ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м.Дніпро Справа № 904/4046/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

учасники справи явку представників в судове засідання не забезпечили

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 (повне рішення складено 28.12.2020, суддя Манько Г.В.,) у справі №904/4046/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй", м. Дніпро

до відповідача- 1: Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, м. Дніпро

відповідача-2 Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

про визнання незаконними дій і бездіяльності, витребування майна

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання незаконним вилучення посадовими особами податкової міліції Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області і неповернення Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" майна: 1) крана козлового ГП-45; 2) двигунів А-4 500 кВ, в кількості 2 штуки; 3) двигуна ДАЗО - 1250 кВ; 4) холодильної установки МКТ; 5) редуктора Р100000/1,5; 6) насосів НКУ 630/80, в кількості 2 штуки; 7) насосів АВЗ-63-125Д, в кількості 39 штук; зобов`язання Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" вищезазначене майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рухоме майно було вилучено як речові докази слідчим податкової міліції у межах кримінальної справи № 99027007, порушеної щодо директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Галілєй" Головка В.В., проте після закриття кримінальної справи майно позивачу повернуто не було. Отже, відповідач-1 утримує спірне майно, яке є власністю позивача, без належних правових підстав, а тому зобов`язаний повернути його власнику в силу приписів статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 у даній справі в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем не доведено обставин вилучення майна в межах кримінальної справи, а також не надано доказів набуття права власності на це майно.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- рішення суду першої інстанції ухвалено суддею Манько Г.В., якому було заявлено два відводи, що були безпідставно залишені судом без задоволення;

- суд першої інстанції розглянув справу за відсутності позивача, неповідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду;

- після винесення старшим слідчим по ОВС СВ ПМ ДПА у Дніпропетровській області капітаном податкової міліції Кравець А.В. постанови від 20.05.2002 про долучення до справи речових доказів за збереження цих доказів відповідає або слідчий, або особа, якій слідчий передав докази (майно) на зберігання; слідчий Кравець А.В. не передавав Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" на зберігання обладнання після визнання його доказами у кримінальній справі;

- матеріали кримінальної справи №1-23/10 не містять доказів (договору зберігання, акту приймання-передачі тощо) про передачу обладнання третій особі на зберігання, тому, за твердженням скаржника, обладнання залишилося у слідчого;

- право власності на обладнання, перелічене слідчим у постанові від 22.05.2002, ніким не оспорювалось; Держава в особі слідчого чи прокурора не довела, що обладнання комусь належить, окрім Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй"; відповідач-1 не пояснив, де дівся оригінал договору, указаний слідчим у постанові від 20.05.2002; відповідач-1 не спростовував відповідність копій договору купівлі-продажу від 10.07.2020 та видаткових накладних оригіналам; усі відносини з контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" у період з 01.07.2000 були предметом перевірки податкових органів; результати цих перевірок були підставою для порушення кримінальної справи щодо Головка В.В.; судовими рішеннями в адміністративній справі №А38/172-07 (36(А27/95(А25/26)) встановлено відсутність порушень податкового законодавства позивачем у відносинах з контрагентами;

- обладнання, визнане слідчим речовими доказами у кримінальній справі №99016620, належало позивачу на праві власності, оскільки було придбано за договором купівлі-продажу від 10.07.2020, який недійсним в судовому порядку визнаний не був; відсутні інші особи, які б заявили про свої права на спірне майна;

- у справі №20/195-10(13/30-10(33/140-09 (6/278-08(А11/37(А6/18(14/140))-0 господарський суд критично оцінив позицію Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області про відсутність права власності у Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" на майно, вилучене працівниками податкової міліції під час розслідування кримінальної справи.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021 (колегія суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.) рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.10.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" задоволено; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі №904/4046/20 скасовано; справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.11.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Колегією суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А. подано заяву від 22.11.2021 про самовідвід у справі №904/4046/20.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2021 заяву головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чередка А.Є., Коваль Л.А. про самовідвід у справі №904/4046/20 задоволено; справу №904/4046/20 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу автоматизованого перерозподілу судової справи від 22.11.2021 для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Подобєд І.М., Чус О.В., якою справу ухвалою суду від 25.11.2021 прийнято до свого провадження; розгляд справи призначений у судове засідання на 13.01.2022.

