ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/631/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А., за участю секретаря судового засідання Рибки Ю. Е., розглянувши матеріали справи № 916/631/22

Позивач: Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; код - 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; код 20915546)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство з виробництва та розробки обладнання для виміру тиску "ЗАВОД МАНОМЕТР" (61052, м. Харків, пров. Чайкіної Лізи, 17; код - 40826029)

про стягнення 6600,46 грн.

з підстав порушення умов договору

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Суд дослідив матеріали справи та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

СУТЬ СПОРУ: 12.04.2022 року Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство з виробництва та розробки обладнання для виміру тиску "ЗАВОД МАНОМЕТР" (далі Відповідач) про стягнення: пені в розмірі 6 214,06 грн. та штрафу в розмірі 386,40 грн.

13.04.2022 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247- 252 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановив відповідачу строк на подання відзиву на позов із врахуванням вимог ст.165 ГПК України та ч.1 ст.251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.05.2022 року суд отримав від Позивача заяву про заміну найменування Позивача з: "Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" на: " Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

12.05.2022 року Відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позову.

В С Т А Н О В И В :

08.10.2021 року між Позивачем (покупець) та Відповідачем (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-01-21-07180 на суму 206 767,20 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору та додаткової угоди № 1 від 15.12.2021 року, постачання здійснюється не пізніше 24.12.2021 на умовах - DDP м. Южноукраїнськ Миколаївської області, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до Правил Інкотермс-2010 з обов`язковою присутністю представника Постачальника.

Позов ґрунтується на тому, що під час виконання Договору допущено прострочення постачання продукції з боку Відповідача. Тому, посилаючись на умови Договору та ст. 526, 530, 546, 549 ЦК України Позивач просить суд стягнути на свою користь з Відповідача: пеню в розмірі 6 214,06 грн. та штраф в розмірі 386,40 грн.

Відповідач позов визнав у повному обсязі про що зазначено у заяві від 04.05.2022 року, яка отримано судом 12.05.2022 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.1 договору, у разі порушення термінів постачання за договором, Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленої в зазначені терміни продукції за кожен день прострочення, крім того за прострочення понад 30 календарних днів, Постачальник сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Судом встановлено, що надані позивачем розрахунки пені та штрафу зроблені у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Договору.

Відповідно ч. 1, 2, 4 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду, визнання позову Відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому, позов слід задовольнити, судові витрати покладаються на відповідача, з урахуванням вимог ст. 130 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з виробництва та розробки обладнання для виміру тиску "ЗАВОД МАНОМЕТР" (61052, м. Харків, пров. Чайкіної Лізи, 17; код - 40826029) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; код - 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; код 20915546) 6214 гривень 06 коп. пені, 386 гривень 40 коп. штрафу та 1240 грн. 50 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України

Суддя Демешин О.А.

Повний текст рішення складено 16 травня 2022 р.

Суддя О.А. Демешин