ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 916/1613/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Капітал» - Некрасова І.В.,

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Агротранссервісбуд» - Хаджи І.Д.,

Приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни - не з`явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» - не з`явився,

Приватного акціонерного товариства «Антарктика» - не з`явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Чорноморський рибний порт» - не з`явився,

Акціонерного товариства «Українська залізниця»

в особі регіональної філії «Одеська залізниця»

Акціонерного товариства «Українська залізниця» - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранссервісбуд»

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2021 (у складі колегії суддів: Бєляновського В.В. (головуючий), Богатиря К.В., Філінюка І.Г.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 (суддя Щавинська Ю.М.)

у справі № 916/1613/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Капітал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранссервісбуд», Приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватного акціонерного товариства «Антарктика», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський рибний порт»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

про визнання незаконними та скасування рішень і правочину, витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пальміра Капітал» (далі - ТОВ «Пальміра Капітал») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранссервісбуд» (далі - ТОВ «Агротранссервісбуд»), Приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» (далі - ТОВ «Ісагіс»), в якому з урахуванням заяви про зміну (доповнення) предмета позову, просило:

- визнати незаконним і скасувати рішення приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 20.09.2019, індексний номер 48792195, щодо реєстрації змін розділу, якими були внесені зміни до складу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 37), разом із усіма записами, здійсненими на підставі цього рішення;

- визнати незаконним і скасувати рішення приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 03.12.2019, індексний номер 49999612, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено запис про право власності ТОВ «Агротранссервісбуд» на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 37) разом із усіма записами, здійсненими на підставі цього рішення;

- визнати недійсним і скасувати правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд» майна в частині - естакада та з/д колія, яке передано за актом приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», у частині передачі естакади та з/д колії, який завірено приватним нотаріусом Чімбер О.В. 21.11.2019;

- визнати недійсним рішення учасника ТОВ «Агротранссервісбуд» від 08.10.2019 № 2 у частині першого питання щодо виправлення помилки у переліку нерухомого майна, яке входить до складу статутного капіталу;

- витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Агротранссервісбуд» на користь ТОВ «Пальміра Капітал» естакаду та залізничну колію № 7.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі за відсутності правових підстав здійснили реєстрацію за ТОВ «Агротранссервісбуд» права власності на естакаду та залізничну колію, які належать на праві власності позивачу, чим порушено його права як власника цього майна.

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 10.06.2020, 13.01.2021 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача та відповідачів залучено Приватне акціонерне товариство «Антарктика» (далі - ПрАТ «Антарктика»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорноморський рибний порт» (далі - ТОВ «Чорноморський рибний порт»), Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Одеська залізниця»).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2021, позов задоволено частково. Скасовано рішення Приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 20.09.2019, індексний номер 48792195, щодо реєстрації змін розділу, якими були внесені зміни до складу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 37) та від 03.12.2019, індексний номер 49999612, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено запис про право власності ТОВ «Агротранссервісбуд» на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 37). Визнано недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд» майна в частині - естакада та з/д колія, яке передано за актом приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», в частині передачі естакади та з/д колії, який завірено приватним нотаріусом Чімбер О.В. 21.11.2019. Витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «Агротранссервісбуд» на користь ТОВ «Пальміра Капітал» естакаду та залізничну колію № 7. У решті позову відмовлено. У задоволенні позову ТОВ «Пальміра Капітал» до Приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни відмовлено.

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанції, у жовтні 2021 року ТОВ «Агротранссервісбуд» подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Пальміра Капітал» відмовити.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 916/1613/20 за касаційною скаргою ТОВ «Агротранссервісбуд» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК, та призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.02.2022.

ТОВ «Пальміра Капітал» у відзиві на касаційну скаргу зазначило про правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, тому просить залишити оскаржені судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Приватний нотаріус Дишлева Т.В., ТОВ «Ісагіс», ПрАТ «Антарктика», ТОВ «Чорноморський рибний порт», АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» в судове засідання своїх представників не направили.

Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК.

Так, за змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ТОВ «Пальміра Капітал», ТОВ «Агротранссервісбуд», дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

При вирішенні справи судами попередніх інстанцій установлено такі обставини.

Щодо обставин набуття Акціонерною рибопромисловою компанією (далі - АРК) «Антарктика» права власності на об`єкт нерухомості (реєстраційний № 08) «Ділянка залізничної колії довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ - Паромна)».

Так, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2003 (з урахуванням ухвали від 18.10.2004) у справі № 17-5-30-20/7787 за позовом АРК «Антарктика» до Одеської залізниці, третя особи: Фонд державного майна України (далі - ФДМУ), ТОВ «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн», ТОВ «Агротранссервісбуд», про визнання права власності, визнано за АРК «Антарктика» право власності на ділянку залізничної колії довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна). Це судове рішення залишено без змін постановами Вищого господарського суду України від 24.12.2003 і Верховного Суду України від 18.05.2004.