19.01.2022 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Кощеєва І.М. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу №904/4046/20 передано колегії суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., Чус О.В., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження справу №904/4046/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020; розгляд апеляційної скарги призначений в судове засідання на 22.02.2022.

31.01.2022 від директора позивача Головка В.В. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні, призначеному на 22.02.2022, у режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення для нього в режимі EasyCon, для представника адвоката Стеценко Ю.В. - у Вищому антикорупційному суді.

03.02.2022 від адвоката позивача Стеценко Ю.В. до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеного на 22.02.2022, в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення Вищим антикорупційним судом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі №904/4046/20 зазначені клопотання судом задоволені.

У судовому засіданні 22.02.2022 колегія суддів, порадившись на місці, оголосила перерву в судове засідання до 22.03.2022, про що постановлено ухвалу, не виходячи у нарадчу кімнату та без оформлення її окремим документом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2022 повідомлено Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та Ленінський районний суд м. Дніпропетровська про судове засідання у справі, яке відбудеться 21.03.2022 в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань № 511, шляхом направлення копії цієї ухвали.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2022 виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частині ухвали суду від 22.02.2022 по справі №904/4046/20 та зазначено наступні дату та час судового засідання - 22.03.2021 - 12.30 год.

22.03.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючого, доповідача судді Орєшкіної Е.В., суддів: Подобєда І.М., Чус О.В. від розгляду справи № 904/4046/20, яка мотивована тим, що виникли сумніви у неупередженості та об`єктивності суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2022 у справі № 904/4046/20 у зв`язку із припиненням повноважень судді Подобєда І.М. та перебуванням у відпустці судді Чус О.В. для вирішення питання про відвід колегії суддів визначено склад колегії суддів: головуючий, доповідач суддя Орєшкіна Е.В., судді: Антонік С.Г., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2022 зазначеною колегією суддів визнано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" про відвід колегії суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Чус О.В. від розгляду справи № 904/4046/20 необґрунтованою; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" про відвід колегії суддів у складі: головуючого, доповідача судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Чус О.В. від розгляду справи № 904/4046/20 для вирішення питання про відвід передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу і визначається в порядку, встановленому ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2022 для вирішення питання про відвід визначено суддю Паруснікова Ю.Б., яким ухвалою суду від 06.04.2022 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" у задоволенні заяви про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді-доповідача Орєшкіної Е.В., суддів: Подобєда І.М., Чус О.В. від розгляду справи № 904/4046/20.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 ще на 30 діб.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи 22.03.2022 не відбувся.

В той же час, відповідно до ч.1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч.2 ст.12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність подальшого слухання справи та визначення нової дати судового засідання.

12.04.2022 у зв`язку з виходом з відпустки судді Чус О.В. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В., якою ухвалою суду від 12.04.2022 справу №904/4046/20 прийнято до свого провадження; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 у справі №904/4046/20 призначений в судове засідання на 17.05.2022.

У судове засідання 17.05.2022 сторони та третя особа явку повноважних представників не забезпечили.

До Центрального апеляційного господарського суду повернулося поштове повернення №058, в якому Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" була надіслана копія ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 12.04.2022.

Згідно довідки поштового відділення про причини повернення/досилання причиною поштового повернення №058 є відмова адресату від його отримання (дата відмітки - 21.04.2022).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 Господарського процесуального кодексу України судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Згідно з ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційний господарський суд, здійснивши аналіз ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, п. п. 11, 17, 99, 99-2, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі N 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі N 904/2584/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Положення статті 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведені положення законодавства та наявність поштового повернення №058, отримати яке позивач відмовився, апеляційний господарський суд доходить висновку, що апелянт був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, призначений на 17.05.2022, тому його неявка не перешкоджає розгляду справи №904/4046/20.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

