальної власності Немірофф Інтеллектьюал Проперті Істеблішмент (Nemiroff Intellectual Property Establishment) (Штедтле 31, LI-9490, Вадуц, Ліхтенштейн / Stadtle 31, LI-9490 Vaduz, Liechtenstein) на знаки для товарів і послуг за свідоцтвом України № 16270, міжнародною реєстрацією № 739116 і знак Nemiroff визнаний добре відомим; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-Горілчаний завод Прайм (63525, Харківська обл., Чугуївський р-н, селище міського типу Малинівка, вулиця Олімпійська, 1; ідентифікаційний код: 33867056) на користь Немірофф Інтеллектьюал Проперті Істеблішмент (Nemiroff Intellectual Property Establishment) (Штедтле 31, LI-9490, Вадуц, Ліхтенштейн / Stadtle 31, LI-9490 Vaduz, Liechtenstein) судовий збір у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

У ст. 244 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.3 ст. 124 ГПК України).

Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що станом на дату подання даного позову позивач поніс та очікує понести наступні судові витрати у даній справі: зокрема, щодо судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності (п.2); витрати на проведення експертних досліджень (п.4); витрати на проведення соціологічного дослідження (п.5); судовий збір за подання клопотання про забезпечення позову, сума витрат 1135,00 грн (п.6).

У клопотанні про ухвалення додаткового рішення, позивач просить суд покласти відшкодування судових витрат позивача у розмірі 97807,40 грн на відповідача 1, з яких: 5675,00 грн судовий збір за подачу позову та заяви про забезпечення позову, 28830,48 грн проведення експертизи, 60001,92 грн проведення соціологічного дослідження, 3300,00 грн проведення фіксації веб-сторінки у мережі Інтернет.

Щодо судових витрат позивача по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту рішення суду від 15.02.2022 у справі № 910/5028/21, судом було вирішення питання щодо витрат позивача по сплаті судового збору за подання позову та стягнуто з відповідача 1 на користь позивача судовий збір у розмірі 4540,00 грн, разом з тим, судом не було вирішено питання стосовно розподілу судового збору сплаченого за подання заяви про забезпечення позову.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 заяву Немірофф Інтеллектьюал Проперті Істеблішмент про забезпечення позову, що подана до відкриття провадження у справі задоволено та вжито заходи до забезпечення позову.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову у справі № 910/5028/21 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 135,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 119 від 29.03.2021.

За змістом ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позовних вимог судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Так, з огляду на встановлення обставин сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 01.04.2021 була задоволена, враховуючи що рішенням суду від 15.02.2022 позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 135,00 грн, підлягає стягненню з відповідача 1 на користь позивача.

Разом з тим, оскільки, питання стосовно стягнення судового збору у розмірі 4 540,00 грн за подання позову було вирішено при ухваленні рішення суду від 15.02.2022, суд відмовляє у задоволені клопотання позивача у цій частині.

Стосовно стягнення 28 830,48 грн на проведення експертизи та 60 001,92 грн на проведення соціологічного дослідження, суд зазначає наступне.

Так, у матеріалах справи міститься поданий позивачем разом з відповіддю на відзив висновок № 100/21 від 05.07.2021 р., складений судовим експертом Науково-дослідного центру судово експертизи з питань інтелектуальної власності Ковальовою Н.М.

За змістом рахунку-фактури №73 від 20.05.2021 вартість екпертного дослідження за Договором №04/05 від 20.05.2021 становить 28 830,48 грн з ПДВ.

Судом встановлено, що платіжним дорученням №198 від 24.05.2021 АО «Дубинський і Ошарова» сплачено 28 830,48 грн НДЦ судових експертиз з питань інтелектуальної власності з призначенням платежу: «Оплата експертного дослідження зг. р/ф №73 від 20.05.2021 в т.ч. ПДВ 20% 4805.08 грн.».