Судовим рішенням, що набрало законної сили, у справі № 17-5-30-20/7787 установлено обставини, за якими АРК «Антарктика» на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.1994, укладеного з ФДМУ (продавець), придбала частину державного майна цілісного майнового комплексу Орендного підприємства «Антарктика», а 28.02.1996 між Фондом державного майна України та організацією орендарів Орендного підприємства «Антарктика» підписано акт прийому-передачі державної частки цілісного майнового комплексу цього підприємства вартістю 84 336 390 000 крб та видано свідоцтво про право власності від 28.02.1996 № 489. У додатку № 1 (інвентаризаційні описи, підписані сторонами) до зазначеного договору купівлі-продажу наведено перелік майна, викупленого організацією орендарів «Антарктика», у пункті 326 якого зазначено залізницю - 6 678 м. У подальшому за актом прийому-передачі від 01.07.1996 організацією орендарів Орендного підприємства «Антарктика» внесено до статутного фонду АРК «Антарктика» як вступний внесок викуплене майно, у тому числі залізничну колію довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку. Зазначений договір у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а Одеською залізницею та ТОВ «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн» не доведено належним чином їхнє право власності на спірний об`єкт.

Також у справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2004 у справі № 3/554, що набрало законної сили, частково задоволено позов АРК «Антарктика» та визнано недійсним наказ Міністерства транспорту України від 06.03.2002 № 151 «Про відчуження державного майна Одеської залізниці»; визнано недійсним договір купівлі-продажу цілісного майна від 10.05.2002 № ОД/П-020265-Д, укладений між Одеською залізницею та ТОВ «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн»; визнано недійсним акт прийомки-передачі від 01.07.2002 до цього договору та зобов`язано Дочірнє підприємство (далі - ДП) «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн» (правонаступник ТОВ «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн») повернути АРК «Антарктика» ділянку залізничної колії довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна). Цим судовим рішенням у справі № 3/554 установлено, що спірна ділянка залізничної колії вибула з володіння АРК «Антарктика» поза волею власника внаслідок видання Міністерством транспорту України наказу від 06.03.2002 № 151 і була придбана ТОВ «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн» за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, тому згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) АРК «Антарктика» як власник цього майна має право витребувати його від ДП «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн».

На виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.08.2005 у справі № 3/554 між АРК «Антарктика» і ТОВ «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн» складено акт прийомки-передачі ділянки залізничної під`їзної колії від 12.12.2005, за змістом якого ТОВ «Хім-Ойл-Транзит-Юкрейн» передало, а АРК «Антарктика» прийняла ділянку залізничної під`їзної колії у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), а саме: верхня будівля колій №№ 1, 3, 4, 6, 7, 10 (інв. № 12026) загальною довжиною 8 574 м (у тому числі стрілочні переводи); земляне полотно (інв. № 11007) загальною довжиною 8 574 м (у тому числі три вбудовані залізобетонні труби); два переїзди 3 та 2 категорії (інв. № 14065, 14066).

30.08.2005 року КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська було виготовлено технічний паспорт на ділянку залізничної колії, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, власником якої є АРК «Антарктика», де в плані залізничної колії міститься колія № 7 та естакада, що примикає до неї. При цьому у технічному паспорті під`їзного залізничного шляху АРК «Антарктика» на станції Іллічівськ-Паромна, виготовленому 12.08.2004 Одеським державним проектно-дослідним інститутом «Одесжелдорпроект» на замовлення АРК «Антарктика», відображено, зокрема, колія № 7 та естакада.

План залізничної колії у повному обсязі наявний у матеріалах інвентаризаційної справи, яка містить у хронологічному порядку відомості про проведення інвентаризації.

Згідно з реєстраційним посвідченням, виданим 11.03.2008 КП «Бюро технічної інвентаризації», ділянка залізничної колії довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташована в м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж (колишня вул. Центральна, 1/119-С), у цілому зареєстрована і належить на праві колективної власності АРК «Антарктика».

Обставини, встановлені судовими рішеннями у справах № 17-5-30-20/7787 і № 3/554, відповідно до частини 4 статті 75 ГПК було враховано судами попередніх інстанцій при вирішенні справи № 916/1613/20, що розглядається.

Разом із тим судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до статуту ПрАТ «Антарктика» товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків АРК «Антарктика».