Відповідач-1 вказує, що в межах кримінальної справи №99027007 внаслідок слідчих дій податковою міліцією було встановлено, що демонтовані, розукомплектовані частини (деталі) непрацюючого, знеціненого обладнання перевозились транспортними засобами під керування ОСОБА_1 до с.Лобойківка Дніпропетровської області на територію ППКФ "Альянс Холдинг". З метою визначення вартості і технічного стану вищевказаного обладнання постановою слідчого податкової міліції Кравця А.В. від 17.04.2002 була призначена товарознавча експертиза у кримінальній справі. За висновками проведеної експертизи встановлено, що технічний стан усього обладнання оцінений як поганий зі сносом 80-90%. На території, яка фактично була огородженою та вважалась складом ППКФ "Альянс Холдинг" в с.Лобойківка Дніпропетровської області, зберігались просто неба застарілі, іржаві, розукомплектовані частини якихось колишніх механізмів, без бирок із їх найменуванням, серійним номером, датою (роком) виготовлення. Вищевказані речі ідентифіковані експертами як металобрухт, який не може функціонувати за призначенням, оскільки потребує значних відновлювальних втрат.

Отже, за переконанням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, не існувало ніякого обладнання, про повернення якого позивач просить ухвалити судове рішення.

Вказує, що Ленінський районний суд м.Дніпропетровська, постановляючи ухвалу від 08.04.2019 у справі №1-23/10, зокрема, вирішив повернути майно за належністю директору Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" Головку В.В., в разі надання ним відповідних правовстановлюючих документів. Тобто, Ленінський районний суд м.Дніпропетровська не знайшов в матеріалах кримінальної справи підтвердження права власності на спірне майно.

Відповідач-1 вважає міркування позивача про те, що спірне обладнання було вилучено слідчим та саме він був відповідальним за його збереження, необґрунтованими та такими, що спростовуються саме змістом постанов слідчого, який рішення про вилучення майна не приймав, оскільки при першому ж огляді металобрухту, що зберігався просто неба у с.Лобойківка Дніпропетровської області було зрозуміло, що цей металобрухт не є тим обладнанням, яке зазначалось у підроблених документах, які свідчили про обсяги штучного податкового кредиту з ПДВ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй".

Щодо порядку та умов зберігання майна на складі ППКФ "Альянс Холдинг" Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вказує, що як встановлено показами свідків, саме ОСОБА_1 таке майно було транспортовано до цього складу і саме ОСОБА_1 мав піклуватись про умови його збереження.

Відповідач-1 зазначє, що твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 не міг володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном, скільки він у той час знаходився під арештом у СІЗО, не можуть підтвердити неможливість здійснення своїх прав Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй", оскільки за відсутності керівника його обов`язки мала би виконувати інші особа, уповноважена діяти від імені товариства відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), посадових інструкцій тощо.

Щодо заявлених ОСОБА_1 відводів головуючому судді у складі суду, який розглядав цю справу як суд першої інстанції, відповідач-1 вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Головним управлінням державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-2 зазначає, що після прийняття Закону України " Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" та вступу його в закону силу, відповідальним та компетентним органом за конфісковане майно має бути АРМА. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №1-23/10 від 10.12.2010 кримінальну справі по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.358, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №1-23/10 від 08.04.2019 заяву ОСОБА_1 про скасування арешту належного йому майна та встановлення порядку і способу виконання постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено частково; ухвалено повернути майно ОСОБА_1 в разі надання ним відповідних правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на це майно.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2002 старшим слідчим ОВС СВ ПМ ДПА в Дніпропетровській області Кравец А.В. порушено кримінальну справу по факту ухилення від сплати податків по відношенню до посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" за ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

Постановою старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Дніпропетровській області Кравец А.В. від 25.03.2002 у кримінальній справі №99027007 притягнуто ОСОБА_1 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілей", в якості обвинувачуваного по кримінальній справі і пред`явлено йому звинувачення в злочині, передбаченому ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2010 у справі №1-23/10 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбачених ч.1 ст. 358, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України, закрито в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; обраний раніше запобіжний захід підписку про невиїзд скасовано; постанову старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Дніпропетровській області від 22.03.2002 про накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також на автотранспортний засіб: "Опель Вектра" 1996 року випуска, д/н НОМЕР_1 скасовано.

