ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2022 р. Справа№ 910/1834/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Буравльова С.І.

Майданевича А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 про повернення заяви про забезпечення доказів заявнику

у справі № 910/1834/19 (суддя: Шкурдова Л.М.)

за позовом : 1. ОСОБА_1

2. TRIANTAL INVESTMENTS LTD

до відповідачів:

1. Міністерства фінансів України

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

3. Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

4. Національного банку України

5. Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

6. Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

7. Товариства з обмеженою відповідальністю "Солід Дніпро"

8. Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" № БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016 та зобов`язання вчинити дії

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідачів:

1. ОСОБА_1

2. TRIANTAL INVESTMENTS LTD

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійний вимог на предмет спору за зустрічним позовом на стороні позивача:

1. Міністерства фінансів України

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

3. Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

4. Національного банку України

5. Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

6. Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за зустрічним позовом на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Солід Дніпро"

про визнання відсутнім права вимагати повернення акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та визнання відсутнім права власності на акції Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/1834/19 за позовом ОСОБА_1 , TRIANTAL INVESTMENTS LTD до Міністерства фінансів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Солід Дніпро", Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" № БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, який укладено між Державою Україна в особі Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016 були власниками простих акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" Шевченко А.М., яка діяла в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в інтересах і за рахунок якої діяло Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 - щодо пакету простих іменних акцій, випущених Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", що становить 41,6572% від загальної кількості випущених акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та в частині, що стосується прав та інтересів TRIANTAL INVESTMENTS LTD - щодо пакету простих іменних акцій, випущених Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", що становить 16,5748% від загальної кількості випущених акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та зобов`язання вчинити дії, пов`язані з недійсністю договору; та за зустрічним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до відповідачів за зустрічним позовом, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про: визнання відсутнім права у ОСОБА_1 вимагати у Держави Україна в особі Міністерства фінансів України повернення 31 634 582 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"; визнання відсутнім права у ОСОБА_1 вимагати визнання права власності за ОСОБА_1 на 31 634 582 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що належали ОСОБА_1 до моменту укладання договору купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016; визнання відсутнім права у TRIANTAL INVESTMENTS LTD вимагати у Держави Україна в особі Міністерства фінансів України повернення 12 766 758 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"; визнання відсутнім права у TRIANTAL INVESTMENTS LTD вимагати визнання права власності за TRIANTAL INVESTMENTS LTD на 12 766 758 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що належали TRIANTAL INVESTMENTS LTD до моменту укладання договору купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 у справі № 910/1834/19 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів на підставі ч. 4 ст. 111 ГПК України повернуто заявнику.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 у справі № 910/1834/19 якою було повернуто заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів та заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у даній справі направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що в даному випадку має місце юридична колізія, яка випливає з розбіжностей у застосуванні нормативно-правових актів. Наголошує, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено ставки судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, а ставки за подання заяви про забезпечення доказів при зверненні до суду загальної юрисдикції та до адміністративного суду є відмінними. Зауважує, що відповідно до вимог принципу правової визначеності правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією із сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021, апеляційна скарга у справі № 910/1834/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарський суд міста Києва від 16.12.2021 про повернення заяви про забезпечення доказів заявнику у справі № 910/1834/19 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Встановлено учасникам справи процесуальний строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Оскільки згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду, то в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи є належним чином повідомленими про перегляд справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою позивача-1 на на ухвалу Господарський суд міста Києва від 16.12.2021 у справі № 910/1834/21.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Буравльов С.І., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2022 справу № 910/1834/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарський суд міста Києва від 16.12.2021 було прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Буравльов С.І., Майданевич А.Г.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/1834/19 за позовом ОСОБА_1 , TRIANTAL INVESTMENTS LTD до Міністерства фінансів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Солід Дніпро", Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" № БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, який укладено між Державою Україна в особі Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016 були власниками простих акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" Шевченко А.М., яка діяла в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в інтересах і за рахунок якої діяло Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 - щодо пакету простих іменних акцій, випущених Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", що становить 41,6572% від загальної кількості випущених акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та в частині, що стосується прав та інтересів TRIANTAL INVESTMENTS LTD - щодо пакету простих іменних акцій, випущених Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", що становить 16,5748% від загальної кількості випущених акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та зобов`язання вчинити дії, пов`язані з недійсністю договору; та за зустрічним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до відповідачів за зустрічним позовом, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про: визнання відсутнім права у ОСОБА_1 вимагати у Держави Україна в особі Міністерства фінансів України повернення 31 634 582 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"; визнання відсутнім права у ОСОБА_1 вимагати визнання за ним права власності на 31 634 582 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що належали ОСОБА_1 до моменту укладання договору купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016; визнання відсутнім права у TRIANTAL INVESTMENTS LTD вимагати у Держави Україна в особі Міністерства фінансів України повернення 12 766 758 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"; визнання відсутнім права у TRIANTAL INVESTMENTS LTD вимагати визнання права власності за TRIANTAL INVESTMENTS LTD на 12 766 758 штуки простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що належали TRIANTAL INVESTMENTS LTD до моменту укладання договору купівлі-продажу акцій Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016.

15.12.2021 року через відділ діловодства суду від позивача-1 за первісним позовом надійшла заява про забезпечення доказів, у якій він просить забезпечити докази, шляхом витребування їх у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. В той же час судом встановлено, що до поданої представником позивача-1 заяви про забезпечення доказів не було додано доказів, що підтверджують сплату судового збору.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для повернення заяви про забезпечення доказів на підставі ч. 4 ст. 111 ГПК України.

Однак, вищенаведені висновки суду першої інстанції судова колегія Північного апеляційного господарського суду вважає передчасними, з огляду на таке.

Так, згідно з ч. 3 ст. 111 ГПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у розмірах, які залежать від найменування документа і дії, за яку справляється судовий збір, та платника судового збору.

При цьому, зазначеним Законом визначено ставки судового збору за подання заяви про забезпечення доказів відповідно при зверненні до суду загальної юрисдикції та до адміністративного суду.

Водночас, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" не передбачена сплата судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів.

Так, у ГПК України закріплена норма, що при поданні заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом, а спеціальним Законом України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, не передбачено сплату судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів.

Отже, в даному випадку, на переконання суду апеляційної інстанції, має місце юридична колізія, з якої вбачається протиріччя між нормативно-правовими актами.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 904/2404/18 та від 07.11.2021 у справі № 903/834/20.

Принцип правової визначеності (певності) - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоби право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати зрозумілу та реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (рішення у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року (див., mutatismutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Bellet v. France", заява N 23805/94, 4 December 1995, § 36).

Зокрема, у справі "Новік проти України" (заява N 48068/06, рішення від 18.12.2008) Європейський Суд з прав людини зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Відповідно до вимог принципу правової визначеності правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постановах від 03.07.2019 у справі №911/1521/18 та в ухвалі від 07 липня 2020 року у справі № 904/5739/19

В даному випадку, предметом апеляційного перегляду є ухвала господарського суду про повернення заяви про забезпечення доказів у зв`язку з несплатою відповідачем судового збору.

Враховуючи наведені норми права та практику Європейського Суду з прав людини, апеляційний суд доходить висновку, що в даному випадку виникла юридична колізія, оскільки ГПК України встановлює порядок, за яким при поданні заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом, а водночас Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплату судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів.

При цьому, суд має тлумачити норми права на користь особи, що звернулася з заявою про забезпечення доказів.

Таким чином, оскільки в чинному законодавстві України відсутні норми щодо визначення розміру судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції, повернувши заяву позивача, позбавив останнього можливості в повному обсязі користуватися наявними процесуальними правами та доводити свою позицію під час розгляду справи у суді.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 про повернення заяви у справі № 910/1834/19 підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва

Оскільки судом апеляційної інстанції остаточного рішення зі спору у даній справі не приймається, то розподіл судових витрат, в т.ч. і витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, за загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 271, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 у справі № 910/1834/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 у справі № 910/1834/19 скасувати.

3. Справу № 910/1834/19 передати для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст. ст. 286, 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.І. Буравльов

А.Г. Майданевич