12.06.2017 на загальних зборах учасників ТОВ «Пальміра Капітал» прийнято рішення, оформлене протоколом № 1, за яким збільшено статутний капітал ТОВ «Пальміра Капітал» за рахунок внесків учасника ПрАТ «Антарктика» до 1 836 794,92 грн шляхом внесення майна до статутного капіталу товариства, а саме: ділянки залізничної колії довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), що знаходиться за адресою: м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, загальною вартістю 1 834 794,92 грн. Вказаний протокол №1 посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі на № 1022.

20.06.2017 року між ПрАТ «Антарктика» (учасник) і ТОВ «Пальміра Капітал» (товариство) було складено та підписано акт прийому-передачі, за яким учасник передав як внесок до статутного капіталу товариства належне учаснику на праві власності нерухоме та інше майно на загальну суму 1 834 794,92 грн, а саме ділянку залізничної колії довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, що знаходиться за адресою: м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, а також, не обмежуючись викладеним, все інше невідокремлене від цього нерухомого майна приналежне майно, необхідне для функціонування зазначеного об`єкта нерухомості та інше майно. Справжність підписів представників ПрАТ «Антарктика» і ТОВ «Пальміра Капітал» засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1784, № 1785.

Відповідно до опису майна до акта прийому-передачі від 20.06.2017, що передано до статутного капіталу ТОВ «Пальміра Капітал», у переліку цього майна зазначено, у тому числі колія № 7 Витяжна, від СРР СП4 до Упор - 338,70 метрів та естакада ПК3 + 38,70 (колія № 7 Районного парку) (матеріал споруди - залізобетон, метал).

21.06.2017 ділянку залізничної колії довжиною 6 678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, зареєстровано на праві приватної власності за ТОВ «Пальміра Капітал» (номер запису про право власності 21113004).

18.02.2020 КП «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради Одеської області виготовлено технічний паспорт на ділянку залізничної колії, що знаходиться за адресою: с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, власником якої є ТОВ «Пальміра Капітал», де у схемі розташування ділянки залізничної колії у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, та всього іншого невідокремленого від цього нерухомого майна приналежного майна, необхідного для функціонування зазначеного об`єкта нерухомості, зазначено у тому числі колію № 7 і естакаду.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до договору оренди від 13.12.2005, укладеному між АРК «Антарктика» і АТЗТ «Іллічівський морський рибний порт» (правонаступником якого є ТОВ «Чорноморський рибний порт»), та договору оренди від 01.04.2020, укладеному між ТОВ «Пальміра Капітал» і ТОВ «Чорноморський рибний порт», під`їзна залізнична колія від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна) з усіма її складовими знаходиться в користуванні ТОВ «Чорноморський рибний порт». Водночас за умовами договору від 01.04.2020 в оренду ТОВ «Чорноморський рибний порт» передано ділянку залізничної колії довжиною 6 678 м у межах Чорноморського рибного порту до передпаромного парку Чорноморськ-Паромна за адресою: Одеська обл., с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, з приналежним майном відповідно до додатку № 1, у якому визначено перелік майна, його складові, відновлювальну вартість майна, що передається за договором. Це майно було передано орендареві від орендодавця за актом приймання-передачі від 01.04.2020, у тому числі і витяжну колію № 7, від СРР СП4 до Упор - 338,7 метрів та естакаду ПК3 + 38,70 (колія № 7 районного парку).

Крім того, судами попередніх інстанцій установлено, що 26.05.1995 Овідіопольською районною радою народних депутатів Одеської області було прийнято рішення № 47 «Про видачу державного акта на право постійного користування земельною ділянкою АТ «ЗАЗ» (Запорізький автомобільний завод «Комунар»)» на підставі якого Акціонерному товариству (далі - АТ) «ЗАЗ» (Запорізький автомобільний завод «Комунар») 01.06.1995 видано державний акт серії ОД-18 на право постійного користування землею загальною площею 4,68 га для обслуговування будівель та споруд фірмового комплексу з продажу та обслуговування легкових автомобілів, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № Р-253-95.

18.09.2007 між Закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» (далі - ЗАТ «ЗАЗ») (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Авто Сервіс Компанія» (покупець) укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Нарохою О.В. та зареєстровано у реєстрі за № 3560, за умовами якого покупець придбав належний продавцю об`єкт нерухомості - спецавтоцентр, розташований згідно з рішенням виконкому Таїровської селищної ради «Про затвердження назви вулицям в зв`язку з перейменуванням деяких вулиць в житлових масивах с. Мізікевича та за межами населених пунктів» від 22.10.2004 № 197 за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11, а саме: літ. № 1 - СТО-3, бетон, загальною площею 155,0 кв. м; літ. № 2 - прохідна (КПП), бетон, загальною площею 72,0 кв. м; літ. № 3 - САЦ (незакінчене), бетонні блоки, загальною площею1110,9 кв. м; літ. № 4 - КПП-2, бетон, загальною площею 15,8 кв. м; літ. № 5 - охоронне приміщення, бетонні блоки, загальною площею 202,1 кв. м; літ. № 6 - вбиральня, бетонні блоки, загальною площею 4,5 кв. м; літ. № 7 - ємність для води, метал, загальною площею 5,8 кв. м; літ. № 8 - склад-ангар, бетон, загальною площею 251,3 кв. м; літ. № 9, 10, 11 - сторожові вежі, бетонні блоки, загальною площею 60,5 кв. м; літ. № 12-16 - ворота; літ. № 17 - огорожа, збірні з/б плити; літ. № 18 - площадка-накопичувач.