Зміст постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №1-23/10 від 10.12.2010 свідчить про те, що ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття відносно нього кримінальної справи в зв`язку з закінченням строків давності.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2010 у справі №1-23/10 встановлено, що ОСОБА_1 , здійснюючи підробку документів, дав усне злочинне розпорядження ОСОБА_2 скласти та розписатися за нього, як директора Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілей" в графі "Прийняв" у підроблених документах, які надавав іншим підприємствам. Обладнання за підробленими документами не отримувалось та вартість його не сплачувалась, а саме: за накладними з Приватним підприємством "БРИЗ" № 9 від 16.07.2001 на суму 3 980 000, 00 грн (кран козловий ГП-45), №20 від 31.08.2001 на суму 1 161 420 000,00 грн (насоси АВЗ-63-125Д в кількості 39 штук), №9 від 31.08.2001 на суму 9 075 799,99 грн (двигун НОМЕР_2 , ДАЗО т 1250 кВ, холодильна установка ШКТ, редуктор Р 10000/1,5), №10 від 31.08.2001 на суму 9 268 800,00 грн (двигун А-4 500 кВ, НКУ 360/80 в кількості 2 штуки). Підроблені документи у період часу з 12.09.2001 по 08.10.2001 були видані ОСОБА_1 податковій інспекції з метою підтвердження права на податковий кредит. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України. Також ОСОБА_1 неправомірно задекларував податковий кредит за неотримане обладнання у Приватного підприємства "БРИЗ". Дії ОСОБА_1 щодо внесення службовою особою в офіційні документи свідомо неправдивих відомостей, складанні та видачі свідомо неправдивих документів, що спричинили тяжкі наслідки, кваліфіковані за ч.2 ст.366 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №1-23/10 від 08.04.2019 заяву ОСОБА_1 про скасування арешту належного йому майна та встановлення порядку і способу виконання постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2010 задоволено частково; постанову старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Дніпропетровській області капітана податкової міліції Кравця А.В. від 22.03.2002 про накладення арешту на вклади, цінності, будь-яке рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 скасовано; майно, яке було визнано речовими доказами по кримінальній справі №99016620 згідно постанови старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Дніпропетровській області капітана податкової міліції Кравця А.В. від 20.05.2002 про долучення до справи речових доказів, а саме: 1) кран козловий ГП-45; 2) двигуни А-4 500 кВ., в кількості 2 штуки; 3) двигун ДАЗО - 1250 кВ; 4) холодильна установка МКТ; 5) редуктор Р100000/1,5; 6) насоси НКУ 630/80, в кількості 2 штуки; 7) насоси АВЗ-63-125Д, в кількості 39 штук, яке було залишено на відповідальне зберігання на складі ППКФ "Альянс Холдинг" в с. Лобойківка Дніпропетровської області ухвалено повернути за належністю директору Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілей" Головко В.В. в разі надання ним відповідних правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на вказане майно.

Предметом спору у справі №904/4046/20 є вирішення питання про наявність або відсутність підстав для визнання незаконним вилучення посадовими особами податкової міліції Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області і неповернення Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" майна: 1) крану козлового ГП-45; 2) двигунів А-4 500 кВ., в кількості 2 штуки; 3) двигуна ДАЗО - 1250 кВ; 4) холодильної установки МКТ; 5) редуктору Р100000/1,5; 6) насосів НКУ 630/80, в кількості 2 штуки; 7) насосів АВЗ-63-125Д, в кількості 39 штук та зобов`язання Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" вказане майно.

Обидві позовні вимоги спрямовані до суб`єктів владних повноважень з метою захисту права власності позивача у обраний ним спосіб - шляхом визнання незаконними дій та зобов`язання повернути майно як таке, що набуто відповідачем-1 без достатніх правових підстав з огляду на приписи ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

У постанові від 27.10.2021 у справі №904/4046/20 Верховний Суд дійшов висновку, що за своїм змістом спірні відносини мають приватно - правовий характер, а за суб`єктивним складом спір у справі підпадає під дію ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, отже належить до юрисдикції господарського суду.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18) та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18)).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1 Кримінально-процесуального кодексу України (тут і надалі в редакції чинній станом на 20.05.2002) порядок кримінального провадження на території України визначається Кримінальним процесуальним кодексом України.

