ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2022 року м.Дніпро Справа № 904/6344/20 (904/8722/21)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 у справі №904/6344/20 (904/8722/21)

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 106146,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 у справі №904/6344/20 (904/8722/21) (повний текст складено 25.01.2022, суддя Камша Н.М., м.Дніпро) позов задоволено частково: стягнуто з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради 69896,07 грн. - основного боргу, 698,93 грн. - інфляційних втрат, 430,85 грн. - 3% річних, 2385,95 грн. - пені та 1569,93 грн. - витрат зі сплати судового збору; у решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за листопад, грудень 2020, 11 днів січня 2021 року є конкурсними та повинні бути заявлені у справу №904/6344/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська буд. 24, ). Враховуючи наявність заборгованості за 20 днів січня, лютий, березень, квітень 2021 року, яка підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 68896,07 грн. підлягають задоволенню. За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає 3% річних в розмірі 430,85 грн. за період з 12.08.2021 по 11.01.2021. у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 192,12 грн. судом відмовлено. Перевіривши заявлену до стягнення суму інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 698,93 грн., у задоволенні решти суми вимог відмовлено.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог є таким, що винесене із порушенням норм матеріального та процесуального права;

- для вирішення даної справи має істотне значення визначення моменту виникнення вимог до боржника. Як вбачається із тексту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції заявлені вимоги розділено на конкурсні та поточні за принципом "коли спожито". Однак період споживання тепла і момент виникнення вимог до боржника є різними за своєю правовою природою та не співпадають у часі. Крім того, розділ періоду споживання (розрахункового періоду) на окремі календарні дні з виділенням двадцятиденної суми із нього не відповідає нормам діючого законодавства та договору;

- судом першої інстанції не надано належної оцінки матеріалам та обставинам справи, а також невірно застосовано положення діючого законодавства у сфері теплопостачання та з питань банкрутства;

- при встановленні моменту виникнення вимог - до чи після відкриття провадження у справі про банкрутство, суд мав дослідити обставини, коли настав строк виконання таких вимог;

- пунктами 35, 36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Отже, строк для виконання зобов`язань із оплати за спожите у січні 2021 року тепло не може настати раніше, ніж закінчиться січень 2021 року. В силу даного, станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача (а також введення мораторію), встановлений Правилами строк оплати за тепло, спожите в січні 2021 року ще не настав;

- сторони у даній справі мають керуватись також договором про постачання теплової енергії, яким деталізовано строки виконання грошових зобов`язань. Пунктом 7.4. договору врегульовано остаточний розрахунок, та передбачено, що споживач здійснює його впродовж 5 діб після одержання рахунку. Як вбачається з матеріалів справи, рахунки направлено рекомендованим листом (копії фіскального чеку, опису вкладення та накладної містяться в матеріалах справи). Відповідно до відомостей офіційного сайту АТ "Укрпошта", сторінки "Трекінг відправлень", відправлення вручено 06.08.2021. Тому, строк для оплати отриманих рахунків настав з 07.08.2021 та тривав по 11.08.2021 включно, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача;

- висновки суду, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за листопад, грудень 2020, 11 днів січня 2021 року є конкурсними та повинні бути заявлені в справу №904/6344/20 про банкрутство є безпідставними, не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Тому, відповідно, позовні вимги підлягають кваліфікації як поточні та мають бути задоволені так само, як і решта позовних вимог, разом із нарахованими на них інфляційними втратами, 3% річних, пенею та понесеними витратами у вигляді сплаченого судового збору.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не подав до суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.02.2022р. для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2022 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/6344/20 (904/8722/21); вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги та передбачених главою 1 розділу IV ГПК України, відкладено до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

16.03.2022 справа №904/6344/20 (904/8722/21) надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 25.03.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустках суддів Білецької Л.М. і Верхогляд Т.А. (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження тощо), призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю Вечірка І.О. (доповідач), суддів Мороза В.Ф., Паруснікова Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2022 відкрито апеляційне провадження у справі. Вирішено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

У зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді-члена колегії, а саме вихід з відпустки суддів Білецької Л.М. та Верхогляд Т.А., за розпорядженням керівника апарату суду №896/22 від 20.04.2022 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого справу №904/6344/20 (904/8722/21) передано раніше визначеному складу суду: головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 у справі №904/6344/20 (904/8722/21) прийнято до свого провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2017 між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (далі - теплопостачальна організація) та Дочірнім підприємством "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - споживач) укладено договір про постачання теплової енергії №080510 (надалі - договір).

