ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"11" травня 2022 р. Справа № 924/199/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Крупській В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" в особі Волочиського центру обслуговування клієнтів м. Волочиськ

до Наркевицької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області смт. Наркевичі Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 48105грн. 17коп. основного боргу, 26грн. 36коп. пені, 625грн. 37коп. інфляційних втрат, 3грн. 94коп. 3% річних

За участю представників учасників справи:

від позивача: Легкодух М.М. згідно довіреності №79 від 24.12.2021р.

від відповідача: не з`явився

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

11.05.2022р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

06.04.2022р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" в особі Волочиського центру обслуговування клієнтів м. Волочиськ до Наркевицької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області смт. Наркевичі Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 48105грн. 17коп. основного боргу, 26грн. 36коп. пені, 625грн. 37коп. інфляційних втрат, 3грн. 94коп. 3% річних.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії споживачу №20300241 від 20.12.2021р., внаслідок чого у відповідача існує заборгованість перед позивачем за спожиту енергію у сумі 48105грн. 17коп. Крім цього, за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення 26грн. 36коп. пені, нарахованої відповідно до п. 9.4 Договору, а також 625грн. 37коп. інфляційних втрат та 3грн. 94коп. 3% річних, нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2022р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 07.04.2022р. позовну заяву залишено без руху, встановлено заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви - не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали та встановлено спосіб усунення недоліків.

11.04.2022р., в межах встановленого судом строку, через загальний відділ канцелярії Господарського суду Хмельницької області від позивача надійшла заява (вх.№05-22/1849/22) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.04.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/199/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11:00год. 11.05.2022р.

29.04.2022р. на адресу суду через службу діловодства від представника відповідача надійшла заява (вх.№05-22/2175/22), в якій відповідач визнає позов у повному об`ємі, а також просить суд проводити розгляд справи без його участі.

11.05.2022р. представником позивача подано до суду заяву (вх.№05-22/2363/22) про уточнення нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат. В заяві позивач зазначає, що пеня у сумі 26грн. 36коп. та 3% річних у сумі 3грн. 94коп. нараховані за лютий місяць 2022р., інфляційні втрати у сумі 625грн. 37коп. нараховані за лютий-березень місяці 2022р.

Представник позивача в судовому засіданні 11.05.2022р. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 11.05.2022р. не з`явився.

Дослідивши наявні в справі матеріали, дослідивши надані стороною докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Положення про структурний підрозділ Волочиський центр обслуговування клієнтів №030501-П-01-2019, затвердженого директором ТОВ "Хмельницькенергозбут" 13.05.2019р., центр обслуговування клієнтів (ЦОК) входить до організаційної структури ТОВ "Хмельницькенергозбут" і є його складовою частиною (п. 1.2 Положення).

Згідно з п.п. 1.3, 1.6, 1.7 Положення, ЦОК створений зі рішенням уповноваженого органу Товариства.

Місцезнаходження Волочиського ЦОК: Україна, Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Копачівська, 2а.

ЦОК діє за приниципом господарського розрахунку і для ведення господарської діяльності має круглу печатку і відповідні штампи зі своїм найменуванням та логотипом товариства.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.6 Положення, ЦОК є структурним підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. ЦОК здійснює від імені Товариства частину його функцій, у тому числі функцій представництва і захисту інтересів Товариства.

Діяльність ЦОК спрямована на повне задоволення потреб споживачів з надання послуг по постачанню електричної енергії, що здійснюється Товариством, яке отримало відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу та/або за договором про постачання електричної енрегії постачальником універсальних послуг. Постачання електричної енрегї споживачам здійснюється:

- з надання універсальних послуг;

- з продажу електричної енергї за вільними цінами;

- з купівлі-продажу електричної енрегії за "зеленим тарифом".

ЦОК діє на підставі даного Положення, розпорядчих документів Товариства, в межах повноважень, наданих Товариством. Обсяг повноважень ЦОК може бути змінений шляхом внесення змін до цього Положення.

ЦОК здійснює свою діяльність від імені Товариства. Усі права та обов`язки, що виникають внаслідок діяльності ЦОК набуває та несе Товариство.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Положення, метою діяльності ЦОК є участь у підприємницькій діяльності Товариства, яка направлена на одержання прибутку на основі здійснення комерційної, посередницької та іншої діляьності, в порядку та за умов, визначених чинним законодавством України, Статутом Товариства і цим Положенням.

