ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2022м. ДніпроСправа № 904/610/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання (за дорученням судді) Невмержицькій Т.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", 04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОГРУПТРАНС", 49000, м.Дніпро, вулиця Універсальна, будинок 1, приміщення 17, офіс 6,

про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Притула Владислав Ігорович, ордер № 1731 від 25.04.2022, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОГРУПТРАНС", в якій просить суд стягнути завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3 742,86грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00грн.

Ухвалою суду від 17.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.03.2022р.

Судове засідання 17.03.2022р. не відбулось у зв`язку із запровадженням з 24.02.2022 воєнного стану.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.

28.04.2022р. до суду від відповідача надійшла заява № 25/01-22 від 25.04.2022р. про визнання позову в порядку ч.1 ст.191 ГПК України.

Ухвалою суду від 29.04.2022р. призначено підготовче засідання по справі на 10.05.2022р. о 12:00год.

03.05.2022р. до суду від позивача надійшла заява про виконання умов ухвали суду, в якій не заперечує щодо визнання позовних вимог відповідачем.

В судове засідання, 10.05.2022р., з`явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений, про що свідчить телефонограма від 03.05.2022.

10.05.2022 до суду від відповідача надійшла заява, в якій просить суд закрити підготовче провадження, призначити справу до судового розгляду по суті 10.05.2022р. та винести рішення в даному судовому засіданні, оскільки м.Дніпро піддається ракетно-бомбовому обстрілу. Також представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач просить суд розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні, 10.05.2022р., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.05.2022 о 13:55год.

В судовому засіданні, 10.05.2022р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши в судовому засіданні, 10.05.2022р., заяву відповідача про визнання позову, подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018р. між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та Приватним акціонерним товариством «Дікергофф Цемент Україна» (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40К- (далі - Договір).

Відповідно до умов вказаного вище Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2019р. о 19:30 в пос. Набережне, на вулиці Елісеєва, 2А, Біляївського району Одеської області, ОСОБА_1 , водій Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроогруптранс», керуючи транспортним засобом «Газ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Біляївський районний суд Одеської області 06.09.2019р. виніс постанову по справі № 496/3084/19, якою визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» звернулося з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Згідно страхового акту № 90 від 17.09.2019р. ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було сплачено 20 814,25грн., про що свідчить платіжне доручення № ЗР079564 від 19.09.2019р.

05.05.2021р. позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу в якій повідомила про те, що цивільно-правова відповідальність була застрахована за полісом обов`язкового страхування, у зв`язку з чим було відшкодовано нанесену відповідачем шкоду у розмірі 17 071,39грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 3 742,86грн., яку просить перерахувати у місячний термін з моменту отримання даної претензії.

Станом на сьогоднішній день завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3 742,86грн. відповідачем не сплачено, доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Згідно з ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 74, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Стосовно подання відповідачем заяви № 25/01-22 від 25.04.2022р. про визнання позову в порядку ч.1 ст.191 ГПК України, суд зазначає наступне.

Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України).

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч.2 ст.191 Господарського процесуального кодексу України).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. (ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд зазначає, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України).

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи викладене, оскільки заява про визнання позову подана відповідачем до початку розгляду справи по суті, господарський суд вважає за доцільне повернути позивачу 50 % сплаченого ним при поданні позову судового збору у розмірі 1 240,50 грн. (50% від 2 481,00 грн.) та стягнути завдані збитки в порядку регресу в розмірі 3 742,86грн.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 240,50 грн. (50% від 2 481,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 130, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОГРУПТРАНС", 49000, м.Дніпро, вулиця Універсальна, будинок 1, приміщення 17, офіс 6, на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", 04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44, завдані збитки в порядку регресу в розмірі 3 742,86грн. та судовий збір у розмірі 1 240,50 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", 04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44, із державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 240,50грн., перерахований відповідно до платіжного доручення № ЗР002954 від 13.01.2022.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.05.2022

Суддя С.П. Панна