РІШЕННЯ

11 травня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/660/21
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Качунь І.Є.

розглянув справу

за первісним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

до відповідача ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз"

про: зобов`язання відповідача припинити дії стосовно дострокового розірвання договору про постачання природного газу №1792/237 від 23.12.2020; зобов`язання відповідача продовжувати постачання природного газу

за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Газпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз"

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про: визнання додаткової угоди від 22.09.2021 укладеною

за участі представників:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Калашник Н.Я., відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Джердж І.В.

Суть справи:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходиться справа за первісним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" про зобов`язання відповідача припинити дії стосовно дострокового розірвання договору про постачання природного газу №1792/237 від 23.12.2020 та продовжувати постачання природного газу та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Газпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз" до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання додаткової угоди від 22.09.2021 щодо розірвання до договору на постачання природного газу №1792 від 23.12.2020 укладеною.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судових засіданнях повноважним представником, позивач за первісним позовом посилається на порушення його контрагентом умов договору на постачання природного газу №1792/237 від 23.12.2020 в частині постачання газу.

Заперечуючи проти первісного позову відповідач зазначає, що Головне управління, яке спочатку відмовлялось підписувати додаткову угоду щодо збільшення ціни, посилаючись на положення договору, після отримання пропозиції у його розірванні, змінило свою позицію та було вже готове розглядати ініціювання Підприємства щодо збільшення ціни по договору. Такі дії позивача слід розглядати як суперечливу поведінку, яка у свою чергу не співвідноситься з однією із основоположних засад цивільного законодавства - добросовісністю.

Окрім цього, Підприємство у зустрічному позові посилається на те, що додаткова угода про розірвання договору підписана повноважною особою Головного управління у письмовій формі, а тому є укладеною.

Крім цього зазначає, що для Постачальника має лише значення факт підписання такої додаткової угоди уповноваженою особою Споживача, а обов`язок її реєстрації та опублікування у електронній системі "Prozorro" покладений лише на останнього. Наслідки не опублікування додаткової угоди не впливають на юридичну дійсність такого документа.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу здійснювалась відповідно до ст.222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши представлені докази, заслухавши в процесі розгляду справ пояснення присутніх представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 16.11.2020 проводило закупівлю постачання природного газу за предметом закупівлі ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо (природній газ).

Переможцем аукціону визнано Дочірнє підприємство "Газпостач" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільміськгаз" (Постачальник), в результаті чого 23.12.2020 між Підприємством та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Споживач) було укладено договір на постачання природного газу №1792/237, згідно п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у 2021 році у власність Споживачу ДК 021:2015 код 09120000-6 Газове паливо (природний газ) в обсягах і порядку, передбачених договором, а Споживач зобов`язаний прийняти і оплатити цей газ на умовах, передбачених договором. Плановий обсяг постачання газу 120000 куб. м.

Постачальник постачає газ Споживачеві через газові мережі ПрАТ "Тернопільміськгаз" (Газорозподільне/Газотранспортне підприємство), яке в свою чергу забезпечує розподіл/транспортування газу до пунктів призначення з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску. Взаємовідносини між Постачальником та Газорозподільним/Газотранспортним підприємством регулюються окремими договорами (п.п.1.3. договору).

У п.1.4. укладеного правочину сторони погодили місячні планові об`єми газу:

- січень - 23 000, лютий - 22 000, березень - 18 300 (всього 63 300 куб. м.);

- квітень 7 300 (всього 7 300 куб. м.);

- жовтень 7 100, листопад 19 000, грудень 23 300 (всього 49 400 куб. м.).

За підсумками розрахункового періоду Споживач протягом п`яти робочих днів погоджує з Газорозподільним/Газотранспортним підприємством акт про фактичний обсяг спожитого (про транспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб`єктами ринку природного газу (п.2.5. договору).

Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (про транспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Газорозподільним/Газотранспортним підприємством відповідно до п.2.5. розділу ІІ договору (п.3.6.).

Згідно із п.3.9 спірного правочину акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

У 4 розділі договору сторони визначили вартість послуг та порядок розрахунків. Так, розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем. Ціна за 1000 куб. м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 5 240 грн за 1000 куб. м., в т.ч. ПДВ 873,33 грн. Загальна сума договору складає 628 800 грн.

Постачальник зобов`язується з моменту виникнення зобов`язань за цим договором та протягом січня 2021 року поставляти природний газ за ціною, яка буде встановлена під час аукціону. Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця, в якому здійснюється споживання газу, до 9.00 години першого дня наступного місяця включно.

Зміна ціни за одиницю товару може бути здійснена не частіше 1 разу протягом розрахункового періоду, встановленого у п.4.5. договору, та не раніше ніж через 30 календарних днів після укладення цього договору. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється шляхом перерахування Споживачем грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі природного газу. Розрахунок за грудень 2021 року здійснюється до 20 грудня з урахуванням фактично спожитих обсягів з початку місяця та розрахункових обсягів до кінця місяця. Остаточний взаєморозрахунок за грудень 2021 року здійснюється до 25 січня 2022 року з урахуванням фактично сплачених та спожитих обсягів газу у грудні 2021 року.

