ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/32/22

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Марущак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп", вул. Дементьєва, буд. 12, кв. 30, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, код - 35395547

до: Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод", вул. Стрілецька, буд. 57, м. Вінниця, 21100, код - 08341806

про стягнення 113 012,00 грн

В С Т А Н О В И В :

10.01.2022 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 30.12.2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп" до Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" про стягнення 113 012,00 грн заборгованості з яких, 105 109,63 грн основного боргу, 1 797,37 грн інфляційних втрат, 907,11 грн 3% річних, 5 197,89 грн пені за договором поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження у справі № 902/32/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

02.03.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення на позовну заяву (вих. № 158 від 28.02.2022 року), в яких останній просить суд відмовити в задоволенні позу повністю.

Ухвалою суду від 15.03.2022 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.04.2022 року.

06.04.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (б/н від 06.04.2022 року) (вх.канц. № 01-34/2645/22).

Також, 06.04.2022 року до суду від представника позивача надійшов лист (б/н від 06.04.2022 року).

В судовому засіданні 06.04.2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/32/22 для судового розгляду по суті на 27.04.2022 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 07.04.2022 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

27.04.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов лист (вих. № 393 від 26.04.2022 року), в якому останній в зв`язку з відсутністю можливості бути присутнім в судовому засіданні просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Крім того, 27.04.2022 року до суду від представником позивача подано заяву (б/н від 27.04.2022 року), в якій останній просить суд проводити судове засідання за його відсутності.

У судовому засіданні 27.04.2022 року представники позивача та відповідача правом участі не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

При цьому, суд зазначає, що у матеріалах справи наявні заява представника позивача про проведення судового засідання за його відсутності та лист представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідачем отримано ухвалу суду 11.04.2022 року, що підтверджується відомостями сайту АТ "Укрпошта".

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що сторони повідомленні та обізнані про час, дату та місце судового засідання.

Суд також враховує, що клопотання відповідача від 26.04.2022 року про відкладення розгляду справи (вх. №01-34/3188/22 від 27.04.2022 року) направлено на електронну адресу суду, однак не скріплено електронним цифровим підписом, що підтверджено Довідкою відповідального працівника Господарського суду ВІнницької області від 27.04.2022 року.

Отже, дана заява не може вважатись офіційної та бути оцінена судом у якості належного доказу, з урахуванням вимог ст. ст. 76, 96 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг».

Справа перебуває у провадженні суду з 17.01.2022 року, що перевищує розумні строки судового розгляду.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Позивач, в якості підстави заявлених позовних вимог, посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп" та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" договору поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, в частині оплати поставленого товару утворилась заборгованість.

Враховуючи викладене позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" 105 109,63 грн основного боргу, 1 797,37 грн інфляційних втрат, 907,11 грн 3% річних, 5 197,89 грн пені за договором поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року.

У письмових поясненнях на позовну заяву відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову та зазначає, що замовив у позивача продукцію з метою виконання договорів, укладених з Міністерством оборони України (договори № 37073/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/178 від 25.08.2021 року).

Поряд з тим, у відповідача склалися обставини, що ускладнювали виконання зобов`язань за договором укладеним між позивачем та відповідачем в повно му обсязі, у строки визначені договором, а саме несприятлива фінансова ситуація, пов`язана із не вчасним отриманням авансового платежу за укладеними державними контрактами та відсутністю обігових коштів, а також відкритої кредитної лінії.

Відповідач планував розрахуватися з позивачем за рахунок коштів отриманих за виконання договорів, укладених з Міністерством оборони України.

В підтвердження своїх доводів відповідачем додано висно вки Вінницької торгово-промислової палати від 24.12.2021 року за № 23/12/501 та 23/12/502 та відповідні сертифікати (а.с. 30-44, т.1).

У відповіді на письмові пояснення позивач підтримує заявлені позовні вимоги та вказує на те, що Договір поставки №66-45П-21, за яким утворилась заборгованість, був укладений з відповідачем за результатом визнання ТОВ "Торговий Дом "ДНЛ Груп" переможцем Учасника процедури публічних закупівель згідно тендера №UA-2021-07-30-005611-b, що підтверджується рішенням відповідальної особи від 13.08.2021 року, та звітом про результати проведення процедури закупівлі №UA-2021-07-30-005611-b від 25.08.2021 року.