Зі змісту Акту приймання-передачі наданих послуг б/н від 05.07.2021, який складено між НДЦ судових експертиз з питань інтелектуальної власності та АО «Дубинський і Ошарова», вбачається, що послуги з проведення експертного дослідження, передбачені зазначеним вище договором, виконані Виконавцем у встановлені терміни, у повному обсязі та з дотриманням інших умов договору.

Також, у матеріалах справи міститься подані позивачем результати соціологічного опитування 11-16 червня 2021 року, що виконане КПІ ім. Ігоря Сікорського від 22.06.2021.

Згідно п. 1.1. Договору про виконання робіт №Д/0201.01/3011.01/222/2021 від 04.06.2021, укладеного між АО «Дубинський і Ошарова» (Замовник) та Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (Виконавець), виконавець за завданням замовника зобов`язується виконати роботи з методичного, аналітичного та організаційного супроводу соціологічного дослідження асоціацій між товаром та етикеткою у споживачів алкогольної продукції (надалі роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи у порядку та строки, передбачені цим Договором.

Сума Договору відповідно до Протоколу погодження договірної ціни робіт (додаток 2, що є невід`ємною частиною цього Договору) складає 60 001,92 грн (п. 2.1. Договору).

За змістом акту здачі-приймання робіт складеного 22.06.2021 у м. Києві за Договором №Д/0201.01/3011.01/222/2021 про виконання робіт від 04.06.2021 виконавцем здано, а замовником прийнято роботи без зауважень.

Відповідно до платіжного доручення №264 від 07.07.2021 АО «Дубинський і Ошарова» сплачено НТУУ «КПІ ім. Ігоря Сікорського» 60 001,92 грн з призначенням платежу: «Оплата соц. дослідження зг.дог. №Д/0201.01/3011.01/222/2021 від 04.06.2021 в т.ч. ПДВ 20% 10000,32 грн.».

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати підготовку експертного висновку на замовлення сторони.

Зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Частинами 4-7 статті 127 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов у справі № 910/5028/21 задоволено повністю та, враховуючи, що позивачем надано суду належні докази на підтвердження понесених ним витрат, пов`язаних з складенням Висновку № 100/21 від 05.07.2021 та соціологічного опитування 11-16 червня 2021 року, у розмірі 28 830,48 грн та 60 001,92 грн відповідно, такі витрати покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю Лікеро-Горілчаний завод Прайм, а клопотання позивача в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення витрат у розмірі 3 300,00 грн на проведення фіксації веб-сторінки у мережі Інтернет, суд зазначає наступне.

Так, позивачем у клопотанні зазначено, що він замовив фіксацію і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет відповідно до яких було складено Звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 27.05.2021 №210/2021-ЗВ, вартістю 3 300,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду Рахунок на оплату №1-2257 від 13.05.2021, платіжне доручення №181 від 14.05.2021 та Акт наданих послуг №1-178/2021 від 27.05.2021.

Разом з тим, суд зазначає, що сам Звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 27.05.2021 №210/2021-ЗВ в матеріалах справи відсутній.

Згідно ч.1 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2 ст. 91 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч.4 ст. 127 ГПК України).

Суд зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Відтак, оскільки, в матеріалах справи № 910/5028/21 відсутній зазначений вище звіт, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача щодо стягнення з відповідача 1 витрат на проведення фіксації веб-сторінки у мережі Інтернет у розмірі 3300,00 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лікеро-Горілчаний завод Прайм (63525, Харківська обл., Чугуївський р-н, селище міського типу Малинівка, вулиця Олімпійська, 1; ідентифікаційний код: 33867056) на користь Немірофф Інтеллектьюал Проперті Істеблішмент (Nemiroff Intellectual Property Establishment) (Штедтле 31, LI-9490, Вадуц, Ліхтенштейн / Stadtle 31, LI-9490 Vaduz, Liechtenstein) судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 00 коп., витрати, пов`язані зі складанням експертного висновку у розмірі 28 830 (двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять) грн 48 коп. та витрати, пов`язані з проведенням соціологічного дослідження у розмірі 60 001 (шістдесят тисяч одна) грн 92 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.05.2022

Суддя Ю.В. Картавцева