РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.05.2022Справа № 910/11530/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосаміт ЛТД"

до ОСОБА_1

про стягнення 81 487, 98 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» з вимогами до ОСОБА_1 (враховуючи подані уточнення 11.11.2021) про стягнення 81487,98 грн, з яких 76317,69 грн основного боргу, 2242,05 грн пені, 448,40 грн 3% річних та 2479,84 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 не оплатив виконані позивачем за Актом виконаних робіт № від 09.04.2021 роботи, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 61996,06 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2242,05 грн, 3% річних у розмірі 448,40 грн та інфляційні втрати у розмірі 2479,84 грн. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не у повному обсязі оплатив товар, отриманий за видатковою накладною № від 03.04.2021, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14321,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 відкрито провадження у справі №910/11530/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/11530/21 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (АДРЕСА_1), що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку про повернення поштового відправлення у зв`язку з закінченням терміну зберігання та поштовим конвертом, в якому ухвала суду направлялась на адресу ФОП ОСОБА_1.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/11530/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) укладено Договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконувати на замовлення замовника ремонт та технічне обслуговування наданих замовником автомобілів: Toyota Camry - 8 одиниць, Toyota Avalon - 1 одиниця, та інших автомобілів, наданих замовником, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати виконані роботи на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.9 Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 після виконання робіт виконавець надає замовнику Акт виконаних робіт, в якому зазначається перелік виконаних робіт, їх вартість, перелік та вартість встановлених запасних частин та аксесуарів, перелік та вартість використаних матеріалів, гарантійні терміни на виконані роботи.

Згідно з п. 2.14 Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 місце надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів - місцезнаходження виконавця: м. Київ, Харківське шосе, буд. 179.

У п. 4.1 Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 зазначено, що оплата за виконані роботи проводиться замовником по факту виконання робіт, в строк не пізніше 5 банківських днів з дня підписання Акту.

Згідно з п. 7.6 Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 включно. Договір може бути припинений за письмовою заявою будь-якої з сторін, поданою не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати припинення договору. Якщо така заява не надійшла, договір продовжується на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 не оплатив виконані позивачем за Актом виконаних робіт № від 09.04.2021 роботи, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 61996,06 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2242,05 грн, 3% річних у розмірі 448,40 грн та інфляційні втрати у розмірі 2479,84 грн.

Крім того, судом встановлено, що за видатковою накладною № від 03.04.2021 позивач поставив ФОП ОСОБА_1 товар (автошини) на суму 15121,63 грн.

Вказана накладна підписана представниками позивача та ФОП ОСОБА_1 (Бутовенком М.О. на підставі Довіреності від 29.03.2021).

Позивач у позовній заяві вказав на те, що відповідач не у повному обсязі оплатив товар, отриманий за видатковою накладною № від 03.04.2021, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14321,63 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою укладений між сторонами Договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 є договором підряду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Як вбачається з Акту виконаних робіт № від 09.04.2021, складеного між позивачем та ФОП ОСОБА_1, позивачем відповідно до умов Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 були виконані роботи з ремонту автомобіля на загальну суму 61996,06 грн.

Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений відбитками печаток Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» та ФОП ОСОБА_1.

Однак, на ньому замовником робіт вказані зауваження щодо виконаних підрядником робіт - колір фарбування не відповідає. Неправильно підібраний відтінок. Машина чорного кольору, а відтінок пофарбованих частин з синім відтінком, а саме права сторона, капот і два бампера. Багато голограм.

Відповідно до ч. 1 ст. 852 Цивільного кодексу України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором 1) вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або 2) виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Доказів вчинення відповідачем дій, вказаних у ч. 1 ст. 852 Цивільного кодексу України, матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

При цьому, судом враховано, що Акт виконаних робіт № від 09.04.2021 підписаний ФОП ОСОБА_1, що свідчить про прийняття нею робіт, вказаних позивачем в Акті виконаних робіт № від 09.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, у п. 4.1 Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 зазначено, що оплата за виконані роботи проводиться замовником по факту виконання робіт, в строк не пізніше 5 банківських днів з дня підписання Акту.

Таким чином, враховуючи дату складання Акту виконаних робіт № - 09.04.2021, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити роботи, виконані позивачем, у строк до 16.04.2021.

Доказів оплати ФОП ОСОБА_1 робіт за Актом виконаних робіт № від 09.04.2021 станом на дату розгляду справи у суді матеріали справи не містять.