Постачання та торгівля електроенергією є основними видами діяльності ЦОК.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Положення, основними завданнями начальника ЦОК є: дотримання ліцензійних умов провадження господарської діляьності з постачання електричної енергії споживачу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; організація та контроль за своєчасністю надходження коштів за відпущену електроенергію та застосування відповідних заходів до споживачів-боржників; організація та контроль за своєчасністю надходження коштів за розподіл електроенергії від споживачів, що сплачують за розподіл через постачальника.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Положення, функціями начальника ЦОК, є зокрема, укладання договорів із споживачами про постачання електричної енергії відповідно до законодавчих вимог та інших нормативних документів; надання послуги з постачання електричної енерегії споживачам із дотриманням установлених показників якості послуг.

Підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 Положення визначено, що начальник ЦОК має право на підставі довіреності Товариства вчиняти правочини (в тому числі укладати договори, угоди, контракти з підприємствами всіх форм власності та фізичними особами тощо) з урахуванням обмежень, встановлених довіреністю, Статутом Товариства та цим Положенням.

Підпунктом 6.2.10 пункту 6.2 Положення визначено, що начальник ЦОК зобов`язаний, зокрема, забезпечувати стягнення із споживачів, які порушили умови договорів про постачання електричної енергії споживачу або договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в частині оплати за спожиту електричну енергію штрафних санкцій - пені, інфляційних, 3% річних та інших, передбачених укладеними договорами.

Згідно з п. 9.4 Положення, ЦОК не несе самостійної відповідальності та не може бути позивачем чи відповідачем у судах по взаємовідносинам, які виникають з його господарської діяльності.

Пунктом 10.1 Положення встановлено, що ЦОК створений на невизначений строк і при необхідності його діяльність може бути припинена у будь-який час за рішенням уповноваженого органу Товариства.

Враховуючи заначене вище Положення, суд дійшов висновку, що позивачем у даній справі вірно визначено ТОВ "Хмельницькенергозбут" в особі Волочиського центру обслуговування клієнтів.

"Хмельницькенергозбут", як постачальник електричної енергії за вільними цінами, здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 та на умовах Договору постачання електричної енергії споживачу.

Пунктом 3.1.1 Правил передбачено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Електропостачальники мають інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору про постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в установленому порядку про будь-яке збільшення ціни і про право споживачів припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

20.12.2021р. за результатами проведеної процедури закупівлі електричної енерегії (ідентифікатор UA-2021-12-02-011083-с у системі електронних закупівель ProZorro), між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" в особі начальника Волочиського центру обслуговування клієнтів Греха Т.І. (Постачальник) та Наркевицькою селищною радою, в особі селищного голови Гули Л.В. (Споживач) було укладено Договір №20300241 про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору, цей Договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312.

Терміни, що використовуються в цьому договорі використовуються в розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ.

Сторони, керуючись п. 3.2.6 ПРРЕЕ дійшли взаємної згоди на укладання Договору на умовах відмінних від публічної комерційної пропозиції Постачальника. Цей Договір укладено у вигляді єдиного письмового документу на підставі умов тендерної документації та комерційної пропозиції Постачальника поданої згідно процедури закупівлі (ідентифікатор процедури UA-2021-12-02-011083-с).

Відповідно до п. 2.1 Договору, за цим Договором Постачальник, продає Споживачу із 20.12.2021р. до 31.12.2021р. товар "код ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія" для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Договору, ціна цього Договору становить 156000грн. 00коп. в тому числі ПДВ 26000грн. 00коп.

Ціна за одиницю товару визначається у Додатку №1 до цього Договору "Комерційна пропозиція постачальника".

Відповідно до п.п. 5.10, 5.11, 5.12, 5.13, 5.14 Договору, обсяг споживання Товару по кожному об`єкту споживання Споживача визначається на підставі даних комерційного, обліку. Організація порядку, здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії Споживачем здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого постановою Національної комісії, ідо здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг віл 14.03.2018 № 311 та інших нормативно-правових актів України.

Розрахунковим періодом за цим Договором с календарний місяць протягом якого Споживачу здійснювалась постачання електричної енергії згідно поданих Заявок. Заявки Споживача, можуть передбачати замовлення на постачання електричної енергії лише в межах одного календарного місяця.

По закінченні розрахункового періоду Постачальник зобов`язаний надати для підписання Споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк. Акт приймання-передачі електричної енергії мас містити інформацію про розрахунок ціни за одиницю Товару згідно умов цього Договору та іншу інформацію згідно з вимогами Договору.