Таким чином, укладений ще 19.08.2021 року між позивачем та відповідачем Договір поставки №66-45П-21 не пов`язаний із договорами №370/3/5/2/1//9 та №370/3/5/2/1/8, укладеними між відповідачем та Міністерством оборони України 25.08.2021 року (а.с. 49-51, т. 1).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 19.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп" (Постачальник) та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" (Покупець) укладено договір поставки № 66-45П-21 (а.с. 9-12, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується партіями, відповідно до Заявок Покупця, поставляти Покупцю у власність товар (код за ДК 021:2015 (CPV): Сплави 14620000-3), найменування, кількість та ціна якого визначаються згідно зі Специфікацією, яка міститься в Додатку 1 до Договору і є його невід`ємною частиною (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах даного Договору.

Партією Товару за Договором є кількість і асортимент Товару, що визначені кожною окремою Заявкою Покупця за цим Договором (далі - Заявка). Замовлення Покупцем Товару (партії Товару) здійснюється шляхом надання Заявки Постачальнику електронним листом на адресу: , або телефонним зв`язком: за номером телефону (0562) 39-79-89. (п. 1.2. Договору)

Загальна сума (ціна) Договору та ціна за одиницю Товару зазначаються в Специфікації та включають у себе вартість тари та упаковки Товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються Постачальником, вартість доставки Товару до місця поставки, вартість страхування, завантаження розвантаження та всі інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору. Ціна Товар; визначається в національній валюті України. (п. 2.1. Договору)

Пунктом 2.3. Договору визначено, що розрахунок здійснюється за кожну окрему поставлену партію Товару протягом 2 календарних дні після підписання акта приймання-передачі або видаткової накладної на партію Товару.

Поставка Товару здійснюється згідно з Правилами "Інкотермс" у редакції 2010 року на умовах поставки FСА (склад Постачальника, м. Дніпро), що визначено в Специфікації до Договору та у строк відповідно до Заявок Покупця транспортом Покупця. (п. 3.1. Договору)

Датою поставки (передачі) Товару та переходу права власності на Товар є дата фактичного отримання Товару Покупцем від Постачальника у відповідності до належно оформлених первинних документів. Видаткова накладна або акт приймання-передачі Товару (далі разом - Первинні документи) крім обов`язкових реквізитів, передбачених чинним законодавством, повинні містити посилання на номер та дату Договору та відповідний номер та дату Заявки, згідно з якою здійснюється поставка Товару. (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору Постачальник зобов`язаний одночасно з поставкою кожної партії Товару надати Покупцю оригінали або належним чином завірені копії документів, що передбачені чинним законодавством України як обов`язкові для такого виду Товару, а також додаткові документи у відповідності до умов закупівлі та Специфікації, що підтверджують якість Товару.

Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2021 року, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань до повного виконання зобов`язань за даним Договором. (п. 5.1. Договору)

Додатком 1 до Договору (Специфікація) сторонами погоджено найменування, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість товару, що підлягає поставці.

Відповідно до п. 1 Додатку 1(Специфікація) загальна сума Договору становить 105 588,45 разом з ПДВ (а.с.13-14, т. 1).

Пунктом 5 Додатку 1 (Специфікація) визначено, що оплата Товару здійснюється наступним чином: оплата 100% після постачання товару протягом 2-х календарних днів.

Пунктом 7 Додатку 1 (Специфікація) встановлено строк поставки товару до 27.08.2021 року.

Як стверджується матеріалами справи, позивачем, на виконання умов Договору поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року, поставлено відповідачу товар на загальну суму 105 109,63 грн, що підтверджується видатковою накладною №5866 від 01.09.2021 року та товарно-транспортною накладною № Р5866 від 01.09.2021 року (а.с. 15-18, т. 1).

Вказані накладні підписані позивачем та відповідачем. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видатковій накладній товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Отже, відповідач не сплатив вартість отриманого товару вартістю 105 109,63 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 180 частини 2, 3 Господарського кодексу встановлює, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

З приводу доводів відповідача про наявність форс-мажорних обставин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За матеріалами справи Договір поставки №66-45П-21 укладено сторонами 19.08.2021 року (за результатом визнання 13.08.2021 року ТОВ "Торговий Дом "ДНЛ Груп" переможцем процедури публічних закупівель згідно тендера №UA-2021-07-30-005611-b).