За приписами ст.2 Кримінально-процесуального кодексу України завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Частинами 1, 2 ст.3 Кримінально-процесуального кодексу України передбачено, що провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу незалежно від місця вчинення злочину. При провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

Суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов`язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання (ст.4 Кримінально-процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Кримінально - процесуального кодексу України арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна.

Згідно ст. 178 Кримінально - процесуального кодексу України виїмка проводиться у випадках, коли є точні дані, що предмети чи документи, які мають значення для справи, знаходяться в певної особи чи в певному місці. Виїмка проводиться за вмотивованою постановою слідчого. Виїмка документів, що становлять державну таємницю, проводиться тільки з санкції прокурора або його заступника і в порядку, погодженому з керівником відповідної установи. Примусова виїмка із житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді, яка виноситься з додержанням порядку, встановленого частиною п`ятою статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 186 Кримінально - процесуального кодексу України при обшуку або виїмці можуть бути вилучені лише предмети і документи, які мають значення для справи, а також цінності і майно обвинуваченого або підозрюваного з метою забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна. Предмети і документи, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до справи. Всі документи і предмети, які підлягають вилученню, слідчий повинен пред`явити понятим та іншим присутнім особам і перелічити в протоколі обшуку або виїмки чи в доданому до нього опису з зазначенням їх назви, кількості, міри, ваги, матеріалу, з якого вони виготовлені, та індивідуальних ознак. У необхідних випадках вилучені предмети і документи повинні бути на місці обшуку або виїмки упаковані і опечатані.

Як вбачається з матеріалів справи №904/4046/20, постановою старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА у Дніпропетровській області капітаном податкової міліції Кравец А.В. від 20.05.2002 в якості речових доказів до кримінальної справи №99027007 долучені в тому числі: кран козловий ГП-45, двигуни А-4 500 кВ. в кількості 2 штуки; двигун ДАЗО т 1 250 кВ; холодильна установка МКТ; редуктор Р 100000/1,5; насоси НКУ 630/80 в кількості 2 штуки; насоси АВЗ-63-125Д в кількості 39 штук. Дані речові докази залишені на зберіганні в с. Лобойківка.

З наданою позивачем копії листа № 692/7/09-12 від 20.05.2002 вбачається, що старшим слідчим ОВС СВ ПМ ДПА у Дніпропетровській області капітаном податкової міліції Кравец А.В. повідомлено начальника ОООМСНЗ ОНМ ГНИ в Ленінському районі м. Дніпропетровська, що зазначене майно в якості речових доказів долучено до матеріалів кримінальної справи та знаходиться на складі ППКФ «Альянс Холдинг» в с. Лобойківка, необхідно забезпечити заходи для його безпеки.

Матеріали справи №904/4046/20 не містять доказів вчинення слідчим дій щодо вилучення спірного майна відповідно до норм Кримінально - процесуального кодексу України в межах розслідування кримінальної справи №99027007, протокол виїмки у справі №904/4046/20 відсутній, як і докази передачі майна на зберігання.

З огляду на викладене, доводи позивача, що слідчим податкової міліції було вилучено у позивача спірне обладнання та воно залишилося у податковому органі, є недоведеними, що виключає задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним вилучення посадовими особами податкової міліції Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області і неповернення Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" майна: 1) крана козлового ГП-45; 2) двигунів А-4 500 кВ, в кількості 2 штуки; 3) двигуна ДАЗО - 1 250 кВ; 4) холодильної установки МКТ; 5) редуктора Р100000/1,5; 6) насосів НКУ 630/80, в кількості 2 штуки; 7) насосів АВЗ-63-125Д, в кількості 39 штук.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 334 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без достатньої правової підстави заволоділа ним (ст. 387 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

На підтвердження права власності на спірне майно позивачем до позовної заяви додані копії:

1) договору від 10.07.2000, укладеного між Приватним підприємством "Бриз" та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй", відповідно до умов якого постачальник (Приватне підприємство "Бріз") зобов`язалося поставити товар позивачу (покупцю), а саме: двигун електричний, кінцеві вимикачі, а покупець - прийняти і оплатити його згідно накладних.