Оплата за електричну енергію здійснюється, за умови подання Споживачем Заявки/Заявок на відповідний розрахунковий період, в наступному порядку:

- повного розрахунку за поставлену електричну енергію у відповідному розрахунковому періоді. Споживач здійснює оплату згідно виставленого Постачальником рахунку на оплату, на підставі підписаного Сторонами Акта приймання-передачі електричної енергії не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його підписання, шляхом оплати повної вартості спожитої електричної енергії. Ціна за одиницю Товару в рахунку виставленому за цим пунктом та в Акті приймання-передачі Товару у відповідному розрахунковому періоді, визначається згідно ціни визначеної в договорі або в додатковій угоді.

Датою виконання зобов`язань Споживача щодо оплати за спожиту електричну енергію вважається дата перерахування Споживачем на банківський рахунок Постачальника грошових коштів.

Відповідно до п.п. 9.4, 9.5 Договору, за прострочення строків оплати Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у-період, за який сплачується пеня. Сплата штрафних санкцій не звільняє Сторони від виконання зобов`язань за цим Договором.

Згідно з п. 13.1 Договору, Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами, скріплення печатками Сторін (за наявності) і діє до 31.12.2021р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.

Відповідно до п. 15.1 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є:

- Додаток №1: Комерційна пропозиція Постачальника;

- Додаток №2: Примірна форма Заявки на постачання електричної енергії Споживачу;

- Додаток №3: Примірна форма Акту приймання-передачі електричної енергії.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток сторін.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійсним Договору від 20.12.2021р.

Матеріали справи містять Додаток №1 до Договору (Комерційна пропозиція Постачальника), в якій міститься загальний обсяг постачання електричної енергії 30000кВт*год. на загальну суму 156000грн. 00коп.

Матеріали справи містять Додаток №2 до Договору (Заявка на постачання електричної енергії Споживачу) та Додаток №3 (Примірна форма Акту приймання-передачі електричної енергії).

Додатки до Договору підписані представниками сторін та скріплені відтиском печаток.

Згідно наявного в матеріалах справи листа №1092 від 28.12.2021р. Наркевицька селищна рада звернулась до ТОВ "Хмельницькенергозбут" з проханням продовжити термін дії Договору на постачання електричної енергії №20300241 від 20.12.2021р. на 20% суми Договору (31200грн. 00коп.) до 10.01.2022р.

31.12.2021р. між сторонами було погоджено та підписано Додаткову угоду №1 до Договору від 20.12.2021р., відповідно до якої пункт "Термін дії комерційної пропозиції Постачальника" до Договору доповнено наступним реченням: Дія Договору, на підставі п. 8 ч. 5, ч. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку".

Загальна сума вартості Договору №20300241 від 20.12.2021р. на момент підписання даної угоди з усіма змінами становить 156000грн. з ПДВ. Відповідно до затверджених видатків на 2021р. в 20% від суми початкового Договору про закупівлю складає 31200грн. 00коп. в т.ч. ПДВ 5200грн. 00коп.

Інші умови Договору №20300241 від 20.12.2021р. залишаються незмінними і Сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Сторони дійшли згоди, вважати умови Договору змінені даною Додатковою угодою, діючими з дати укладання Додаткової угоди (п.п. 1, 2, 4, 5 Додаткової угоди).

Згідно Акту приймання-передачі №1 від 08.02.2022р. (Додаток №3 до Договору) позивач поставив відповідачу 9251кВт*год. електричної енергії на суму 48105грн. 17коп. (з ПДВ), акт підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток.

Також, позивачем виставлявся відповідачу рахунок-фактура №20300241 від 08.02.2022р. на оплату поставленої в січні 2022р. електроенергії на суму 48105грн. 17коп.

Матеріали справи містять також Акт звірки взаєморозрахунків між сторонами на суму 48760грн. 84коп. (включаючи нараховані санкції), погоджений та підписаний представниками сторін.

В матеріалах справи наявний лист АТ "Хмельницькобленерго" №0101-413 від 17.02.2022р., адресований ТОВ "Хмельницькенергозбут", в якому зазначається про те, що нарахування обсягів спожитої електричної енергії Наркевицької селищної ради Волочиського району Хмельницької області проведено відповідно "Звіту про покази засобів обліку", наданого споживачем 10.01.2022р. та в період з 01.01.2022р. по 10.01.2022р. складає 9251кВт*год.

22.02.2022р. позивачем надіслано відповідачу претензію №2196 з проханням погасити заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 48105грн. 17коп. та нараховані санкції.

Претензія залишена останнім без відповіді та задоволення.

Відповідач розрахунки за спожиту в січні місяці 2022р. електроенергію не здійснив, не оплаченим залишився обсяг спожитої електроенергії на суму 48105грн. 17коп.

