ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 травня 2022 року Справа № 903/25/22
Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянувши заяву Приватної фірми «Дністер»
про розподіл судових витрат у справі №903/25/22
за позовом Приватної агрофірми Дністер, Львівська область, м. Миколаїв
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВАПНО 2020, Волинська область, Рожищенський район, с. Пожарки
про стягнення 611 005,67 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: Думич Н.Б.;
від відповідача: не прибув;
Позивач - Приватна агрофірма Дністер звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВАПНО 2020 про стягнення 611 005,67 грн., з яких: 535 000,00 грн. боргу, 17 001,88 грн. інфляційних втрат, 9 165,10 грн. 3% річних, 49 951,99 грн. неустойки та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 9156,48 грн. та 50 000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №53 від 01.04.2021, в частині своєчасної оплати.
Ухвалою суду від 06.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.02.2022.
Ухвалою суду від 07.02.2022 відкладено підготовче засідання на 17.02.2022.
Ухвалою суду від 17.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 21.03.2022.
Ухвалою суду від 21.03.2022 відкладено розгляд справи на 11.04.2022.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.04.2022, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Вапно 2020 на користь Приватної агрофірми Дністер 609 060,59 грн., з них: 535 000 грн. основного боргу, 8753,56 грн. трьох процентів річних, 17 001,88 грн. - інфляційне збільшення, 48 305,15 грн. пені, 9135,92 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. В решті позову відмовлено. Повний текст рішення складено 19.04.2022.

22.04.2022 до суду надійшла заява Приватної агрофірми Дністер за вх.№01-81/7/22 про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої просить суд вирішити питання щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ВАПНО 2020 - 50 000 грн. витрат на правову допомогу. В підтвердження понесених витрат долучив: копію договору про надання правової допомоги №13/12/21 від 13.12.2021, платіжне доручення №4458 від 13.12.2021 на суму 50 000 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2022.

Ухвалою суду від 25.04.2022 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.05.2022.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву та просить задоволити заяву в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, у відзиві на позов просить суд зменшити витрати на правову допомогу до 1000 грн.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною першою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас згідно з частиною третьою статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому інша сума судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, може бути як більшою за попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, так і меншою (частини шоста, сьома статті 129 ГПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача у встановлені строки ч. 8 ст. 129 ГПК подав заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу та просить стягнути з відповідача 50 000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги №13/12/21 від 13.12.2021, платіжного доручення №4458 від 13.12.2021 на суму 50 000 грн., акту приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2022.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Частиною третьою статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач у своєму клопотанні такий опис наводить.

Як слідує із матеріалів справи, 13.12.2021 між ПрА «Дністер» - клієнт та адвокатом Думич Н.Б. укладено договір про надання правової допомоги відповідно до п. 1.1 договору визначено, що в порядку та на умовах адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання правничої допомоги такого виду:

- підготовка позовної заяви (пов`язаних із нею документів ), інших необхідних процесуальних документів та звернення в Господарський суд Волинської області із позовом Приватної агрофірми «Дністер» до ТзОВ «Вапно 2020» про стягнення боргу;

-представництво інтересів клієнта в судах всіх інстанцій (з усіма правами наданими позивачу, заявнику, скаржнику) у вказаній вище справі (без обмежень повноважень).

Згідно п.п 5.1 договору сторони передбачили, що за надання правничої допомоги визначеної п. 1.1 договору на стадії розгляду справи в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату фіксований гонорар в розмірі 50 000 грн. не пізніше 31.12.2021.

Позивач прийняв та оплатив послуги адвоката, що підтверджується платіжним дорученням за №4458 від 13.12.2021 на суму 50 000 грн., актом приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2022 на суму 50 000 грн.

Водночас, представник відповідача у відзиві просить суд зменшити витрати на правничу допомогу по справі №903/25/22 до суми 1000 грн., оскільки відповідачем було визнано суму основного боргу заявленого в позові, що значно спростило слухання справи. Крім того, звертає увагу суду на те, що копії отриманих відповідачем документів, долучених до позовної заяви були виготовленні та завірені безпосередньо позивачем ПА «Дністер», а відтак свій час адвокат не витрачав. Разом з тим, здійсненні адвокатом позивача розрахунки інфляційних витрат, неустойки, річних відсотків виконані некоректно з наявними в них методологічними помилками, з використання арифметичних формул, помилковим вказанням дат оплати на початку та в кінці періоду нарахування. Адвокатом також в повній мірі не було долучено до позовної заяви передбачених договором документів специфікацій та рахунків фактур, що свідчить про неповну підготовку до справи, а відтак доводить, що витрати на послуги адвоката є завищеними і не співрозмірними з розглядом даної справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Отже, суд погоджується з доводами відповідача про наявність обставин для зменшення витрат на правову допомогу, а саме: визнання відповідачем позову в частині стягнення основного боргу, невірного здійснення представником позивача розрахунку інфляційних втрат, неустойки, 3% річних, що сталою підставою для його повторного розрахування судом самостійно та як наслідок відмови в позові в частині їх стягнення в сумі 1 945,08 грн. Крім того, суд взяв до уваги доводи відповідача про те, що копії документів завіренні представником ПА «Дністер», а також обставину, що адвокат брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи свого електронного кабінету та власних технічних засобів.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про зменшення витрат на правову допомогу та стягнення їх з відповідача з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи,та їх задоволення частково у розмірі 10 000 грн, які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в:

1. Задоволити заяву про ухвалення додаткового рішення суду частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вапно 2020 (45140, Волинська обл., Рожищенський район, с. Пожарки, вул. Центральна, 1А, ідентифікаційний код: 43552103) на користь Приватної агрофірми Дністер (81600, Львівська обл., м.Миколаїв, вул. Володимира Великого, буд.4, ) 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу .

3. В решті заяви відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 25.05.2022.

Суддя В. М. Дем`як