2) накладної №9 від 16.07.2001 про передачу Приватним підприємством "Бриз" позивачу крану козлового ГП 45 з рейковими шляхами в кількості 1 шт. на суму 3 980 000,00 грн з ПДВ;

3) накладної №10 від 31.08.2001 про передачу Приватним підприємством "Бриз" позивачу двигуна А4 500 кВт в кількості 1 шт. на суму 409 000 грн без ПДВ, насосу НКУ 630/80 в кількості 2 шт. на суму 7 315 000 грн без ПДВ;

4) накладної №9 від 31.08.2001 про передачу Приватним підприємством "Бриз" позивачу двигуна АЗМ 1000 кВт в кількості 1 шт. на суму 650 000 грн без ПДВ, двигуна ДАЗО1250 к Вт в кількості 1 шт. на суму 1 145 833,33 грн без ПДВ, холодильної установки ШКТ в кількості 1 шт на суму 1 233 333,33 грн без ПДВ, редуктора Р 10000/1,5 в кількості 1 шт. на суму 4 125 000 грн без ПДВ, двигуна А4 500 к Вт в кількості 1 шт на суму 409 000 грн без ПДВ;

5) накладної №28 (без дати) про передачу Приватним підприємством "Бриз" позивачу блоку на суму 1 894 166,67 грн без ПДВ;

6) накладної №20 від 31.08.2001 про передачу Приватним підприємством "Бриз" позивачу насосу АВЗ-63-125Д в кількості 39 шт. на суму 9 678 500,00 грн без ПДВ.

У позовній заяві позивач зазначив, що оригінали договору та накладних знаходяться в матеріалах кримінальної справи № 1-23/10.

Під час розгляду справи №904/4046/20 судом першої інстанції були досліджені матеріали кримінальної справи № 1-23/10 та встановлено відсутність оригіналів зазначених доказів; позивачем оригінали первинних документів до Господарського суду Дніпропетровської області надані не були.

На підтвердження свого права власності на обладнання, яке є предметом спору, позивачем разом з клопотанням від 12.10.2020, зокрема, надані копії:

- акту обстеження складського приміщення від 14.09.2001, складеного за результатами перевірки складського приміщення за адресою с. Баловка, Петриківський район, Дніпропетровська область, яке орендовано позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг». Цим актом зафіксований факт знаходження на майданчику (крану -1 шт, редуктора (10 000 кВт) №353707, машини МКТ- 1шт., двигунів - 4 шт (№б/н, 347202, 115854, 347297), насосів АВЗ - 39 шт., двигунів АЗМ - 2 шт., насосів НКУ - 2 шт. (630/80), вентиляторів - 3 шт., компресору - 1шт (209486), обладнання без найменування №353430;

- акту про результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Галілєй» за період 01.07.2000 - 01.07.2001 від 11.10.2001 №1840;

- постанови старшого слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Дніпропетровській області Кравец А.В. про долучення речових доказів від 20.05.2002, листа №692/7/09-12 від 20.05.2002.

Згідно висновку експерта Дніпропетровської торго-промислової палати №Г-98 від 15.01.2002 експертам для перевірки пред`явлено обладнання і фанерна сировина, які знаходиться на складі за адресою вул. Шевченка 1б в с. Лобойківка, Петриківського району Дніпропетровської області. Візуальним контролем якості встановлено, що все пред`явлене обладнання стоїть на землі під відкритим небом без упакування, корпус обладнання пошкоджено корозією, маються подряпини лакофарбових покриття в різних місцях по всій поверхні, вмятини захисних кожухів, крильчаток двигунів, порушена ізоляція, є пошкодження проводів і вимірювальних пристроїв. Перевірка обладнання на працеспоспроможність можлива тільки в спеціальних умовах, після проведення ремонтно-відновлювальних робіт і переконсервації. Товаровиробник (дата випуску), вартість обладнання експертом не визначені.

Державною Податковою Адміністрацією у Дніпропетровській області 15.02.2002 було складено акт № 004504 про результати повторної документальної перевірки позивача, яким встановлено, що за результатами зустрічної перевірки Приватного підприємства "Бріз" з питання взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" за період з 25.02.2000 по 01.12.2001 Приватне підприємство "Бріз" взаємовідносин з позивачем не мало та обладнання не поставляло.

Згідно звіту Придніпровської товарної біржі про експертну оцінку ринкової вартості обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" станом на 25.04.2002 зовнішній стан обладнання незадовільний, на момент оцінки воно знаходиться в неексплуатаційному стані, значна корозія вузлів і агрегатів, окремі вузли розукомплектовані, електрообладнання вимагає відновлення, технічні паспорта на обладнання відсутні.

Висновком криміналістичної експертизи №237 від 18.05.2002 в межах кримінальної справи №99027007 було встановлено, що підписи директора Головка В.В. від імені позивача, а також підписи директора Кузьміна А.О. від імені Приватного підприємства «Бріз» в тому числі на накладних №9 від 16.07.2001 на суму 3 980 000,00 грн, №20 від 31.08.2001 на суму 11 614 200,00 грн, № 9 від 31.08.2001 на суму 9 075 799,99 грн, № 10 від 31.08.2001 на суму 9 268 800,00 грн були виконані Герегою І.М.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як було встановлено судом, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2010 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України, закрито в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; тобто за результатами розгляду кримінальної справи №99027007 суд не виправдав громадянина ОСОБА_1 та не спростував доказів, що були зібрані органами слідства податкової міліції

Разом з тим, дослідивши наявні в матеріалах справи №904/4046/20 докази у їх сукупності, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами належності йому на праві власності спірного майна, яке він просив зобов`язати повернути.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області №40/195-10(13/30-10 (33/140-09(6/278-08(А11/37(А6/18(14/140))-0 від 07.02.2011, на яке позивач посилається в апеляційній скарзі, не має преюдиціального значення у справі №904/4046/20 з огляду на те, що спір стосувався іншого майна та інших обставин.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

14.12.2020 відповідачем-1 до суду першої інстанції була подана заява про застосування позовної давності.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі №367/6105/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 05.12.2018 у справах №522/2202/15-ц, №522/2201/15-ц та №522/2110/15-ц, від 07.08.2019 у справі №2004/1979/12, від 18.12.2019 у справі №522/1029/18).

Враховуючи викладене, судом першої інстанції питання спливу строку позовної давності не розглядалось, у задоволенні позову відмовлено через його необґрунтованість.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи №904/4046/20, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 було поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 22.12.2020.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 була надіслана 18.12.2020 сторонам на електронні адреси у зв`язку з неможливістю поштового відправлення через відсутність фінансування, зокрема, позивачу на електронну адресу .

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступним за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Офіційна електронна адреса - це адреса електронної пошти, що використовується для офіційного листування в електронному вигляді, та є незмінною. Офіційні електронні адреси реєструються в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в Єдиному державному демографічному реєстрі. Інші інформаційні системи, публічні електронні реєстри отримують інформацію про офіційні електронні адреси у порядку інформаційної взаємодії з цими ресурсами. Офіційна електронна адреса повинна складатись з ідентифікатора, позначки "@" та доменного імені. Ідентифікатором для юридичних осіб пропонується визначити код згідно з ЄДР, для фізичних осіб-підприємців - реєстраційний номер облікової картки платників податків. Офіційні електронні адреси, зареєстровані на території України, не можуть бути зареєстровані на доменних іменах «ru».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Галілєй» офіційна електронна адреса не зареєстрована. Тому, повідомлення позивача про час та місце розгляду справи 22.12.2020 шляхом надіслання йому на електронну адресу листа від 18.12.2020 не може вважатися належним повідомленням про час та місце розгляду справи згідно процесуального законодавства.

