УХВАЛА

18 травня 2022 року

м. Київ

cправа №916/144/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022

у справі № 916/144/17

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартосбуд";

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Контрактова",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне підприємство Міністерства оборони України "Одеський автомобільний ремонтний завод",

за участю заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України,

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 21.09.2015,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України 21.02.2022 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 (повний текс постанови виготовлений 31.01.2022) у справі №916/144/17 та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 15.03.2021. Крім того, скаржник просить Суд надати відстрочку для надання доказів щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги до початку розгляду Касаційним господарським судом касаційної скарги у справі №916/144/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2022 для розгляду справи № 916/144/17 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т.М. - (головуючий), Бенедисюк І.М., Колос І.Б.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також щодо сплати судового збору в порядку і розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір", Верховний Суд встановив таке.

Так, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року визначений у розмірі 1600,00 грн.

Звертаючись з касаційною скаргою у даній справі, Міністерство оборони України просило суд скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги про визнання недійсним договору задоволено у повному обсязі.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий характер спору, при поданні касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 3200,00 грн [1600,00 грн х 200%].

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Натомість Міністерство оборони України, посилаючись на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», заявило клопотання про відстрочення надання доказів щодо оплати судового збору за подання касаційної скарги до початку розгляду Касаційним господарським судом касаційної скарги у справі №916/144/17.

Дане клопотання мотивовано тим, що скаржником була подана заявка на оплату судового збору до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, однак через відсутність належного фінансування Збройних Сил України, та необхідністю вирішення в першу чергу завдань по забезпеченню фінансування військ, своєчасно оплату судового збору не було здійснено.

Дослідивши вказане клопотання скаржника, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 77 ГПК України вказує, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, оцінюючи докази, має неухильно дотримуватись приписів частини третьої статті 3, частини першої статті 76, статей 77, 78, 79, 86 ГПК України.

При цьому Міністерство оборони України не надало жодних доказів на підвердження фактів існування обставин, які унеможливили вчасно подати до Суду докази про сплату судового збору з огляду на дату зверення до суду з касаційною скаргою (21.02.2022), та які б могли стати підставою для відстрочення надання доказів для сплати судового збору (наприклад, лист-відповідь Департаменту фінансів Міністерства оборони України про неможливість сплати судового збору з зазначенням обставин тощо).

Касаційний господарський суд відзначає, що обов`язок по доказуванню своїх вимог чи заперечень покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статті 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Касаційний господарський суд, зауважує, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Верховний Суд зазначає, що Міністерство має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, а тому має вживати всі заходи, щоб забезпечувати можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами ГПК України процесуальних обов`язків щодо оформлення касаційної скарги.

Слід відзначити і те, що при зверненні з вказаним клопотанням Міністерство оборони України керувалось приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір», яка регулює питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Водночас питання відстрочення надання доказів сплати судового збору, на що посилається скаржник, дана стаття і даний Закон не регулюють.

Враховуючи вищевикладене, Суд доходить до висновку, що клопотання Міністерства оборони України є недоведеним, у зв`язку з чим у задоволенні його слід відмовити.

Виходячи з вищевикладеного, Верховний Суд зазначає, що з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у розмірі 3200, 00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами:

- ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- рахунок отримувача: UA0026007;

- код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Окрім цього, положенням статті 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга Міністерства оборони України підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків, шляхом надання документа на підтвердження сплати судового збору в розмірі 3200, 00 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтями 4, 8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення надання доказів щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги до початку розгляду Касаційним господарським судом касаційної скарги у справі №916/144/17.

2. Касаційну скаргу Міністерства оборони України постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №916/144/17 - залишити без руху.

3. Надати Міністерству оборони України строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему "Електронний суд" або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка,6.

4. Роз`яснити Міністерству оборони України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. Малашенкова