У пункті 1.2 цього договору зазначено, що майно належить продавцю на праві колективної власності на підставі Реєстраційного посвідчення на об`єкт нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам, виданого Овідіопольським бюро технічної інвентаризації 13.07.1999, та записано у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 1, що підтверджується витягом № 15527268 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації 09.08.2007. Площа земельної ділянки, на якій розташований відчужуваний об`єкт нерухомого майна - 46 800 кв. м, право користування якою підтверджується договором оренди земельної ділянки від 11.04.2006 № 2404.

Відповідно до акта прийому-передачі майнового комплексу від 18.09.2007 ЗАТ «ЗАЗ» передало, а ТОВ «Авто Сервіс Компанія» прийняло у власність об`єкт нерухомості - спецавтоцентр, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11, у таколму складі: 1) площадка накопичувач (літ. 18, огорожа літ. 17, ворота № 12-16, ємність для води літ. 7), інв. № 436; 2) будівля станції технічного обслуговування (СТО-3 літ. 1, САЦ (незакінчене) літ. 3, вбиральня літ. 6, склад-ангар літ. 8), інв. № 4361; 3) прохідна спецавтоцентру (прохідна (КПП) літ. 2, КПП-2 літ. 4, охоронне приміщення літ. 5, сторожові вежі літ. 9, 10, 11).

За умовами цього договору купівлі-продажу від 18.09.2007 ТОВ «Авто Сервіс Компанія» набуло право власності на об`єкт нерухомості «Спецавтоцентр» виключно у складі будівель та споруд, зазначених у пункті 1.1 договору, при цьому за договором відчуження спірних естакади та під`їзної дороги, не здійснювалось.

28.11.2007 між ЗАТ «ЗАЗ» (продавець) та ТОВ «Авто Сервіс Компанія» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 8369, за умовами якого продавець за цим договором передає у власність покупця, а покупець приймає належне продавцю нерухоме майно - споруду - Естакада, розташовану згідно з рішенням виконкому Таїровської селищної ради «Про затвердження назви вулицям в зв`язку з перейменуванням деяких вулиць в житлових масивах с. Мізікевича, та за межами населених пунктів» від 22.10.2004 № 197 за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11. За актом прийому-передачі від 03.12.2007 ЗАТ «ЗАЗ» передало, а ТОВ «Авто Сервіс Компанія» прийняло у власність нерухоме майно- споруду - Естакада, розташовану за наведеною адресою.

Судами попередніх інстанцій установлено, що у цьому договорі не зазначено будь-яких підстав знаходження відчужуваного нерухомого майна у власності продавця, крім того такий договір нотаріально не посвідчено.

03.03.2008 між ЗАТ «ЗАЗ» (продавець) та ТОВ «Авто Сервіс Компанія» (покупець) укладено договір купівлі-продажу майна № 03-03/08, за умовами якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає належну продавцю споруду - Під`їзна дорога до об`єктів нерухомості Естакади та Спецавтоцентру (інв. № 36), розташованих згідно з рішенням виконкому Таїровської селищної ради «Про затвердження назви вулицям в зв`язку з перейменуванням деяких вулиць в житлових масивах с. Мізікевича, та за межами населених пунктів» від 22.10.2004 № 197 за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11 (додаток № 1 до договору). Відповідно до акта прийому-передачі від 03.03.2008 ЗАТ «ЗАЗ» передало, а ТОВ «Авто Сервіс Компанія» прийняло у власність споруду - Під`їзна дорога, розташовану за наведеною адресою.

Цей договір купівлі-продажу від 03.03.2008 також укладено між сторонами у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено.