Договори № 370/3/5/2/1/9 та № 370/3/5/2/1/8 укладені відповідачем з Міністерством оборони України 25.08.2021 року, тобто після виникнення договірних зобов`язань перед позивачем.

Отже, суду не доведено наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку з форс-мажорними обставинами та простроченням виконання грошових зобов`язань перед позивачем.

Надані Висновки Вінницької торгово-промислової палати від 24.12.2021 року за № 23/12/501 та 23/12/502 та сертифікати (а.с. 32-43, т. 1) не містять відомостей про пов`язаність форс-мажорних обставин саме з неможливістю своєчасного виконання умов Договору поставки №66-45П-21 від 19.08.2021 року, укладеного з ТОВ "Торговий Дом "ДНЛ Груп", а також визначають відтермінування розрахунків до 01.03.2022 року

Однак, станом на момент розгляду справи доказів проведення оплати суду не надано.

Також, положення п. п. 4.7., 4.8. Договору поставки №66-45П-21 від 19.08.2021 року передбачено обов`язок Сторони повідомити про настання форс-мажорних обставин не пізніше п`яти робочих днів з дня їх настання, а також можливість розірвання договору чи продовження строків виконання, у випадку продовження дії відповідних обставин понад три місяці.

Відповідачем не надано доказів своєчасного повідомлення позивача щодо існування форс-мажорних обставин або вчинення дії, передбачених умовами договору.

Таким чином, суд критично оцінює та відхиляє посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог виникнення форс-мажорних обставин.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 105 109,63 грн заборгованості за поставлений товар правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 1 797,37 грн - інфляційних втрат, 907,11 грн - 3% річних та 5 197,89 грн - пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.

Здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми 3% річних та інфляційних втрат помилок не виявлено, в зв`язку з чим 1 797,37 грн інфляційних втрат та 907,11 грн 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення 5 197,89 грн пені за період з 16.09.2021 року по 29.12.2021 року, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 343 Господарського кодексу України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частинами 1, 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Враховуючи вищенаведені положеннями законодавства, господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну.

Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Тлумачення умов укладеного сторонами договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Частинами 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України унормовано, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом вищевказаних положень законодавства розмір пені та штрафу за порушення грошових зобов`язань встановлюється у договорі за згодою сторін.

У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені та штрафу, або містить умову про те, що вони нараховуються відповідно до чинного законодавства, сума пені та штрафу може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Умовами Договору поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року не встановлено обов`язок відповідача, як Покупця, сплачувати пеню в разі порушення ним грошового зобов`язання за Договором.

Доказів на підтвердження внесення змін до Договору поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року матеріали справи також не містять.

З огляду на викладене, оскільки умовами Договору поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року не визначено розміру пені за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання, а положеннями Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та статтею 231 Господарського кодексу України не встановлено конкретного розміру (відсотку) належної до стягнення пені, а лише встановлено порядок їх визначення у договорі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такої міри відповідальності за відсутності конкретно визначеного її розміру , у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 5 197,89 грн пені не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп" позов підлягає задоволенню судом частково, в зв`язку з відмовою у стягненні 5 197,89 грн пені.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище викладеного на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в сумі 2 165,59 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 104,41 грн слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" (вул. Стрілецька, буд. 57, м. Вінниця, 21100, код - 08341806) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп" (вул. Дементьєва, буд. 12, кв. 30, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, код - 35395547) 105 109,63 грн - основного боргу за Договором поставки № 66-45П-21 від 19.08.2021 року, 1 797,37 грн - інфляційних втрат, 907,11 грн - 3% річних та 2 165,59 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дом "ДНЛ Груп" (вул. Дементьєва, буд. 12, кв. 30, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, код - 35395547) у задоволенні позову в частині стягнення з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" (вул. Стрілецька, буд. 57, м. Вінниця, 21100, код - 08341806) 5 197,89 грн пені.

4. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 104,41 грн - залишити за позивачем

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили

6. Примірник повного судового рішення протягом двох днів з дня складання направити учасникам справи в електронній формі на офіційні електронні адреси; за відсутності офіційної електронної адреси - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку за наступними електронними адресами: ; ; .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 09 травня 2022 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Дементьєва, буд. 12, кв. 30, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000)

3 - відповідачу (вул. Стрілецька, буд. 57, м. Вінниця, 21100)