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені терміни не здійснив оплату заборгованості по відпущеній електричній енергії, позивач просить суд стягнути 48105грн. 17коп. заборгованості в примусовому порядку.

Також позивач просить суд стягнути 26грн. 36коп. пені та 3грн. 94коп. 3% річних за лютий 2022року, а також 625грн. 37коп. інфляційних втрат за лютий-березень 2022року., нарахованих за несвоєчасну оплату спожитої у січні 2022року електроенергії.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані стороною докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що 20.12.2021р. за результатами проведеної процедури закупівлі електричної енерегії (ідентифікатор UA-2021-12-02-011083-с у системі електронних закупівель ProZorro), між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" в особі начальника Волочиського центру обслуговування клієнтів Греха Т.І. (Постачальник) та Наркевицькою селищною радою, в особі селищного голови Гули Л.В. (Споживач) було укладено Договір №20300241 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до умов якого Постачальник, продає Споживачу із 20.12.2021р. до 31.12.2021р. товар "код ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія" для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору, ціна цього Договору становить 156000грн. 00коп. в тому числі ПДВ 26000грн. 00коп.

Також, між сторонами було погоджено та підписано Додаткову угоду №1 до Договору від 20.12.2021р., відповідно до якої пункт "Термін дії комерційної пропозиції Постачальника" до Договору доповнено наступним реченням: Дія Договору, на підставі п. 8 ч. 5, ч. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Загальна сума вартості Договору №20300241 від 20.12.2021р. на момент підписання даної угоди з усіма змінами становить 156000грн. з ПДВ. Відповідно до затверджених видатків на 2021р. в 20% від суми початкового Договору про закупівлю складає 31200грн. 00коп. в т.ч. ПДВ 5200грн. 00коп.

Інші умови Договору №20300241 від 20.12.2021р. залишаються незмінними і Сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Сторони дійшли згоди, вважати умови Договору змінені даною Додатковою угодою, діючими з дати укладання Додаткової угоди (п.п. 1, 2, 4, 5 Додаткової угоди).

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору постачання електричної енергії.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі договору постачання електричної енергії споживачу, що укладається між електропостачальником та споживачем.

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем в січня місяці 202р., на виконання умов Договору та Додаткової угоди, проведено відпуск електроенергії на об`єкт відповідача.

Для оплати відпущеної електроенергії відповідачу виставлено рахунок за електричну енергію.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Судом встановлено, що Додатковою угодою №1 від 31.12.2021р. сторони внесли зміни до Договору від 20.12.2021р.: доповнили пункт "Загальна сума вартості Договору №20300241 від 20.12.2021р. на момент підписання даної угоди з усіма змінами становить 156000грн. з ПДВ. Відповідно до затверджених видатків на 2021р. в 20% від суми початкового Договору про закупівлю складає 31200грн. 00коп. в т.ч. ПДВ 5200грн. 00коп.".

Зважаючи на те, що відповідач у справі є бюджетною установою, під час укладення Договору та Додаткової угоди сторони керувались приписами Закону України "Про публічні закупівлі", до спірних правовідносин норми матеріального права мають бути застосовані з урахуванням Закону України "Про публічні закупівлі", яким установлені правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", цей закон застосовується до замовників, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Згідно з ч. 10 ст. 3 вищевказаного Закону, забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та укладення договорів про закупівлю, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів/спрощених закупівель або застосування цього Закону, зокрема положень частини третьої статті 10 цього Закону.

Частиною 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених в ч. 5 ст. 41 вищевказаного Закону, зокрема у разі зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Пунктом 12 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Відповідно до п. 47 ч.1 ст. 2 БК України в редакції, чинній на момент укладення договору, розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.

Бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 2 БК України).

Бюджетні установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду. Обсяг бюджетних зобов`язань, узятих бюджетною установою протягом року, повинен забезпечити зменшення рівня заборгованості за бюджетними зобов`язаннями минулих періодів та недопущення виникнення заборгованості за бюджетними зобов`язаннями у поточному році. У разі скорочення асигнувань розпорядники повинні вживати заходів до ліквідації або скорочення обсягу бюджетних зобов`язань, які перевищують уточнені плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів, помісячні плани використання бюджетних коштів.

Згідно з ч. 3 ст. 48 БК України розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Враховуючи наведені приписи законодавства відповідач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів), є замовником послуг в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня, а отже зобов`язання відповідача перед позивачем щодо розрахунку за електричну енергію обмежувались обсягом замовлення за бюджетні кошти, яке (замовлення) відповідало ціні договору, в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2021р. Обставин, які б свідчили про погодження між сторонами інших умов договору або перерахування відповідачу коштів бюджету для розрахунку з позивачем за отриману електричну енергію у спірний період, суд не встановив.

Згідно рахунку-фактури №20300241 від 08.02.2022р. про оплату спожитої електричної енергії, відповідачем в січні 2022року спожито електричної енергії 9251кВт/год. на суму 48105грн. 17коп., яка залишилась не оплаченою.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача існує заборгованість за спожиту електроенергію за січень місяць 2022р. у сумі 48105грн. 17 на підставі Договору про постачання електричної енергії споживачу №20300241 від 20.12.2021р. та просить суд її стягнути.

Враховуючи наведені вище норми Закону України "Про публічні закупівлі", Бюджетного кодексу України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на погоджену та підписану між сторонами Додаткову угоду №1 від 31.12.2021р., якою вартість обсягу електроенергії визначено у розмірі 31200 грн. 00коп. (з ПДВ), суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума за своєю правовою природою в частині 31200грн. 00коп. є заборгованістю за спожиту електричну енергію за січень місяць 2022р. на підставі Договору від 20.12.2021р. та Додаткової угоди №1 до Договору, а в частині 16905грн. 17коп. - є вартістю отриманої електричної енергії без достатньої правової підстави, а не на підставі Договору про постачання електричної енергії споживачу №20300241 від 20.12.2021р.

Водночас, суд зауважує, що виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Отже, суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, та, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18 та від 13.02.2020 у справі № 921/109/19.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.06.2020 у справі №915/940/18.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, і принципом jura novit curia, суд вважає за необхідне надати належну правову кваліфікацію спірних відносин, що склались між сторонами, за результатами дослідження та оцінки усіх обставин справи.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.06.2020 у справі №915/940/18).

Щодо вартості спожитої електричної енергії судом враховуються приписи ч.3 ст.670 Цивільного кодексу України, яка визначає, що якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Вказані приписи щодо визначення вартості майна суд вважає можливим застосувати в порядку ст.8 Цивільного кодексу України як аналогію закону.

Судом встановлено, що позивачем 22.02.2022р. надіслано відповідачу претензію №2196 з проханням погасити заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 48105грн. 17коп., яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Судом також враховується, що між сторонами погоджено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків на суму 48760грн. 84коп. (з урахування штрафних санкцій), а також 29.04.2022р. на адресу суду через службу діловодства представником відповідача подано заяву (вх.№05-22/2175/22) про визнання позову у повному об`ємі.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи встановлення судом факту отримання відповідачем спірної електричної енергії у сумі 31200грн. 00коп. на підставі Договору та відсутність правової підстави для її отримання на суму 16905грн. 17коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 48105грн. 17коп. є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3грн. 94коп. 3% річних за лютий 2022року та 625грн. 37коп. інфляційних втрат за лютий-березень місяці 2022року судом враховується таке.

Наявними в матеріалах справи доказами стверджується, що відповідачем не оплачено спожиту у січні 2022року згідно договору електроенергію у сумі 31200грн. 00коп.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, встановлений судом факт несплати спожитої у січні 2022року згідно договору електроенергію на суму 31200грн. 00коп., враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, суд вважає правомірним та арифметично вірним нарахування на суму боргу 31200грн. 3% річних у розмірі 3грн. 94коп. за лютий 2022р. та 625грн. 37коп. інфляційних втрат за лютий-березень 2022р. у сумі 625грн. 37коп., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 26грн. 36коп. пені судом враховується таке.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, суд вважає, що нарахування пені у розмірі 26грн. 36коп. за лютий 2022р. проведено в межах можливих нарахувань, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному об`ємі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 24, 46, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Наркевицької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (смт Наркевичі, вул. Незалежності, буд. 2, Хмельницького району, Хмельницької області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" в особі Волочиського центру обслуговування клієнтів (м. Волочиськ, вул. Незалежності, 29а, ) 48105грн. 17коп. (сорок вісім тисяч сто п`ять гривень 17 копійок) боргу, 26грн. 36коп. (двадцять шість гривень 36 копійок) пені, 625грн. 37коп. (шістсот двадцять п`ять гривень 37 копійок) інфляційних втрат, 3грн. 94коп. (три гривні 94 копійки) 3% річних, 2481грн. 00коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2022р.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 5 примірників:

1 - до справи (в паперовому),

2,3,4 - позивачу ТОВ "Хмельницькенергозбут" в особі Волочиського центру обслуговування клієнтів (в електронному ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_1; )

5-відповідачу Наркевицька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області ( в електронному).