12.06.2019 між ТОВ «Авто Сервіс Компанія» (продавець) і ТОВ «Ісагіс» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого продавець передав у власність покупця Спецавтоцентр загальною площею 1 877,9 кв. м, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11, який складається з: літ. 1 - СТО-3, бетон, загальною площею 155,0 кв. м; літ. 2 - прохідна (КПП), бетон, загальною площею 72,0 кв. м; літ. 3 - САЦ, бетонні блоки, загальною площею 1 110,9 кв. м; літ. 4 - КПП-2, бетон, загальною площею 15,8 кв. м; літ. 5 - охоронне приміщення, бетонні блоки, загальною площею 202,1 кв. м; літ. 6 - вбиральня, бетонні блоки, загальною площею 4,5 кв. м; літ. 7 - ємність для води, метал, загальною площею 5,8 кв. м; літ. 8 - склад-ангар, бетон, загальною площею 251,3 кв. м; літ. 9, 10, 11 - сторожові вежі, бетонні блоки, загальною площею 60,5 кв. м; літ. 12-16 - ворота; літ. 17 - огорожа, збірні з/б плити; літ. 18 - площадка-накопичувач. Об`єкт розташованио на земельній ділянці загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер :01:003:0422, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11. Об`єкт, що відчужується, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.09.2007 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, та зареєстрованого у встановленому порядку. Цей договір купівлі-продажу нерухомого майна було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 1638.

12.06.2019 між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019, за змістом якої пункт 1.1 договору викладено у новій редакції та доповнено перелік майна, що відчужується, спорудами - естакада та під`їзна дорога до об`єкта нерухомості естакада та спецавтоцентру. Ця додаткова угода укладена сторонами у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчена.

27.09.2019 ТОВ «Ісагіс» як єдиний засновник прийняло рішення № 1 про створення ТОВ «Агротранссервісбуд» та затвердило статутний капітал цього товариства в розмірі 800 000,00 грн, який складається з нерухомого майна у вигляді спецавтоцентру, загальною площею 1877,9 кв. м, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11, до складу якого входить наведене вище майно, що розташовано на земельній ділянці загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер :01:003:0422, за зазначеною адресою. 30.09.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Агротранссервісбуд», номер запису: 0004404.

08.10.2019 ТОВ «Ісагіс» прийнято рішення № 2, за змістом якого виправлено помилку у переліку нерухомого майна, що входить до переліку статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд»; цей перелік викладено у новій редакції, до складу майно включено, зокрема, споруди - естакаду та під`їзну дорогу (з/д колія) до об`єкта нерухомості естакада та спецавтоцентру, розташовані на земельній ділянці загальною площею 4,6797 га. Таке рішення посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 1735, при цьому із зазначенням про те, що факти, викладені в цьому документі, нотаріусом не перевірялись.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 201205579, об`єкт нерухомого майна Спецавтоцентр (реєстраційний номер об`єкта: 37), за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11, зареєстровано 29.11.2019 на праві приватної власності за ТОВ «Агротранссервісбуд» (номер запису про право власності 34442604); підстава виникнення права власності: акт приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», номер 126, 127 від 21.11.2019, видавник: приватний нотаріус Овідіопольського міського нотаріального округу Одеської області Чімбер О.В.

Також у цій довідці наведено інформацію, що 20.09.2019 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. внесено зміни до відомостей про склад об`єкта нерухомого майна, а саме до переліку складових частин об`єкта нерухомого майна спецавтоцентру включено естакаду ІІ та з/д колію ІІІ; підстава внесення змін: технічний паспорт від 19.09.2019, видавник ТОВ «Пром-Строй-Лтд» та довідка від 19.09.2019 № 166474; змінено загальну площу об`єкта з 1877,9 кв. м на 216,8 кв. м.

Предметом позову ТОВ «Пальміра Капітал» є вимога, заявлена до ТОВ «Агротранссервісбуд», Приватного нотаріуса Дишлевої Т.В., ТОВ «Ісагіс», про визнання незаконними та скасування рішень приватного нотаріуса від 20.09.2019, 03.12.2019 щодо реєстраційних дій стосовно об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 37), визнання недійсним і скасування правочину щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд» майна в частині, що стосується естакади та з/д колії, яке передано за актом приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», про визнання недійсним рішення учасника ТОВ «Агротранссервісбуд» від 08.10.2019 № 2 у частині першого питання щодо виправлення помилки у переліку нерухомого майна, яке входить до складу статутного капіталу, а також витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Агротранссервісбуд» на користь ТОВ «Пальміра Капітал» естакади та залізничної колії № 7. Вимоги обґрунтовано обставинами вчинення відповідачами протиправних дій, внаслідок яких було здійснено безпідставну реєстрацію права власності за ТОВ «Агротранссервісбуд» на естакаду та залізничну колію, які належать на праві власності позивачу, що порушує його права як власника цього майна.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, позов задовольнив частково та мотивував таке рішення тим, що за встановлених у справі обставин ТОВ «Пальміра Капітал» доведено належними і допустимими доказами право власності на об`єкт нерухомого майна - ділянку залізничної колії довжиною 6 678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташовану в м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, до складу якого входить, у тому числі залізнична колія № 7 та естакада, що примикає до неї. Суд дійшов висновку про неправомірність рішення приватного нотаріуса Дишлевої Т.В. від 20.09.2019, індексний номер 48792195, щодо реєстрації змін розділу, якими були внесені зміни до складу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 37), оскільки надані для вчинення відповідних реєстраційних дій документи (технічний паспорт та довідка) не могли бути підставою для реєстрації за ТОВ «Ісагіс» права власності на естакаду та з/д колію за відсутності інших правовстановлюючих документів. Водночас ТОВ «Ісагіс», не набувши у встановленому законом порядку права власності на спірне майно, не мало правових підстав для внесення цього майна до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», тому такий правочин, що оформлено актом приймання-передачі майна від 21.11.2019, суперечить положенням статті 203 ЦК та є недійсним відповідно до статті 215 ЦК. Місцевий господарський суд зазначив, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Дишлевої Т.В. від 03.12.2019, індексний номер 49999612, є похідними від вимог про визнання недійсним та скасування правочину щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд» майна, тому таке рішення державного реєстратора також підлягає скасуванню. При цьому суд дійшов висновку, що такі вимоги позивача є єдиним ефективним способом захисту порушених прав, у зв`язку з чим визнання недійсним рішення учасника ТОВ «Агротранссервісбуд» від 08.10.2019 у частині першого питання щодо виправлення помилки у переліку нерухомого майна, що входить до складу статутного капіталу, не є обов`язковим (рішення) для позивача та не створює для нього будь-яких наслідків, не призведе до поновлення прав позивача, які він вважає порушеними. Крім того, суд задовольнив позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Агротранссервісбуд» на користь ТОВ «Пальміра Капітал» естакади та залізничної колії № 7, оскільки в разі неправомірної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за іншою особою належному способу захисту права відповідає вимога про витребування у відповідача спірного нерухомого майна та є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Агротранссервісбуд» послалося, зокрема, на те, що судами попередніх інстанцій при вирішенні спору не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, які спростовують право власності позивача на спірне майно - естакаду та залізничну колію № 7 за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Таїрове, вул. Пивоварна, 11, а також висновку науково-правової експертизи від 31.07.2001 № 126/153; судами попередніх інстанцій порушено положення частини 4 статті 75 ГПК при врахуванні обставин, встановлених судовими рішеннями у справах № 17-5-30-20/7787 і № 3/554, що суперечить висновкам Верховного Суду стосовно застосування преюдиції, викладеним у постановах від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18, від 27.01.2021 у справі № 911/2076/19, від 14.02.2018 у справі № 927/660/17, від 25.03.2021 у справі № 911/296/19, від 13.06.2018 у справі № 920/2214/13; судами попередніх інстанцій не враховано положення статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 04.02.2019), статті 181 ЦК і не надано оцінки тому, що під`їзна колія не може вважатися об`єктом нерухомого майна і право власності на неї не підлягає державній реєстрації, тому державний реєстратор не мав правових підстав на проведення реєстрації права власності на залізничну колію за ТОВ «Пальміра Капітал»; поза увагою суду залишилося недотримання порядку відчуження майна ПрАТ «Антарктика» на користь ТОВ «Пальміра Капітал»; судами в порушення статей 15, 16 ЦК не надано оцінки тому, що у ТОВ «Пальміра Капітал» відсутні будь-які права для звернення до суду з позовом у цій справі, та не враховано висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 17.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19, від 16.06.2020 у справі № 911/1465/19; ТОВ «Пальміра Капітал» не доведено обставин щодо підстав визнання правочину недійсним, а також витребування майна з володіння ТОВ «Агротранссервісбуд», при цьому висновки судів попередніх інстанцій у частині задоволення таких вимог суперечать висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 07.11.2018 у справі № 488/4027/14-ц.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення у межах, передбачених статтею 300 ГПК, виходить із такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК).

Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом із цим приписами процесуального права також визначено (стаття 4 ГПК), що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на положення статті 4 ГПК, статей 15, 16 ЦК підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (частина 3 статті 45 ГПК).

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як установлено судами попередніх інстанцій у справі, яка розглядається, про що зазначено вище, ТОВ «Пальміра Капітал» обрано такий спосіб захисту порушеного права на спірне майно, як визнання незаконними та скасування рішень приватного нотаріуса від 20.09.2019, 03.12.2019 щодо реєстраційних дій стосовно об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 37) - естакади та з/д колії, що обґрунтовано наявністю у позивача права власності на спірний об`єкт та порушення цього права відповідачами.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За статтею 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом із тим державна реєстрація права не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (правовий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 911/3594/17, від 05.06.2019 у справі № 392/1829/17, Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18).

Судами попередніх інстанцій у справі, яка розглядається, установлено обставини, у тому числі з огляду на положення частини 4 статті 75 ГПК та обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, у справах № 17-5-30-20/7787 і № 3/554, за якими позивачу належить об`єкт нерухомого майна - ділянка залізничної колії довжиною 6 678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташована в м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, № 1-Ж, до складу якого входить, зокрема, залізнична колія №7 та естакада, що примикає до неї, право власності на яке набуте позивачем у встановленому законом порядку.

При цьому, за встановлених судом обставин, залізнична колія, як витяжна № 7, так і її основний елемент - естакада, входять до комплексу інженерних споруд та пристроїв, що утворюють дорогу із рейковою колією, і є нерухомим майном, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни призначення.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що судами при визначенні спірного майна як нерухомого порушено положення статті 181 ЦК та статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то вони відхиляються судом касаційної інстанції з огляду на те, що ці доводи не обґрунтовано відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК, що стало підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Будь-яких обставин визнання недійсними правочинів, відповідно до яких ПрАТ «Антарктика», а у подальшому ТОВ «Пальміра Капітал» набули право власності на спірне майно, судами попередніх інстанцій установлено не було, а відповідачами таких обставин відповідно до положень статей 73, 74 ГПК не доведено, як і не доведено того, що спірні естакада та залізнична колія № 7 належать на праві власності ТОВ «Агротранссервісбуд». Отже, доводи касаційної скарги ТОВ «Агротранссервісбуд» щодо недотримання порядку відчуження майна ПрАТ «Антарктика» на користь ТОВ «Пальміра Капітал» є безпідставними, оскільки таких обставин в процесі розгляду справи встановлено не було.

Натомість судами попередніх інстанцій установлено, що ТОВ «Агротранссервісбуд» доказів на підтвердження набуття права власності на спірні естакаду та залізничну колію № 7 не надано. Посилання відповідача на низку договорів купівлі-продажу об`єкта нерухомості «Спецавтоцентр», до складу якого, за твердженням відповідача, входять спірні естакада та залізнична колія № 7, відхилено судами попередніх інстанцій, оскільки не доведено належними та допустимими доказами перебування спірних об`єктів нерухомості у власності ЗАТ «ЗАЗ» на момент укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11.2007 № 8369 та від 03.03.2008 № 03-03/08 з ТОВ «Авто Сервіс Компанія», при цьому, за встановлених судами обставин, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.03.2008 укладено між сторонами у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що суперечить приписам частини 1 статті 657 ЦК щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, правовим наслідком чого є нікчемність такого правочину в силу статті 220ЦК.

Технічний паспорт залізничного під`їзного шляху, наданий на підтвердження перебування залізничної колії та естакади з 1980 року у власності АТ «ЗАЗ», не прийнято судом як належний доказ з огляду на те, що технічний паспорт за своєю правовою природою не є правовстановлюючим документом, не спрямований на визначення наявних прав власності, а також не містить достатніх відомостей щодо наявних прав.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що ТОВ «Ісагіс» як єдиний засновник ТОВ «Агротранссервісбуд» набуло право власності на об`єкт нерухомості «Спецавтоцентр» виключно у складі будівель і споруд, зазначених у пункті 1.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019, укладеного з ТОВ «Авто Сервіс Компанія», без урахування додаткової угоди № 1 до договору (за змістом якої перелік майна, що відчужується, доповнено естакадою та під`їзною дорогою), оскільки при укладенні цієї додаткової угоди від 12.06.2019 № 1 до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019 сторонами не було дотримано обов`язкової її форми - нотаріального посвідчення, а тому за висновками суду ця угода в силу закону є нікчемною та не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з її недійсністю відповідно до частини 1 статті 216 ЦК.

З огляду на фактичні обставини справи та зважаючи на положення статей 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відсутність факту набуття ТОВ «Ісагіс», а в подальшому і ТОВ «Агротранссервісбуд», права власності на естакаду та з/д колію, з огляду на те, що технічний паспорт, складений 19.09.2019 ТОВ «Пром-Строй-Лтд», а також довідка від 19.09.2019 № 166474, не могли бути підставою для реєстрації за ТОВ «Ісагіс» права власності на естакаду та з/д колію за відсутності правовстановлюючих документів, що свідчить про неправомірність оспорюваного рішення приватного нотаріуса Дишлевої Т.В. від 20.09.2019, індексний номер 48792195, щодо реєстрації змін розділу, якими були внесені зміни до складу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 37).

Таким чином, за правильними висновками судів попередніх інстанцій, спірні естакада та під`їзна дорога не перейшли у власність ТОВ «Ісагіс», а відтак не могли бути передано останнім до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», тому правочин, оформлений актом від 21.11.2019, щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд» майна, а саме естакади та з/д колії, суперечить положенням статті 203 ЦК та є недійсним.

Крім того, частиною 1 статті 319 ЦК визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними, зокрема у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, що було враховано судами попередніх інстанцій при вирішенні спору у справі, яка розглядається, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно.

Разом із тим, за встановлених у справі обставин, у цьому випадку право власності ТОВ «Агротранссервісбуд» зареєстровано на об`єкт нерухомості «Спецавтоцентр» (реєстраційний № 37), у складі якого є спірні споруди. Право власності ТОВ «Пальміра Капітал» зареєстровано на об`єкт нерухомого майна «ділянка залізничної колії довжиною 6678 м у межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна)» (реєстраційний №08), до складу якого також входять спірні споруди, як приналежність головної речі, тому з огляду на порядок функціонування державного реєстру, задоволення окремо вимоги про витребування спірних споруд з чужого незаконного володіння не призведе до реєстрації права власності позивача окремо на залізничну колію та естакаду, оскільки, право власності на об`єкт загалом вже зареєстровано за позивачем.

Водночас в ході розгляду цієї справи суди установили безпідставну та незаконну реєстрацію за ТОВ «Агротранссервісбуд» права власності на спірне майно, власником якого є позивач, то задоволення відповідних позовних вимог узгоджується з положеннями статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, оцінивши у сукупності докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, відповідно до встановлених фактичних обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

ТОВ «Агротранссервісбуд» підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, обґрунтувало тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні справи в оскаржених судових рішеннях застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 17.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19, від 16.06.2020 у справі № 911/1465/19, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, у яких, на думку скаржника, наведено висновки щодо належного, ефективного способу захисту порушених прав та які не було враховано судами попередніх інстанцій при вирішенні цієї справи.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

При цьому, необхідно зазначити, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 ГПК, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. Відсутність такої подібності зумовлює закриття касаційного провадження.

Проаналізувавши висновки Верховного Суду, викладені у постановах, на які послався скаржник у касаційній скарзі на обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у справі № 916/1613/20, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, суд касаційної інстанції вважає, що правовідносини у зазначених справах не є подібними.

Суд касаційної інстанції відхиляє як на підтвердження підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, посилання ТОВ «Агротранссервісбуд» у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (позов про стягнення безпідставно одержаних коштів і зустрічний позов про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за договором підряду), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (позов про зобов`язання виконати умови договору шляхом надання актів приймання-передачі електроенергії), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (позов про захист авторських прав), від 17.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (позов про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування запису про право власності та витребування земельної ділянки з незаконного володіння), від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 (позов про визнання недійсними рішень, визнання поновленим договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі), від 24.12.2019 у справі № 902/377/19 (позов про визнання права власності на частку в пайовому фонді (статутному капіталі), від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19 (позов про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою), від 16.06.2020 у справі № 911/1465/19 (позов про скасування дебіторської заборгованості за неспожиту електричну енергію), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (позов про визнання неправомірним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта та витребування земельної ділянки), оскільки зазначені висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

Доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій порушено положення частини 4 статті 75 ГПК при врахуванні обставин, встановлених судовими рішеннями у справах № 17-5-30-20/7787 і № 3/554, що суперечить висновкам Верховного Суду стосовно преюдиції, викладеним у постановах від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18, від 27.01.2021 у справі № 911/2076/19, від 14.02.2018 у справі № 927/660/17, від 25.03.2021 у справі № 911/296/19, від 13.06.2018 у справі № 920/2214/13, також відхиляються судом касаційної інстанції з огляду на те, що висновки Суду мають узагальнений характер щодо подання сторонами доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень та оцінки цих доказів судом при вирішенні справи, отже зазначене не є підтвердженням неправильного застосування судами у справі, яка розглядається, норм права при вирішенні спору у подібних правовідносинах.

Будь-яких обставин, які є обов`язковою підставою для скасування постановлених у справі судових рішень відповідно до частини 1 статті 310 ГПК, касаційна скарга ТОВ «Агротранссервісбуд» не містить.

Інші доводи касаційної скарги не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, визначеними частиною 2 статті 287 ГПК, не спростовують наведених висновків та не впливають на них.

Аргументи, наведені у касаційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Загалом обґрунтування касаційної скарги стосується повторного дослідження обставин, що вже були встановлені судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи, та переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися судами в процесі розгляду цієї справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржених судових рішень не знайшли свого підтвердження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постановлених у справі судових рішень - без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротранссервісбуд» залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 у справі № 916/1613/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв

І.С. Міщенко