Виявлене апеляційним господарським судом порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Позивач посилається на те, що 01.12.2020 подав до суду першої інстанції клопотання, в якому просив суд оглянути матеріали кримінальної справи №1-23/10, що стосуються вилучення посадовими особами податкової міліції Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області і неповернення позивачу обладнання, яке є предметом спору у справі №904/4046/20, та зробити з них копії. У підготовчому судовому засіданні 01.12.2020 суддя Манько Г.В. не вирішив зазначеного клопотання. Таким чином, на думку позивача, дії судді Манько Г.В. призвели до неможливості подачі позивачем до суду першої інстанції письмових доказів у відповідності до п.3 ч. 1 ст. 177, п. 10 ч.2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого був порушений принцип змагальності сторін.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 було закрито підготовче провадження у справі №904/4046/20, справа призначена до судового розгляду по суті, інформації про вирішення судом будь-яких клопотань сторін текст ухвали не містить.

Зі змісту описової частини ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2020 зазначене клопотання позивача від 01.12.2020 залишено без задоволення, з огляду на те, що позивачем не надано доказів сплати судового збору за виготовлення копій з матеріалів кримінальної справи №1-23/10.

Таким чином, місцевим господарським судом клопотання позивача про виготовлення копій з матеріалів справи №904/4046/20 розглянуто після закриття підготовчого засідання.

Як вбачається з матеріалів справи №904/4046/20, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2020 було зобов`язано третю особу (Ленінський районний суд м. Дніпропетровська) в строк до 13.10.2020 надати для ознайомлення кримінальну справу №1-23/10. Згідно супровідного листа вих. №02-39/2019/180/2020 справа №1-23/10 надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області 12.11.2020. ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи №904/4046/20 та справи №1-23/10 (№99027007), відповідно, 25.11.2020 та 23.11.2020.

Згідно описової частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 у справі №904/4046/20 у судовому засіданні судом були досліджені матеріали кримінальної справи №1-23/10.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд не вбачає порушень судом першої інстанції принципу змагальності сторін з огляду на те, що матеріали кримінальної справи №1-23/10 були досліджені судом під час розгляду справи №904/4046/20 по суті; у справі №904/4046/20 наявні копії документів, що стосуються, як вважає позивач, вилучення посадовими особами податкової міліції Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області і неповернення позивачу обладнання; позивачем не зазначено про відсутність у справі №904/4046/20 будь-яких інших документів з кримінальної справи №1-23/10, які мають значення для вирішення спору; порушення судом першої інстанції порядку розгляду клопотання позивача про виготовлення копій з матеріалів кримінальної справи №1-23/10 не є підставою для скасування судового рішення відповідно до абзацу 2 частини 2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими.

З матеріалів справи №904/4046/20 вбачається, що 11.12.2020 та 21.12.2020 позивачем були подані до суду першої інстанції заяви про відвід судді Манько Г.В., обґрунтовані наявністю сумнівів в його об`єктивності та неупередженості.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілей" про відвід судді Манько Г.В. визнано необґрунтованою, зупинено провадження у справі та матеріали справи №904/4046/20 передано для вирішення питання щодо розгляду заяви про відвід судді Манько Г.В. складом суду, який визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області №1802 від 14.12.2020 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 справу № 904/4046/20 передано судді Золотарьовій Я.С. для вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 16.12.2020 (суддя Золотарьова Я.С.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" про відвід судді Манько Г.В. у справі №904/4046/20 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 в задоволенні заяви позивача про відвід судді Манько Г.В. відмовлено.

Зазначені ухвали місцевого господарського суду мотивовані тим, що згідно ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Апеляційний господарський суд не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права в цій частині, підстави для відводу судді Манько Г.В., наведені позивачем у поданих заявах, є необґрунтованими, тому справа №904/4046/20 розглянута належним складом суду.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є вагомими лише в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, в решті доводи апеляційної скарги є безпідставними, у зв`язку з чим вона підлягає частковому задоволенню, рішення Дніпропетровської області від 22.12.2020 у справі №904/4046/20 - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282 - 284, 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 у справі №904/4046/20 скасувати.

Прийняти у справі №904/4046/20 нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй" до відповідача- 1: Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Ленінський районний суд м. Дніпропетровська про визнання незаконними дій і бездіяльності, витребування майна відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Галілєй".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови відповідно до положень, визначених в ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 23.05.2022.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв