ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2022 р. Справа№ 910/11126/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Владимиренко С.В.

секретар судового засідання: Сачук Л.Л.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 (про повернення заяви про зміну предмету позову)

у справі № 910/11126/21 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-лідер»

про стягнення 144 393,49 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-лідер» про стягнення 144 393,49 грн., з яких 125 000,04 грн. - боргу, 5428,53 грн. - 3% річних, 13 964,92 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 відкрито провадження у справі № 910/11126/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

02.09.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» надійшла заява від 30.08.21 «Про зміну предмету позову», в якій позивач просить визнати недійсним односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог у формі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-лідер» про зарахування зустрічних однорідних вимог № 10/1 від 10.08.2021; стягнути з відповідача на свою користь 125 000,04 грн. - боргу, 5428,53 грн. - 3% річних, 13 964,92 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/11126/21 в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 ухвалено не приймати до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» від 30.08.21 «Про зміну предмету позову» у справі №910/11126/21 та повернути її заявникові.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована істотним порушенням судом під час постановлення оскаржуваної ухвали норм процесуального права , а саме ч.3 ст. 46 та ч. 3 ст. 273 ГПК України.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі № 910/11126/21.

21.12.2021 апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 передана на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі № 910/11126/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі № 910/11126/21 та призначено справу до розгляду на 26.01.2022; витребувано з Господарського суду міста Києва копії матеріалів справи № 910/11126/21, необхідних для розгляду апеляційної скарги на ухвалу про повернення заяви про зміну предмету позову.

26.01.2022 матеріали справи № 910/11126/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Вивчивши матеріали оскарження, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів оскарження, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Досліджуючи матеріали оскарження, судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-лідер» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 127 від 01.06.20.2017 у розмірі 144 393,49 грн., з яких 125 000,04 грн. - боргу, 5428,53 грн. - 3% річних, 13 964,92 грн. - інфляційних втрат.

Водночас, у заяві про зміну предмету позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп», окрім заявлених позовних вимог, просить розглянути позовну вимогу про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимогу формі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-Лідер».

Відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому колегія суддів зазначає, що доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20.

Як вбачається предметом спору у цій справі у первісній редакції позовної заяви були позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором поставки № 127 від 01.06.20.2017 у розмірі 144 393,49 грн., які є вимогами майнового характеру.

У подальшому до закінчення місцевим господарським судом підготовчого провадження у справі позивач подав до Господарського суду міста Києва заяву про зміну предмета позову, в якій окрім заявлених позовних вимог, просив розглянути позовну вимогу про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимогу формі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса-Лідер» про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. № 10/01 від 10.08.2021.

Отже, як вбачається, позивач доповнив позовні вимоги новою вимогою немайнового характеру.

При цьому колегія суддів зазначає, що висновок місцевого господарського про те, заява позивача, направлена на одночасну зміну предмета і підстав позову, що суперечить положенням частини 3 ст. 46 ГПК України, є помилковим, оскільки місцевий господарський суд не врахував те, що доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема і у разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається саме шляхом зміни предмету позову. Позивач, подавши до суду заяву про зміну предмету позову, визначив такі свої процесуальні дії саме як зміну предмету позову, а не збільшення позовних вимог, що відповідає принципу диспозитивності у господарському процесі, закріпленому у статті 14 Господарського процесуального кодексу України, який означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом. Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі 922/1249/17 та від 23 квітня 2019 року у справі 911/1602/18.

Проте місцевий господарський суд фактично ототожнив заяву позивача про зміну предмету позову із заявою про збільшення позовних вимог, не дослідив належним чином цю заяву саме як заяву про зміну предмету позову та не встановив з достовірністю, чи були змінені позивачем предмет позову, а також чи відбулася при цьому зміна підстав позову.

Як зазначалося вище заяву позивача про зміну предмету або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Як вбачається в обґрунтування первісно заявлених позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором поставки № 127 від 01.06.2017..

У заяві про зміну предмету позову позивач також послався на порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором поставки № 127 від 01.06.2017 та підставою змінених позовних вимог визначив те, що відсутні правові підстави для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України оскільки вимоги відповідача за Договором про надання послуг від 15.06.2018 не є безспірними, у зв`язку з тим, що послуги за вказаним договором відповідачем позивачу фактично не надавались, тож грошові зобов`язання у позивача відсутні.

Отже, як вбачається, первісні основні підстави позову позивач залишив незмінними та доповнив їх новими обставинами і вимогами, що є безпосередньо пов`язаними з основними підставами позову, оскільки ці обставини, а саме: факт надання відповідачем послуг за Договором від 15.06.2018, а отже і наявність грошового зобов`язання позивача за ним, є складовими процесу реалізації відповідачем права на припинення зобов`язання за Договором поставки № 127 від 01.06.2017 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що останній змінив лише вимоги (не змінюючи підстав позову), задоволення яких забезпечить реалізацію мети позовної заяви - фактичне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором поставки № 127 від 01.06.2017. Такі вимоги не є новими немайновими вимогами, оскільки підстава їх виникнення є єдиною та незмінною, а мета позовних вимог не змінилася. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Приписи ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та господарський процесуальний закон надають особі право самостійно визначити спосіб захисту для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, в тому числі, і шляхом обрання самостійно предмету позову для реалізації такого права на захист. Таким чином, позивач використав своє право щодо можливості зміни предмета спору, шляхом подачі відповідної заяви, і на власний розсуд визначив предмет спору

З огляду на викладене колегія суддів встановила, що позивач у заяві про зміну предмета позову матеріально-правових підстав позову позивач не змінив, а доповнив позов новими обставинами при збереження первісних обставин, що не може свідчити про зміну підстав позову.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача, направлена на одночасну зміну предмета і підстав позову, що суперечить положенням частини 3 ст. 46 ГПК України. Тому доводи апеляційної скарги помилковість висновків суду першої інстанції при поверненні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» про зміну предмета позову є обґрунтованими, оскільки такі доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Виходячи з вищенаведеного судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» заяви про зміну предмета позову у справі № 910/11126/21, є необґрунтованим, отже, ухвала Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/11126/21 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) слід розподілити суду першої інстанції за результатами розгляду справи по суті в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ес Ві Груп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі № 910/11126/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі № 910/11126/21 скасувати.

3. Матеріали справи №910/11126/21 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.05.2022

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.М. Гаврилюк

С.В. Владимиренко