ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2022 р. Справа№ 910/9603/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Пшенишна В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 року (повний текст рішення складено 20.12.2021)

у справі №910/9603/21 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД-ОПТІМА-КОНСТРАКШЕН»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест»

про стягнення 698 384,31 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУД-ОПТІМА-КОНСТРАКШЕН» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» про стягнення 698 384,31 грн, з яких 681 250,40 грн заборгованості, 14 278,26 грн пені та 2 855,65 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 1578/8-2 від 09.09.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД-ОПТІМА-КОНСТРАКШЕН» 681 250 грн 40 коп. заборгованості, 8 049 грн 66 коп. пені, 1 609 грн 93 коп. 3% річних та 10 363 грн 65 коп. судового збору.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем належними доказами, у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України, доведено факт надання відповідачу послуг за Договором загальною вартістю 1 400 045,92 грн.

В той же час, судом першої інстанції здійснено власний розрахунок пені та 3 % річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Києва від 08.12.2021 року у справі №910/9603/21 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції здійснено розгляд справи без з`ясування правомірності володіння/користування відповідачем баштовим краном Potein M 175, що свідчить про не з`ясування обставин, які мають значення для розгляду справи. Також, за твердженням апелянта, судом не досліджено обставин, чи мав позивач відповідні дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки. Апелянт також наголосив, що відсутність погодження представником відповідача рапортів свідчить про те, що послуги позивачем не надані. Апелянт вказав, що судом першої інстанції не були досліджені належним чином умови договору щодо порядку погодження/непогодження направлених сторонами документів, оскільки відповідач не отримував акти наданих послуг, які начебто були надіслані позивачем засобами поштового зв`язку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9603/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/9603/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 року у справі №910/9603/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 22.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022) в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10,12 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 2, 6 Європейської 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням Ради суддів України №9, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, розпоряджень Ради оборони міста Києва, судові справи призначені у період з 24.02.2022 по 31.03.2022 були зняті з розгляду.

Наказом Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022, у зв`язку з можливістю здійснення повноважень суддів безпосередньо у приміщенні суду, відновлено здійснення судочинства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 розгляд справи призначено на 17.05.2022.

Явка представників сторін

У судове засідання 17.05.2022 представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів на офіційну електронну адресу сторін в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа.

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача у судовому засіданні 17.05.2022.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

09.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (далі - генпідрядник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Буд-Оптіма-Констракшен" (далі - виконавець, позивач) укладено Договір № 1578/8-2 (далі - Договір), предметом якого згідно з п. 1.1 є надання виконавцем послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт на будівельному об`єкті: "Будівництво житлового комплексу за адресою: бульвар Академіка Вернадського, 24 у Святошинському районі м. Києва. І, II, III, IV, V черга" (далі - Будівельний об`єкт).

Відповідно до п. 1.2 Договору виконавець надає послуги на Будівельному об`єкті баштовим краном модифікації Potein M 175 (далі - БК) в кількості визначеній в проекті виконаних робіт (далі - ПВР), а генпідрядник організовує надання послуг БК на Будівельному об`єкті та проводить своєчасну оплату наданих виконавцем послуг.

За умовами пунктів 2.10, 2.11 Договору генпідрядник зобов`язується не пізніше 20 числа звітного місяця підписувати рапорт про роботу БК за звітний місяць та на наступний робочий день повертає виконавцю відповідний рапорт про роботу БК за звітний місяць для підготування виконавцем первинних документів, а саме Акта надання послуг (далі - первинні документи). Генпідрядник зобов`язується щомісячно підписувати наданні первинні документи та проводити оплату наданих виконавцем послуг відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 3.8 Договору щоденно по завершенню робочої зміни кранівник виконавця надає представнику генпідрядника для підписання рапорт про роботу БК за звітну зміну і до 20 числа звітного місяця надає представнику генпідрядника для підписання рапорт про роботу БК за звітний місяць (з 20 числа попереднього місяця по 20 число звітного місяця).

За змістом пункту 3.10 Договору виконавець щомісячно готує та надає генпідряднику для погодження та підписання первинні документи в двох примірниках і передає їх генпідряднику до 20-го числа звітного місяця.

У пункті 4.2 Договору сторони погодили, що оплата послуг виконавця проводиться за цінами, зазначеними в цьому пункті Договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що виконавець щомісячно протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання представником генпідрядника рапорту про роботу БК за звітний місяць передає генпідряднику первинні документи разом з рапортом, оформлені за договірними цінами згідно з Розділом 4 цього Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору генпідрядник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання первинних документів підписує та скріпляє отримані документи своєю печаткою, а один їх примірник повертає виконавцю. При наявності зауважень до первинних документів або наданих послуг генпідрядник в триденний термін повертає виконавцю отримані первинні документі разом зі своїми письмовими зауваженнями для виправлення, виконавець коригує первинні документи або обґрунтовує перед генпідрядником свій варіант оформлення протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання зауважень.

За умовами пункту 5.3 Договору у випадку, якщо генпідрядник не повернув виконавцю первинні документи протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання та не надав жодних письмових зауважень стосовно отриманих первинних документів або наданих послуг, надані послуги (виконані роботи) вважаються такими, що надані (виконані) належним чином та прийняті генпідрядником без зауважень у зв`язку з чим підлягають оплаті відповідно до пункту 5.4 Договору.

У пункті 5.4 Договору сторони погодили, що генпідрядник щомісячно до 20 числа проводить оплату наданих послуг за попередній місяць. Оплата наданих послуг проводиться на підставі первинних документів.

Згідно з пунктами 7.1, 7.3 Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Зі змісту наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі баштового крану за Договором від 09.09.2020 вбачається, що виконавець передав, а генпідрядник прийняв баштовий кран Potein M 175 зав. № 350549 у повному обсязі та комплектації.

Як зазначає позивач, в період з вересня 2020 року по травень 2021 року ним було надано, а відповідачем прийнято послуги з експлуатації баштового крану загальною вартістю 1 400 045,92 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти надання послуг, проте відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням за Договором, вартість наданих послуг у повному обсязі не оплатив, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 681 250,40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було також направлено на адресу відповідача претензії про сплату існуючої заборгованості, в тому числі за Договором, проте вказані претензії були залишені відповідачем без задоволення.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 681 250,40 грн заборгованості, 14 278,26 грн пені та 2 855,65 грн 3 % річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору підряду (виконання робіт) і договору про надання послуг та підпадає під правове регулювання Глави 61 та Глави 63 Цивільного кодексу України.

А тому твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що укладений між сторонами договір містить елементи договору оренди, є помилковими.

Посилання відповідача, що акт № 1 приймання-передачі баштового краду підтверджує існування між сторонами орендних відносин колегія суддів відхиляє, оскільки у п. 1.2. сторони чітко визначили, що виконавець надає послуги на Будівельному об`єкті баштовим краном модифікації Potein M 175 (далі - БК) в кількості визначеній в проекті виконаних робіт (далі - ПВР), а генпідрядник організовує надання послуг БК на Будівельному об`єкті.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що виконавець передає по акту приймання-передачі під охорону представнику генпідрядника БК, інше своє майно та обладнання, яке необхідне для виконання робіт на будівельному об`єкті, що і було зроблено сторонами, на підтвердження чого складено акт № 1 від 09.09.2020.

У зв`язку з чим такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Згідно із статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно з частинами 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За приписами частин 1, 2 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до вимог статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання умов договору, сторонами підписано та скріплено печатками акти надання послуг, а саме: № 45 від 30.09.2020 на суму 68 200,00 грн, № 57 від 20.10.2020 на суму 140 749,08 грн, № 84 від 20.11.2020 на суму 235 615,20 грн, № 109 від 22.12.2020 на суму 174 231,24 грн, № 3 від 21.01.2021 на суму 84 325,44 грн, № 25 від 22.02.2021 на суму 124 008,00 грн, що разом становить 827 128,96 грн.

Доказів на підтвердження наявності у відповідача заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг, а також претензій щодо виконання позивачем умов Договору в частині надання послуг загальною вартістю 827 128,96 грн не надано.

Спір у цій справі виник внаслідок того, що, на думку позивача, відповідачем неналежним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Договором та не оплачено надані послуги вартістю 681 250,40 грн, натомість відповідач заперечує факт надання позивачем послуг за Договором, а також направлення йому первинних документів, які засвідчують надання позивачем послуг.

У матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії актів надання послуг №36 від 23.03.2021 на суму 190 972,32 грн, №4 від 21.04.2021 на суму 205 853,28 грн та №23 від 21.05.2021 на суму 176 091,36 грн, що разом становить 572 916,96 грн.

У матеріалах справи також містяться належним чином засвідчені копії змінних рапортів, а саме за березень-квітень 2021 року, згідно з яким баштовим краном відпрацьовано 332 год., за квітень-травень 2021 року, за змістом якого баштовим краном відпрацьовано 284 год. та за травень-червень 2021, відповідно до якого баштовим краном відпрацьовано 228 год., які також не містять підпису представника відповідача.

Вказані відомості були відображені позивачем в актах надання послуг № 36 від 23.03.2021, № 4 від 21.04.2021 та № 23 від 21.05.2021.

Вищевказані акти надання послуг разом зі змінними рапортами роботи баштового крану та рахунками на оплату були направлені на адресу місцезнаходження відповідача, про що свідчать наявні у матеріалах справи належним чином засвідчені копії описів вкладення у цінні листи та поштових накладних.

Частиною 1 статті 882 Цивільного кодексу України визначено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Відповідно до частини 4 вказаної статті передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 917/1489/18, від 18.07.2019 у справі № 910/6491/18, від 19.06.2019 у справі № 910/11191/18).

Апелянт зазначає, що в наданих позивачем поштових описах зазначено акти надання послуг баштовими кранами за березень 2021 без посилань на договір, що не може бути підтвердженням надсилання саме актів за спірним договором.

Однак, такі твердження колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з опису вкладення у цінний лист від 01.06.2021, відповідачу на його юридичну адресу було направлено акт № 23 від 21.05.2021 та відповідний змінний рапорт роботи; з опису вкладення у цінний лист від 21.04.2021 вбачається, що відповідачу на його юридичну адресу було направлено акт № 4 від 21.04.2021 та відповідний змінний рапорт роботи, а з опису вкладення у цінний лист від 23.03.2021 - акт № 36 від 23.03.2021.

Доказів того, що позивачем були направлені інші акти наданих послуг по іншим договорам відповідачем належними та допустимими доказами не доведено і не підтверджено.

Доводи відповідача стосовно того, що позивачем при направленні актів надання послуг за період з березня по травень 2021 року було зазначено різні номери телефонів, які не є номерами телефонів представників відповідача, суд першої інстанції правомірно відхилив з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (зі змінами), до внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

За п. п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Отже, згідно із вказаними пунктами Правил, опис вкладення складається в тому випадку, якщо поштове відправлення приймається до пересилання з оголошеною цінністю.

При цьому, з аналізу п. п. 2, 11, 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (зі змінами), ст. 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" вбачається, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, що надають послуги, дата та вид послуги, її вартість) є доказами надіслання документів. У разі, якщо направлений лист не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, його слід вважати належним чином врученим адресату. (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 904/3145/18).

А тому невірне зазначення номеру телефону адресата та поштовому відправленні не може бути підтвердженням не вручення відповідачу надісланих на його юридичну адресу актів наданих послуг.

Більше того, відповідно до п. 91 Правил надання послуг поштового зв`язку адресат про отримання поштового відправлення повідомляється двома способами - або по телефону, вказаному, у поштовому відправленні, або шляхом вкладення до абонентської скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20 виклав таку правову позицію щодо застосування статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.19. № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

А тому, з огляду на належне направлення на юридичну адресу відповідача актів № 36 від 23.03.2021, № 4 від 21.04.2021 та № 23 від 21.05.2021, вони у розумінні п. 5.3. договору вважаються підписані та погоджені відповідачем.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, податкова накладна як доказ може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт надання послуг та їх прийняття замовником. Оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії сторін щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку надання спірних послуг.

Відповідно до п. 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За змістом пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №72 від 30.09.2020, №91 від 20.10.2020, № 120 від 20.11.2020, № 149 від 22.12.2020, № 2 від 21.01.2021, №24 від 22.02.2021, №40 від 23.03.2021, №55 від 21.04.2021, №77 від 21.05.2021, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції про прийняття документів (податкових накладних) податковим органом.

А тому, надані позивачем докази, а саме Акт приймання-передачі баштового крану за Договором від 09.09.2020, за яким позивач передав, а відповідач прийняв баштовий кран, акти надання послуг та змінні рапорти (первинні документи за Договором), частина з яких була погоджена обома сторонами, а інша частина була направлена позивачем на адресу місцезнаходження відповідача, якими засвідчується факт надання позивачем послуг за Договором загальною вартістю 1 400 045,92 грн, а також складені та зареєстровані позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, які додатково (у сукупності з іншими доказами) підтверджують факт надання позивачем послуг за Договором протягом вересня 2020 року - травня 2021 року, є більш вірогідними, ніж ті, на які посилається відповідач.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем в повному обсязі наданих позивачем послуг за Договором, у тому числі й за актами надання послуг, які були підписані відповідачем.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження правомірності володіння/користування баштовим краном Potein M 175 зав. №350549, з огляду на існування кримінального провадження, в рамках якого встановлено, що баштові крани, які перелічені в постанові органу поліції від 28.07.2021, належать іншій особі, також є безпідставними, оскільки відповідач користувався наданими позивачем послугами з експлуатації вказаного баштового крана, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти надання послуг, частина з яких підписана відповідачем, а також здійснював оплату вказаних послуг.

Відповідно до приписів ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вищенаведене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати суми боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 681 250,40 грн правомірно задоволена судом першої інстанції.

Стосовно нарахованих 3 % річних колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунок 3 % річних не відповідає положенням законодавства, а також умовам Договору, оскільки позивачем було нараховано 3 % річних за більший період, а також на частину заборгованості з оплати наданих позивачем послуг, строк оплати якої протягом періоду їх нарахування не настав, відтак наявні підстави для перерахунку заявлених позивачем сум пені та 3 % річних.

У зв`язку з чим є вірним розрахунок 3 % річних в розмірі 1 254,62 грн на суму заборгованості 299 305,76 грн за період з 21.04.2021 по 10.06.2021, та 3 % річних в розмірі 355,31 грн. на суму заборгованості 205 853,28 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у разі порушення генпідрядником строків оплати за Договором, виконавець має право нарахувати генпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних грошових зобов`язань за кожний день прострочення платежу.

Як вже було зазначено вище, судом першої інстанції вірно встановлено помилковість здійсненого позивачем розрахунку, так як пеня нарахована за більший період, а також на частину заборгованості з оплати наданих позивачем послуг, строк оплати якої протягом періоду їх нарахування не настав.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 049,66 грн. пені за період з 21.04.2021 по 10.06.2021.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі № 910/9603/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на проведення експертизи покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі № 910/9603/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 у справі № 910/9603/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/9603/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.05.2022

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко