ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

18 травня 2022 року Справа № 926/254/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М., за участю секретаря судового засідання Герман Я.І. розглянувши справу №926/254/22

За позовом Акціонерного товариства "Райффазен Банк" (01011, м.Київ, вул Лєскова, буд.9)

До Фізичної особи підприємця Кушнір Ірини Кристофонівни ( АДРЕСА_1 )

Про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором №011/83886/00758205 від 24.12.2019 року в розмірі 206591,00 грн

За участю представників:

Від позивача: Куриш В.І.- адвокат (дов.№638/21-Н від 13.07.2021р.)

Від відповідача: не з`явився

Судове засідання проведене в режимі відеоконференції в системі відеоконференцзв`язку "EasyCom"

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство "Райффазен Банк" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Фізичної особи підприємиці Кушнір Ірини Кристофонівни про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором №011/83886/00758205 від 24.12.2019 року в розмірі 206591,00 грн, з яких: 186706,22 грн заборгованість за кредитом, 19884,78 грн заборгованість за відсотками.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.12.2019 року фізичною особою-підприємицею Кушнір І.К. було укладено кредитний договір № 011/83886/00758205, відповідно до умов якого банк надав підприємцеві кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 200000,00 грн, із терміном погашення не пізніше 24.12.2022 року, а останній взяв на себе зобов`язання погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку, що був встановлений додатками до договору. Проте, ФОП Кушнір І.К. умови договору не виконала, що призвело до виникнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 186706,22 грн, заборгованості по відсотках в сумі 19884,78 грн.

21.01.2022 року позовні матеріали зареєстровані відділом документального та інформаційного забезпечення господарського суду Чернівецької області за вх.№254.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу №926/254/22 передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 16.02.2022 року.

Ухвалою суду від 16.02.2022 року у зв`язку із неявкою відповідачки розгляд справи по суті відкладено на 28.02.2022 року, повідомлено відповідачку про розгляд справи шляхом оприлюднення офіційного оголошення у справі на офіційному веб-сайті судової влади України.

У зв`язку з нез`явленням представників сторін у судове засідання 28.02.2022 року та запровадженням в Україні військового стану, суд відклав судове засідання на 18.03.2022 року.

Ухвалою суду від 18.03.2022 року суд за власною ініціативою з урахуванням військового стану введеного на території України та з метою забезпечення принципів змагальності сторін, здійснив перехід з спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання на 06.04.2022 року.

Ухвалою суду від 06.04.2022 року суд відклав підготовче засідання на 27.04.2022 року, про що відповідачку повідомлено шляхом надіслання ухвали за її юридичною адресою та шляхом повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 27.04.2022 року за усним клопотанням представника позивача суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 18.05.2022 року, про що відповідачку повідомлено належним чином.

Ухвалою від 29.04.2022 року задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання 18.05.2022 року в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідачка у судове засідання 18.05.2022 року в черговий раз не з`явилася, причини не з`явлення суду не повідомила, при цьому судом встановлено, що ухвали суду були направлені їй рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на його адресу: 59021, Чернівецька обл., Сторожинецький р-н, с. Давидівка, вул. Центральна, буд.4, яка зазначена у витязі з ЄДРПОУ. Вся судова кореспонденція по даній справі (ухвали від 24.01.2022р., 16.02.2022р., 28.02.2022р., 18.03.2022р., 06.04.2022р, 27.04.2022р.) була надіслана за вищезазначеною адресою та отримана адресатом, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення від 04.02.2022р., 23.02.2022р., 07.03.2022р., 28.03.2022р, 24.04.2022р., 06.05.2022р.

Окрім того, слід відмітити, що відповідачку неодноразово було повідомлено про розгляд справи шляхом офіційного оприлюднення оголошення у справі на офіційному веб-сайті судової влади України.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 року по справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 року по справі №913/879/17, від 21.05.2020 року по справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року по справі №24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Згідно частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини 1 статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Згідно зі статтею 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я , честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини с головним обов`язком держави.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президентом України Володимиром Зеленським підписано Указ №64/2022 про введення воєнного стану в Україні.

В умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежене конституційне право людини на судовий захист.

Положеннями частин 1, 2 і 5 статті 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року про відкриття провадження у справі ФОП Кушнір І.К. запропоновано надати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали суду, вказана ухвала отримана безпосередньо відповідачкою (04.02.2022 року), що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, також ухвала про відкладення судового засідання від 16.02.2022 року отримана 23.02.2022 року, тобто відповідачка була обізнана про час і місце судового засідання ще до початку введення воєнного стану, однак остання не скористалася своїм правом, на подання відзиву чи будь-яких інших клопотань.

Суд зауважує, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3 ст. 13 ГПК України).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідачка ФОП Кушнір І.К. не скористалася своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З метою розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.12.2019 року ФОП Кушнір Ірина Кристофонівна звернулась до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" з заявою про надання кредиту за формою для фізичної особи-підприємця № Д5-В103-61/2632.

24.12.2019 року між Акціонерне товариство "Райффазен Банк Аваль" (позивач - банк) та фізичною особою-підприємицею Кушнір Іриною Кристофонівною (позичальник - відповідачка) було укладено кредитний договір № 011/83886/00758205 (далі договір), за умовами якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 200000,00 грн, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання визначені договором (п.1.1 договору).

При розгляді справи суд враховує, що відповідно до пункту 1.3 Статуту Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (в редакції 2021 року) протоколом Загальних зборів акціонерів № Зб-62 від 23.04.2021 прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк". Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

Під "невідновлюваною кредитною лінією" сторони розуміють форму видачі кредиту частинами (траншами), при якій після отримання позичальником повної суми ліміту кредитування подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом протягом строку дії договору.

Як передбачено п. 1.3 договору, кінцевий термін погашення кредиту позичальником 24.12.2022 року або інша дата, визначена відповідно до п. 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).

Відповідно до п. 1.4 договору, кредит надається позичальнику на розвиток бізнесу, а саме: фінансування витрат, пов`язаних з веденням господарської діяльності позичальника, за винятком надання або повернення фінансової допомоги. До відносин сторін не застосовується Закону України "Про споживче товариство". У будь-який час протягом строку дії договору кредитор має право здійснювати перевірку цільового використання кредиту, вимагати від позичальника надання доступу до приміщень або матеріальних цінностей та будь-яких документів, необхідних для здійснення такої перевірки, а позичальник зобов`язаний на першу вимогу кредитора забезпечити представникам кредитора доступ до відповідних приміщень або матеріальних цінностей та надати документи, що підтверджують цільове використання кредиту.

Грошові зобов`язання постачальника за договором є безумовними та безвідкличними, їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов`язаннями позичальника, якщо інше не встановлено законодавством України, (п.1.5 договору).

В розділі "Визначення термінів" договору сторони погодили в т.ч. визначення терміну "Проценти" - проценти за користування Кредитом, а також проценти, передбачені п.2.2 Договору, які позичальник повинен сплатити від суми фактичної заборгованості, несплаченої в кінцевий термін погашення Кредиту (як відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.2.1 договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3 договору включно, позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 23% річних.

Згідно п.2.2 договору, у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 23% річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.

Нарахування процентів за кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, щоденно на залишок фактичної заборгованості позичальника (в т.ч. простроченої), протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини кредиту) та не враховується день погашення кредиту в повному обсязі (п.2.3 договору).

За пунктом 4.1 договору, виконання зобов`язань позичальника, що виникають (у т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором, можуть бути забезпечені порукою, відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений на вимогу кредитора між кредитором і поручителем. В порядку, передбаченому статтею 8 договору. Поручитель солідарно відповідає за виконання зобов`язань позичальника, що виникли або виникнуть у майбутньому на підставі договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором.

Відповідно до п.5.2 договору позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком (додаток 1 до кредитного договору). Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його використання.

Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця 24 числа (надалі день платежу) та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі (п.5.3 договору).

Умовами договору (підпункт 8.1.3 пункту 8.1) встановлено, що у разі настання обставин дефолту (невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором та/або договором забезпечення, а також інші обставини, які на думку кредитора свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані), кредитор має безумовне право, на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

Кредитор вправі скористатись правами, зазначеними в п.8.1 договору та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин, зокрема у випадку порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за кредитним договором (пп.8.2.1. п.8.2 договору).

Згідно п.8.3. кредитного договору якщо кредитор вирішив скористатися правами, визначеними в пп.8.1.1-8.1.3 п.8.1 договору, він повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. У цьому разі зобов`язання кредитора, щодо надання кредиту є припиненими, з дати направлення кредиторам відповідного повідомлення або з іншої дати визначеної кредитором самостійно.

Позичальник зобов`язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні кредитора і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше тридцятого календарного дня з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк). У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги кредитор має право звернути стягнення за договором забезпечення, пред`явити вимогу позичальнику/поручителям та вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за договором, які не суперечать законодавству України.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України та положеннями договору. До регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України (п. 11.1 договору).

Пунктом 12.1 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.

Як слідує з додатку №1 до кредитного договору сторонами визначений графік повернення суми кредиту та сплати процентів, а саме він підлягає поверненню у період з 24.01.2020 року по 24.12.2022 року. При цьому позичальник повинен щомісячно сплачувати 7741,94 грн, які складають суму частини погашення кредиту та відсотки за відповідний період.

У подальшому 05.05.2020 року сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою визначили загальну суму заборгованості та вирішили змінити графік погашення кредитних коштів.

Зокрема, згідно з додатком до додаткової угоди №1 погашення кредиту та процентів повинне відбуватися у період з 24.05.2020 року по 24.12.2022 року. При цьому позичальник повинен сплачувати: 24.05.2020р., 24.06.2020р., 24.07.2020р. по 3750,58 грн, з 24.08.2020р. 9006,28 грн, щомісячно.

30.12.2020 року сторонами було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою визначили загальну суму заборгованості та вирішили змінити графік погашення кредитних коштів.

Зокрема, згідно з додатком до додаткової угоди №2 погашення кредиту та процентів повинне відбуватися у період з 24.01.2021 року по 24.12.2022 року. При цьому позичальник повинен щомісячно сплачувати: 24.01.2021р., 24.02.2021р. по 3956,69 грн, з 24.03.2021р. 3576,31 грн, з 24.04.2021р. 11815,55 грн, 24.12.2022р. 11996,99 грн.

АТ "Райффайзен Банк Аваль" в повному обсязі виконано свої зобов`язання за кредитним договором та надано позичальнику ФОП Кушнір І.К. грошові кошти в сумі 200000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку.

23.11.2021 року кредитором АТ "Райффайзен Банк Аваль", у зв`язку з порушенням позичальником умов договору, направлено на адресу позичальника повідомлення №114-43/3-212100 від 23.11.2021р. з вимогою про повне дострокове погашення заборгованості. Зазначена вимога була направлена позичальнику 25.11.2021 року та вручена останньому 29.11.2021 року, але відповіді на вимогу позичальником не надано, вимогу Банку не задоволено, заборгованість за кредитним договором не погашено.

Станом на 05.01.2022 року у позичальника Фізичної особи підприємця Кушнір Ірини Кристофорівни наявна заборгованість перед кредитором АТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №011/83886/00758205 від 24.12.2019 року у сумі 206591,00 грн, в тому числі основна заборгованість (кредит) 186706,22 грн, заборгованість за процентами 19884,78 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до відповідачки, позивачем було наголошено, що відповідачкою у порушення прийнятих на себе за умовами кредитного договору зобов`язань не було своєчасно сплачено на користь АТ "Райффазен Банк" передбачені умовами договору платежі, що є підставою для дострокового повернення кредиту, а також стягнення відсотків, комісії, штрафу та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України ч. 1 ст. 175 (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи заява про надання кредиту № Д5-В103-61/2632 від 11.12.2019 року, кредитний договір № 011/83886/00758205 від 24.12.2019 року, додаток № 1 до кредитного договору № 011/83886/00758205 від 24.12.2019 року, додаткова угода № 1 від 05.05.2020 року і № 2 від 30.12.2020 року з додатками, підписані з одного боку АТ "Райффазен Банк" та з іншого особисто - ФОП Кушнір Іриною Кристофорівною, а також скріплені печатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, із змісту договору вбачається, що при його укладенні сторонами було погоджено усі істотні умови договору, а саме: сума кредитних коштів, які надаються відповідачу, строк їх повернення, домовленість про сплату процентів та комісійної винагороди, а також відповідальність за порушення строків погашення кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 24.12.2019 року виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 200000,00 грн, що підтверджується відповідною банківською випискою. Доказів протилежного учасниками справи суду подано не було.

Як зазначалось вище, у п. 3.1 договору позивач та відповідач домовились, що позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту, зазначеного у додатку №1 до договору, з подальшою зміною графіка погашення додатками №1 та №2 до договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості поданого позивачем, останньою датою погашення кредиту та відсотків відповідачкою було 13.08.2021 року, при цьому слід відмітити, що згідно цього ж таки розрахунку відповідачка систематично порушувала графік погашення кредиту.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачкою, не надано доказів, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного погашення кредиту відповідачкою.

Приймаючи до уваги, що відповідачкою не здійснено остаточного розрахунку з позивачем згідно графіку погашення кредиту та у порядку і строки визначені договором, суд дійшов висновку, що відповідачка є такою, що прострочила виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсоткам.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що відповідачка допустила прострочення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, а відтак позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 186706,22 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів 19884,78 грн заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як зазначалось вище, у п. 2.1 і п. 2.2 договору сторони погодили розмір процентної ставки за користуванням кредиту - 23% річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів позивальнику.

Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок відсотків у розмірі 19884,78 грн, суд вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідачки.

Згідно із ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаних вище обставин у своїй сукупності, враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідачкою не спростовані, суд дійшов висновку, що такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73-79, 86, 129, 222, 232, 233, 236-238, 240-241, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффазен Банк" (01011, м.Київ, вул Лєскова, буд.9) до Фізичної особи підприємця Кушнір Ірини Кристофонівни ( АДРЕСА_1 ) про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором №011/83886/00758205 від 24.12.2019 року в розмірі 206591,00 грн - задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Фізичної особи підприємця Кушнір Ірини Кристофонівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффазен Банк" (01011, м.Київ, вул Лєскова, буд.9, код 14305909) заборгованість, що виникла за кредитним договором №011/83886/00758205 від 24.12.2019 року в розмірі 206591,00 грн, з яких: 186706,22 грн заборгованість за кредитом, 19884,78 грн заборгованість за відсотками та 3098,88 грн судового збору.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресую: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2022 року

Суддя С.М. Гушилик