Відповідно до умов договору теплопостачальна організація прийняла на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язався одержувати та сплатити теплопостачальній організації її вартість за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах, передбачених цим договором (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1 договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (172 доби); гаряче водопостачання - відповідно з виробничою програмою теплопостачальної організації; технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою споживача; кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Споживач теплової енергії зобов`язується: додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені в додатку 1. Виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. На кінець опалювального сезону, календарного року проводити звіряння розрахунків з теплопостачальною організацією. Щомісячно повертати теплопостачальній організації підписаний споживачем або представником споживача та належним чином оформлений акт прийому-передачі теплової енергії. В разі не згоди з визначеним теплопостачальною організацією обсягом поставленої теплової енергії за відповідний розрахунковий період, споживач зобов`язаний надати на адресу теплопостачальної організації мотивоване заперечення (з контррозрахунком спожитої теплової енергії, або з відповідним актом, про встановлення факту, складеного за участю теплопостачальної організації) в письмовому вигляді протягом 7 (семи) календарних днів з моменту одержання Акту прийому-передачі теплової енергії. (п. 3.2.1-3.2.3 договору).

Відповідно до п. 4.2.1 договору обов`язки теплопостачальної організації: забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах згідно з умовами договору.

Згідно з правилами користування тепловою енергією, споживачі зобов`язуються встановити прилади обліку теплової енергії (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, облік споживання теплової енергії проводиться по приладам обліку, встановленим на вводах опалення по вул. Воскресенська, 24.

Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін вказана в додатку 2 до договору та не може бути змінена в односторонньому порядку (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 6.1 договору тарифи на теплову енергію, що споживається за цим договором встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України, згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Позивачем зазначено, що тарифи згідно яких формувались рахунки відповідача впродовж розрахункових періодів з листопада 2020 по квітень 2021, затверджені постановами НКРЕКП №632 від 1703.2020, №2257 від 30.11.2020.

Згідно з п. 7.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) прийому-передачі теплової енергії по формі додатку 4. Отриманий акт прийому-передачі теплової енергії споживач або представник споживача повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі десяти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: при отриманні нарочним - дата вручення представнику споживача; при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів). При повернені підприємством зв`язку рекомендованого листа з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що споживач повідомлений про направлені документи. У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту прийому-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у вищезазначений термін, акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п. 7.2. договору).

Відповідно до п. 7.4 договору остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку теплопостачальної організації, яка зобов`язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Згідно з п. 11.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01 січня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 11.5 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, в період з листопада 2020 по квітень 2021 позивач поставив відповідачу теплову енергію на суму 101063,18 грн., що підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії (а.с.20-25).

Як зазначено вище, відповідно до п. 7.4. Договору, споживач здійснює кінцевий розрахунок впродовж 5 діб після одержання рахунку.

У зв`язку з невиконанням відповідачем даного обов`язку, датою початку порушення зобов`язання за листопад 2020 - квітень 2021 (з урахуванням вихідних днів) є 12.08.2021 (Акти та рахунки направлено позивачем 29.07.2021 рекомендованим листом (копії фіскального чеку, опису вкладення та накладної - а.с.32).

Відповідно до відомостей офіційного сайту АТ "Укрпошта", сторінки "Трекінг відправлень", відправлення вручено 06.08.2021.

Крім того, згідно акту звіряння взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за період: січень 2019 - листопад 2021, відповідачем підтверджено наявність заборгованості перед позивачем за заявлений період у розмірі 101063,18 грн.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, не здійснив оплату за поставлену теплову енергію з листопада 2020 року по квітень 2021 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на час звернення до суду у розмірі 101063,18 грн., що і стало причиною спору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, , введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів, до 30.06.2021 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Проскуріна Дмитра Олександровича, свідоцтво №380 від 27.02.2013 (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Ковалевича, буд. 3, оф. 2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

14.01.2021 на офіційному веб - порталі судової влади України оприлюднено повідомлення №65743 про відкриття провадження у справі про банкрутство для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з положеннями статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання з постачання теплової енергії за договором №080510 від 01.01.2017, а відповідач, в свою чергу, не сплатив теплову енергію спожиту у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року.

Оскільки акти та рахунки на сплату було направлено позивачем 29.07.2021, то датою порушення зобов`язання за листопад 2020 - квітень 2021 року є 12.08.2021. А отже, строк оплати теплової енергії є таким, що настав.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань відповідачем, позивач нарахував останньому 3% річних за період з 12.08.2021 по 25.10.2021 на загальну суму 622,97 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 1010,59 грн.

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.4. договору сторони визначили, що у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Позивачем нараховано пеню за період з 12.08.2021 по 25.10.2021 у розмірі 3449,86 грн.