Згідно із п.п.5.1.9. договору Постачальник зобов`язується повідомити Споживача про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін (не пізніше ніж за 20 днів) з дотриманням умов ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором (п.п.5.3.2.).

В силу п.11.1 цей договір набирає чинності з 01 січня 2021 року і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання сторонами.

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо повідомлення здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку, у якому обслуговується одержувач (п.11.3. договору).

Сторона, яка хоче змінити умови договору в частині зміни ціни за одиницю товару, письмово повідомляє про це іншу сторону листом, що переданий під розписку представнику сторони, або кур`єром або поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або шляхом надсилання через електронну пошту скан-копії відповідного листа з наступним наданням паперових документів. Інша сторона зобов`язана дати письмову відповідь на такий лист протягом 5 робочих дня отримання листа. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору в частині зміни ціни за одиницю товару, ненадання відповіді на лист про зміну умов договору протягом 5 робочих днів з дня отримання цього листа, будь-якого іншого ухилення Постачальника або Споживача від обґрунтованої зміни умов договору щодо зміни ціни за одиницю товару, Постачальник або Споживач мають право вирішити це питання в судовому порядку (п.11.4. договору).

В подальшому між сторонам було укладено ряд додаткових угод до договору, якими збільшено ціну за поставлений газ:

- додатковою угодою №1 від 23.02.2021 збільшено ціну за 1000 куб.м. до 5586 грн, в т.ч. ПДВ 931 грн;

- додатковою угодою №2 від 29.04.2021 збільшено ціну за 1000 куб.м. до 5995,98 грн, в т.ч. ПДВ 999,33 грн;

- додатковою угодою №3 від 27.07.2021 збільшено ціну за 1000 куб.м. до 6578,10 грн, в т.ч. ПДВ 1096,35 грн;

- додатковою угодою №4 від 17.08.2021 збільшено ціну за 1000 куб.м. до 7218,84 грн, в т.ч. ПДВ 1203,14 грн;

- додатковою угодою №5 від 13.09.2021 збільшено ціну за 1000 куб.м. до 7923 грн, в т.ч. ПДВ 1320,50 грн.

ДП "Газпостач" звернулось 04.06.2021 з листом №331/1 до Головного управління щодо розірвання договору №1792 від 23.12.2021, посилаючись на те, що з моменту укладення договору на ринку природного газу відбулись значні коливання ціни, в результаті чого ціна на природний ресурс збільшилась у процентному відношенні на 29,17%.

У відповідь позивач за первісним позовом у листі №1900-0803-8/17986 від 14.06.2021 зазначив, що виходячи з умов договору та положень закону, Головне управління може розглянути питання про підняття ціни, а не про розірвання договору. Тому підстав для розірвання договору немає.

Підприємство повторно звернулось до Головного управління листом №691 від 22.09.2021 з вимогою розірвати договір постачання природного газу, у зв`язку зі збільшенням ціни на природний ресурс, додавши при цьому два примірники додаткової угоди про розірвання договору.

У листі №1900-0803-8/28633 від 24.09.2021 Головним управління надано відповідь про відмову від підписання додаткової угоди про розірвання договору №1792/237 від 23.12.2021, зазначивши про повернення двох її примірників без погодження та без підпису.

Разом з тим, у листі №1900-0830-8/28702 від 27.09.2021 позивачем за первісним позовом було зазначено, що два примірники додаткової угоди про розірвання договору були помилково підписані начальником Головного управління. Однак, вони не були скріплені печаткою юридичної особи, зареєстровані та не заповнені належним чином, а тому вважаються недійсними.

Таким чином, Головне управління вважає дії Підприємства щодо дострокового розірвання договору незаконними, а останнє у свою чергу вважає, що додаткова угода про розірвання договору є укладеною, що й стало підставами для звернення до суду з первісним та зустрічним позовами.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до частин 3, 4 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Позивач стверджує, що зобов`язання за договором виконувались сторонами у повному обсязі, однак листом №1792/237 від 23.12.2020 його контрагент повідомив про неможливість газопостачання з 01.10.2021 за договірною ціною та необхідність розірвати укладений правочин.

Дана обставина й слугувала підставою для звернення позивача за первісним позовом з відповідною позовною заявою до суду.

При цьому суд зважає на те, що договірні правовідносини між учасниками даного спору існували з 01.01.2021 року, а спірні - з 01.10.2021 по 31.12.2021.

Від позивача за первісним позовом надійшла 21.02.2022 заява про відмову від позову, оскільки на момент розгляду справи строк дії спірного договору закінчився 31.12.2021.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 46, ст. 191 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Заяву про відмову від позову підписано начальником Головного управління.

У засіданні представник позивача пояснив, що йому відомі та в повній мірі зрозумілі правові наслідки відмови від позову.

В свою чергу, судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що дана відмова суперечить законодавству, чи порушує права і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Відтак, відповідно до п.1 ч.2 ст. 46, ч.ч.1,2 ст. 191 ГПК України вона приймається судом, а провадження за первісним позовом у справі підлягає закриттю за п.4 ч.1 ст.231 ГПК України.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частини третьої статті 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками судового процесу, Головне управління та ДП "Газпостач" 23.12.2020 уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно з ч.1 ст. 41 вказаного Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Отже, Законом України "Про публічні закупівлі" встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватись виключно у випадках, визначених статтею 41 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Як стверджує позивач за зустрічним договором, він двічі звертався до відповідача з листами щодо розірвання договору про постачання природного газу. Відповідно двічі Головне управління листами - відповідями надавало свою відмову в розірванні спірного договору. Разом з тим, востаннє, 24.09.2021 разом з листом про відмову розірвати договір, Пенсійний фонд надіслав до ДП "Газпостач" підписаний його керівником примірник додаткової угоди, яким розірвання договору постачання природного газу №1792/237 від 23.12.2021 останнім було погоджено.

При цьому суд зазначає, що повідомлення Постачальником Споживача про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони. Водночас, це повідомлення, є передумовою для настання обумовлених у ньому наслідків також для іншої особи, за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.

Пунктом 11.3. договору встановлено, що усі зміни та доповнення до договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальний порядок укладання, зміни та розірвання господарських договорів, які учиняються в письмовій формі, пов`язує момент реалізації учасником правовідносин власного волевиявлення на виникнення, зміну чи припинення правовідносин зі здійсненням ним такого волевиявлення в належний спосіб. Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.

Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що примірники додаткових угод щодо розірвання спірного договору підписані начальником Головного управління помилково, в той час позивач за зустрічним позовом стверджує, що Управління не заперечує сам факт підписання такої угоди, а також те, що вона підписана особою, що наділена необхідними повноваженнями, а тому додаткова угода є укладеною.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

В свою чергу, за статтею 229 ЦК України, під помилкою особи, що вчинила правочин, слід розуміти неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Причини помилки в цьому випадку ролі не грають. Так, помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину, невірного розуміння сторонами одна одної в ході переговорів, невірного тлумачення закону, дій третіх осіб тощо.

У спірних правовідносинах цього місця не мало. Адже із листа №1900-0803-8/28633 від 24.09.2021 слідує, що Головне управління не погоджується із пропозицією ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" розірвати договір №1792/237 від 23.12.2021, відмовляється від підписання додаткової угоди про таке розірвання, зазначивши про повернення двох її примірників без погодження та без підпису.

Як наслідок, суд вважає, що у спірних правовідносинах, внаслідок помилки була вчинена не спірна додаткова угода, а лише помилково на її примірнику проставлений підпис Головного управління.

В свою чергу у Пенсійного фонду волі та волевиявлення змінювати існуючі договірні відносини із Постачальником не було, а відтак і угода з даного приводу ним не укладалась.

Також слід зазначити, що ініціатором розірвання договору у даному спорі був позивач за зустрічним позовом. Текст додаткової угоди від 22.09.2021 теж був запропонований ним.

Як вбачається із цього тексту, а саме п.3, ця додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відтисками печаток сторін.

Отже, саме ДП "Газпостач", реалізовуючи передбачені статтею 627 ЦК України власні цивільні правомочності щодо свободи договору, запропонувало своєму контрагенту умови, за яких додаткова угода набирає чинності. Однією з таких умов є відтиски печаток сторін на правочині.

Разом з тим, додаткова угода від 22.09.2021 не містить відтиску печатки Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а тому слід дійти висновку, що така, на умовах, запропонованих ДП "Газпостач", не набрала чинності.

З наведеного в сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

При цьому слід зазначити, що інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та заперечення учасників цього спору були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами процесуального законодавства, у разі закриття провадження у справі слід вирішити питання про повернення судового збору з бюджету (частини 3 та 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

У заяві про відмову від позову позивач за первісним позовом просить суд повернути сплачений ним судовий збір згідно платіжного доручення № 2286 від 19.10.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, сплачена за подання первісного позову сума судового збору підлягає поверненню Головному управлінню частково.

Понесені та документально підтверджені судові витрати за зустрічним позовом відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача за зустрічним позовом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.20, 73-79, 91, 129-130, п.4 ч.1 ст.231, ст.233, 238,240-241 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд,

В И Р І Ш И В:

1. За первісним позовом провадження у справі закрити.

Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 код 14035769) із Державного бюджету України 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 2286 від 19.10.2021.

2. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено: 23.05.2022.

Суддя О.В. Руденко