Крім того, як встановлено судом, за видатковою накладною № від 03.04.2021 позивач поставив ФОП ОСОБА_1 товар (автошини) на суму 15121,63 грн. Вказана накладна підписана представниками позивача та ФОП ОСОБА_1 (Бутовенком М.О. на підставі Довіреності від 29.03.2021).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Оскільки видаткова накладна № від 03.04.2021 на суму 15121,63 грн містить найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд зазначає, що нормою ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, між іншим, можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

З огляду на те, що сторонами не надано доказів погодження строків оплати товару, поставленого позивачем за спірною видатковою нракладною, суд дійшов висновку щодо необхідності застосування положень норми ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідно до якої покупець повинен оплачувати товар після його прийняття.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 повинна була оплатити товар, отриманий за накладною № від 03.04.2021 на суму 15121,63 грн, 03 квітня 2021 року.

Як вбачається з платіжного доручення №57141422.1 від 29.03.2021, ФОП ОСОБА_1 сплатила на користь позивача грошові кошти у розмірі 800,00 грн.

Як пояснив позивач у позовній заяві, вказана оплата була здійснена в якості попередньої оплати товару.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 14321,63 грн (15121,63 - «мінус» 800,00 грн) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Наявність та розмір заборгованості ФОП ОСОБА_1 за Договором про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 (за Актом виконаних робіт № від 09.04.2021) у сумі 61996,06 грн та за видатковою накладною № від 03.04.2021 у сумі 14321,63 грн підтверджуються підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 76317,69 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2242,05 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.2 Договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів №29 від 29.03.2021 за прострочення оплати за цим договором замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, оскільки як вбачається з позовної заяви, позивач вважає, що прострочення з оплати робіт, виконаних ним, виникло у відповідача з 15.04.2021.

Однак, як встановлено судом, враховуючи дату складання Акту виконаних робіт № - 09.04.2021, відповідач повинен був оплатити роботи, виконані позивачем, у строк до 16.04.2021.

Таким чином, обґрунтованим для нарахування пені є період з 17.04.2021 по 12.07.2021 (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

За таких обставин суд здійснив власний розрахунок пені, відповідно до якого обгрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача, є 2216,57, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» в частині стягнення пені у розмірі 2242,05 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 2216,57 грн.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 448,40 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, оскільки як вбачається з позовної заяви, позивач вважає, що прострочення з оплати робіт, виконаних ним, виникло у відповідача з 15.04.2021, тоді, як встановлено судом, враховуючи дату складання Акту виконаних робіт № - 09.04.2021, відповідач повинен був оплатити роботи, виконані позивачем, у строк до 16.04.2021.

Таким чином, обґрунтованим для нарахування 3% річних є період з 17.04.2021 по 12.07.2021 (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

За таких обставин суд здійснив власний розрахунок 3% річних, відповідно до якого обгрунтованим розміром 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, є 443,31 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» в частині стягнення 3% річних у розмірі 448,40 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 443,31 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2479,84 грн. за період з квітня по червень 2021 року.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, оскільки позивачем не дотримано вищевикладеного порядку (механізму) нарахування, у зв`язку з чим здійснив власний розрахунок, відповідно до якого обґрунтованим розміром інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача, є 931,55 грн (за травень-червень 2021 року).

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 2479,84 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 931,55 грн.

При цьому, судом встановлено, що 28.07.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, у зв`язку з чим позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, оскільки господарські зобов`язання, які виникли між позивачем ФОП ОСОБА_1, не припинились з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, даний спір, в якому позивач визначив відповідачем фізичну особу ОСОБА_1 , належить до господарської юрисдикції, а громадянка України ОСОБА_1 відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Так як місцем виконання договорів, стягнення заборгованості за якими є предметом позову у даній справі, є місто Київ, спір підсудний Господарському суду міста Києва.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 130, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» (02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 179; ідентифікаційний код: 14369855) суму основного боргу у розмірі 76 317 (сімдесят шість тисяч триста сімнадцять) грн 69 коп., пеню у розмірі 2 216 (дві тисячі двісті шістнадцять) грн 57 коп., 3% річних у розмірі 443 (чотириста сорок три) грн 31 коп, інфляційні втрати у розмірі 931 (дев`ятсот тридцять одна) грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 2 226 (дві тисячі двісті двадцять шість) грн 02 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 06.05.2022.

Суддя М.Є.Літвінова