Оскаржуваним рішенням господарського суду було частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача 69896,07 грн. основного боргу, 698,93 грн. інфляційних втрат, 430,85 грн. 3% річних та 2385,95 грн. пені.

В частині задоволення позовних вимог рішення місцевого господарського суду сторонами не оскаржується.

Разом з тим, рішення господарського суду оскаржується позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 31167,11 грн. основного боргу, 311,66 грн. інфляційних втрат, 192,12 грн. 3% річних, 1063,91 грн. пені.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу за листопад, грудень 2020р., 11 днів січня 2021р. суд першої інстанції послався на те, що ці вимоги повинні бути заявлені у справу №904/6344/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Господарським судом першої інстанції встановлено, що 14.01.2021 на офіційному веб-порталі Судової влади України було оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ДП "Дніпропетровський облавтодор".

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства "конкурсні кредитори" - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; "поточні кредитори" - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; "забезпечені кредитори" - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Частиною 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з моменту відкриття провадження у справі: пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

За приписами ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

Оскільки відкриття провадження у справі про банкрутство та оприлюднення відповідного повідомлення відбулися 14.01.2021, тобто після виконання позивачем взятих на себе зобов`язань та виникнення у відповідача обов`язку оплатити надані послуги за період листопад-грудень 2020 року та 11 днів січня 2021 року, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача у цій частині є конкурсними та повинні бути заявлені у справу про банкрутство №904/6344/20, оскільки виникли до порушення справи про банкрутство відповідача.

Водночас Верховний Суд в постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №904/4455/19 акцентує увагу на тому, що після введення в дію 21.10.2019 КУзПБ неподання кредитором заяви про визнання грошових вимог до боржника у справі про банкрутство не може бути підставою для відмови у задоволенні його позову до боржника.

Так, з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №31, ст. 441).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 2 КУзПБ, який введено в дію з 21.10.2019, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно із частиною третьою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, втратили свою актуальність та не підлягають врахуванню, в тому числі у справах, відкритих до введення в дію КУзПБ, раніше сформовані правові висновки щодо застосування статей 17, 23 Закону про банкрутство (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI, що набрав чинності 19.01.2013), якими встановлювався преклюзивний тридцятиденний строк для заявлення конкурсних вимог до боржника, перебіг якого починався від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а також передбачався обов`язок суду відмовити у задоволенні позову, що ґрунтується на грошових зобов`язаннях боржника, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, в разі коли позивач у зазначений строк не подав заяви про визнання його грошових вимог у справі про банкрутство.

Натомість таких наслідків нормами КУзПБ не передбачено, а реалізація прав кредитора на заявлення вимог, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, 30-денним преклюзивним строком не обмежена.

Тож, зважаючи на притаманну позовному провадженню автономію в межах справи про банкрутство, незаявлення позивачем грошових вимог до боржника у справі про банкрутство не може вважатися відмовою від таких вимог у позовному провадженні або бути підставою для відмови у задоволенні позову з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство відповідача в порядку статті 7 КУзПБ.

У разі незаявлення вимог до боржника у справі про банкрутство справа за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно до приписів статті 7 КУзПБ має бути розглянута господарським судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача, по суті спору за правилами ГПК України у позовному провадженні в межах справи про банкрутство.

За наведених обставин суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 31167,11 грн. основного боргу.

Разом із тим апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у стягненні з відповідача 311,66 грн. інфляційних втрат, 192,12 грн. 3% річних, 1063,91 грн. пені, оскільки зазначені суми нараховані без врахування дії мораторію, передбаченого статтею 41 КУзПБ.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності віднесення усіх заявлених позивачем вимог до вимог поточних кредиторів не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та судової практики.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.07.2020 у справі №904/2104/19, поточними є грошові вимоги кредитора, що виникли в день та/або після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Рішення про задоволення вимог позивача у такій справі, що набрало законної сили в порядку ГПК України, само по собі не є підставою для набуття статусу конкурсного кредитора та внесення відповідних відомостей до реєстру вимог кредиторів, а отже, і задоволення таких вимог у процедурах банкрутства, адже не є результатом визначеного законодавцем процесуального порядку визнання і задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство - ухвалою суду за результатами розгляду заяви кредитора про визнання грошових вимог до боржника в порядку реалізації норм спеціального закону - статей 39, 45 КУзПБ.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги в частині стягнення 31167,11 грн. основного боргу, шляхом скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. В іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 у справі №904/6344/20 (904/8722/21) - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 31167,11 грн. боргу, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Доповнити рішення суду абзацом наступного змісту:

"Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради 31167,11 грн. основного боргу, що виник в період до відкриття провадження у справі №904/6344/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та 591,33 грн. витрат по сплаті судового збору".

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради 3173,80 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд