РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.05.2022Справа № 910/21106/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 65; ідентифікаційний код 30115243)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515)

про стягнення 78 682, 46 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"Еталон", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 66 142, 66 грн суми страхового відшкодування за полісом № АР/000331396 у зв`язку із спричиненням страхувальником відповідача матеріальної шкоди під час ДТП.

Крім того, позивачем здійснено нарахування пені - 4 430, 41 грн, 3 % річних - 1 918, 98 грн та інфляційні втрати - 6 190, 41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 102) ухвала про відкриття провадження відповідачем була отримана 04.01.2022. В той час, у запропонований в ухвалі від 23.12.2021 строк, відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Таким чином, приймаючи до уваги, що розгляд справи № 910/21106/21 здійснюється за правилами спрощеного провадження та враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00730025, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Mazda 3", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Строк дії договору встановлено з 15.06.2020 року по 14.06.2021 року.

21.07.2020 приблизно о 12.50 год., ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом "Infiniti G 35 Coupe", н/з НОМЕР_2 , та рухаючись ним автодорогою Київ-Чоп, при проїзді її ділянки в районі 608 км + 300 м, що у Стрийському районі Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.2, 1.5., 1.10. (в частині значення терміну "узбіччя"); Р.2 п.п. 2.3 б), д), 2.9 а); Р.12 п.п. 12.3 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, а саме, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості, при виконанні маневру випередження з правого боку попутного невстановленого мікроавтобуса, не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, що призвело до виїзду його автомобіля на праве по напрямку його руху узбіччя, втрати контролю над його рухом, а у подальшому виїзду у стані бокового заносу на смугу зустрічного руху, та як наслідок, до зіткнення на ній із автомобілем "Nissan Note", н/з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем "Peugeot Partner", н/з НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок другого зіткнення від автомобіля "Infiniti G 35 Coupe", н/з НОМЕР_2 від`єднались його частини, деталі (двигун, коробка передач), які контактували із транспортним засобом "Mazda", н/з НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , що рухалась також у напрямку м. Чоп.

За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000568 та розпочато кримінальне провадження про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Постановою про закриття кримінального провадження № 0000568 від 20.11.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_2 на підставі п. 5 ст. 284 КПК України у зв`язку з його смертю встановлено, що при заданих слідством вихідних даних, з технічної точки зору, причиною настання зазначеної ДТП стали не відповідаючі вимогам п.1.2., 1.10. в частині терміну "узбіччя", 12.3. та 12.9.б) чинних ПДР дії водія автомобіля "Infiniti G 35 Coupe", н/з НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб "Mazda", н/з НОМЕР_1 .

Розмір матеріального збитку визначений згідно Ремонтної калькуляції Audatex № 15392_17 від 26.08.2020 та становить 102 242, 22 грн.

Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" відповідно до статті 25 Закону України "Про страхування", на підставі страхового акту та згідно умов договору, здійснило страхову виплату в розмірі 102 242,22 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 124765 від 16.09.2020.

За приписами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач у своєму позові зазначає, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця транспортного засобу "Infiniti G 35 Coupe", н/з НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Еталон" згідно полісу № АР/000331396.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахування принципу вини. Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи, у тому числі матеріалів слідчих органів, що узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові у справі № 905/2970/16 від 10.07.2018.

При цьому не притягнення водіїв до адміністративної (кримінальної) відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами (аналогічна правова позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 927/623/18 від 16.04.2019).

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Mazda", н/з НОМЕР_1 , відповідно до положень Закону України "Про страхування" в межах, передбачених полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/000331396, а до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортну перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Системний аналіз положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Виплата страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (порядок, умови, розмір, тощо) регулюється положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Отже, відносини щодо виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування (полісом) між страховиком (позивачем), який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування та у зв`язку з цим набув прав кредитора за договором обов`язкового страхування (відбулась заміна кредитора у зобов`язанні), та страховиком за договором обов`язкового страхування (відповідачем) так само регулюються положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Заміна кредитора у зобов`язанні жодним чином не може впливати на зміст зобов`язання - права і обов`язки сторін, які виникають у правовідносинах з виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в тому числі на порядок та умови здійснення страховиком цивільно-правової відповідальності страхового відшкодування.

При цьому, суд зазначає, що до нового кредитора перейшли права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України).

Тобто, позивач отримав право вимагати від відповідача виплати страхового відшкодування за полісом № АР/000331396 на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з цим та з метою досудового врегулювання спору, 24.09.2020 відповідачу була направлена заява про виплату страхового відшкодування вих. № 02064/9220 з усіма необхідними документами для прийняття рішення, відповідно до вимог встановлених ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", яку відповідач отримав 27.09.2020 (згідно повідомлення про вручення).

Жодних листів про прийняте рішення від відповідача не надходило, відповідно страхове відшкодування не виплачене.

Франшиза за полісом № АР/000331396 становить 2 600, 00 грн.

Ліміт відповідальності страховика за матеріальну шкоду становить 130 000, 00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність страховика за полісом ОСЦПВ обмежена нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", позивачем наведено розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно п.7.39 б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу "Mazda", н/з НОМЕР_1 становить 0,4732).

Відповідно до Методики, для визначення вартості матеріального збитку застосовується формула: Сврз = Ср+ См+ Сс* ( 1 - Ез ), де

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу

Вартість робіт - 10 365, 00 грн

Вартість матеріалів - 21 083, 57 грн

Вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту - 70 793, 65 грн

Коефіцієнт зносу замінених складових - 0,4732

Розмір зносу - 33499, 55

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 68 742, 66 грн.

Отже, відповідач повинен відшкодувати 66 142, 66 грн (68 742, 66 грн - 2 600, 00 грн).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, зважаючи на викладене вище та те, що відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано суду жодних доказів сплати страхового відшкодування, ні в досудовому порядку, ні в судовому порядку, то за таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 4 430, 41 грн, інфляційних втрат в сумі 6 190, 41 грн та 3% річних в сумі 1 918, 98 грн, то суд вказує наступне.

Згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Суд здійснивши перерахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, за зазначені позивачем періоди, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 4 430, 41 грн, інфляційні втрати в сумі 6 190, 41 грн та 3% річних в сумі 1 918, 98 грн, а тому вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 65; ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування в сумі 66 142 (шістдесят шість тисяч сто сорок два) грн 66 коп., пеню в сумі 4 430 (чотири тисячі чотириста тридцять) грн 41 коп., інфляційні втрати в сумі 6 190 (шість тисяч сто дев`яносто) грн 41 коп., 3% річних в сумі 1 918 (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять) грн 98 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 02.05.2022

Суддя Баранов Д.О.