ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 травня 2022 року Справа № 903/16/22

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

взяв участь прокурор відділу Волинської обласної прокуратури: Бородчук О.В. службове посвідчення № 059370 від 25.01.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/16/22 за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Ренесанс Центр про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 керівник Ковельської окружної прокуратури надіслав позовну заяву в інтересах держави в особі Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Ренесанс Центр про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, про систематичну несплату відповідачем орендної плати, що є грубим порушенням істотних умов договру оренди землі від 13.02.2020.

Ухвалою суду від 10.01.2022 позовну заяву Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Ренесанс Центр про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки залишено без руху. Ковельській окружній прокуратурі не пізніше 5-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви та подати суду: докази надіслання позовної заяви з додатками відповідачу (опис вкладення у цінний лист, квитанція) на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Сахарова, будинок 42, м.Львів, 79013, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №287427476 (а.с.47).

Прокурор ухвалу суду отримав - 13.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №005 (а.с.49).

Строк для усунення недоліків до 18.01.2022 включно.

14.01.2022 керівник Ковельської окружної прокуратури надіслав на адресу суду докази надіслання позовної заяви з додатками відповідачу на адресу: вул. Сахарова, будинок 42, м.Львів, 79013 (а.с.50-52).

Ухвалою суду від 24.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.54).

Протокольною ухвалою від 22.02.2022 суд відклав розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 15.03.2022 о 11:00 год. (а.с.63).

Протокольною ухвалою від 15.03.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 17.05.2022 о 10:45 год. поза межами строків встановлених ГПК України (а.с.74).

Ухвалою від 15.03.2022 повідомлено Велицьку сільську раду Ковельського району Волинської області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Центр» про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 17.05.2022 о 10:45 год. (а.с.75).

В судовому засіданні прокурор відділу Волинської обласної прокуратури позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №292.

Відповідач та представник відповідача в призначене судове засідання не з`явилися. Ухвала суду від 15.03.2022, яка була направлена рекомендованим листом на юридичну адресу (вул.Сахарова,42, м.Львів,79013) та на адресу, яка вказана в договорі (вул.Богданівська,11, Личаківський р-н, м.Львів, 79056) повернута з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Господарський суд Волинської області на офіційному веб-порталі судової влади України повідомляв ТОВ «Ренесанс Центр» про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 17.05.2022 о 10:45 год. (а.с.77).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судових засідань.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній", "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Разом з цим суд, вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду справи.

Оскільки неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути спір за відсутності відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Ухвала суду від 15.03.2022 розміщена в мережі інтернет на веб-сайті "Єдиний державний реєстр судових рішень України".

З огляду на відкритість інформації щодо справи, відповідач не позбавлений права та можливості ознайомитися з ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.03.2022 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, 13.02.2020 між Велицькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Центр» укладено договір оренди землі (а.с.16-18).

Пунктом 1.1 вказаного Договору, сторони узгодили, що орендодавець на підставі протоколу земельних торгів №43 від 13.02.2020 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:003:1462, яка розташована за межами населених пунктів на території Велицької об`єднаної територіальної громади, Ковельського району Волинської області.

Згідно п.2.1. договору, в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 35,7484 га., у т.ч.:35,7484 га сіножаті.

Відповідно до пункту 2.3 договору Сторони погодились, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 238 935,88 грн. (з урахуванням коефіцієнту індексації).

Пунктом 4.3. договору визначено банківських рахунок орендодавця, на який повинна надходити плата за користування земельною ділянкою, а пунктом 4.6 передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої договором, крім цього справляється пеня у розмірі 0,1 відсотків несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п.4.4 договору визначено порядок проведення розрахунків за користування земельною ділянкою. Зокрема визначено, що орендна плата вноситься орендарем у такі строки: за перший рік - не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди, а починаю з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України

Пунктами 8.1.1 та 8.4.7 визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар в свою чергу зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендне плату.

Згідно п.11.2 договору, дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- ліквідації юридичної особи-орендаря/смерті фізичної особи орендаря..

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, також з інших підстав визначених законом (п.11.3 договору).

За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та договору оренди земельної ділянки (п. 12.1 договору).

Відомості про укладення договору внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.03.2020, номер запису про інше речове право 35872749 (а.с.28-29).

Згідно акта прийому-передачі земельної ділянки від 13.02.2020, Велицька сільська рада передала, а ТзОВ «Ренесанс Центр» прийняло в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:003:1462, яка розташована за межами населених пунктів на території Велицької об`єднаної територіальної громади, Ковельського району Волинської області (а.с.19).

Таким чином, на підставі договору оренди землі між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини.

Водночас, ТзОВ «Ренесанс Центр» всупереч умовам договору оренди тривалий час не виконує свій обов`язок, визначений у договорі, а саме не вносить орендну плату.

Так, до Велицької сільської ради звернулося Головне управління ДПС України у Волинській області з листом, де зазначено, що за ТзОВ «Ренесанс Центр» станом на 22.10.2021 рахується податковий борг з орендної плати за землю в сумі 110415,09 грн, який постійно наростає. Крім цього, згідно змісту вказаного листа контролюючий орган рекомендує орендодавцю вжити заходів до розірвання договорів оренди земельних ділянок (а.с.24).

У подальшому, окружною прокуратурою під час опрацювання інформації щодо наявної заборгованості зі сплати оренди землекористувачами на території Ковельського району, виявлено інформацію про заборгованість вищезазначеного товариства.

З метою перевірки інформації на адресу ГУ ДПС України у Волинській області скеровано відповідний лист №52-2533 вих.21 від 03.11.2021 (а.с.25).

У відповідь на лист прокуратури ГУ ДПС України у Волинській області надало інформацію про те, що станом на 10.11.2021 заборгованість з орендної плати за користування ТзОВ «Ренесанс Центр» земельними ділянками загальною площею 169,8473 га становить 130839,86 грн. Крім цього, згідно інформації, наданої контролюючим органом, заборгованість з орендної плати виникла у квітні 2021 року в розмірі 8291,24 грн. До того ж у період з травня по листопад 2021 року орендар взагалі не сплачує орендну плату. У зв`язку із цим, ГУ ДПС України в Волинській області 28.10.2021 подано позовну заяву до Волинського окружного адміністративного суду щодо стягнення податкового боргу з рахунків боржника в сумі 110, 4 тис. грн. (а.с.27).

Відповідно до інформації наданої Велицькою сільською радою, орендар користується земельною ділянкою з кадастровим номером :05:003:1462 з 13.02.2021, про що свідчить акт приймання-передачі земельної ділянки від 13.02.2021, підписаний сторонами, який є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки.

З урахуванням положень пункту 4.1 договору, орендар у лютому 2020 року сплатив 245097 грн. плати за користування двома земельними ділянками, наданими в оренду Велицькою сільською радою. З них 30166 грн - за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:003:1462, 174082 грн за користування іншою земельною ділянкою (кадастровий номер :05:001:1155 площею 134 га). При цьому варто зауважити, що, орендарем було зайво сплачено 40849,3 грн. Цією сумою покрито плату за користування земельними ділянками до квітня 2021 року. Однак, орендна плата упродовж 2021 року за користування земельними ділянками не надходила.

Так, згідно наданого Велицькою сільською радою розрахунку заборгованості орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:1462 за квітень-листопад 2021 складає 18544,94 грн. (а.с.34).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору оренди землі від 13.02.2020.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 3 частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, згідно договору оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до положень ст.ст. 179, 180 ГК України укладений Договір є господарським, а майново-господарські зобов`язання, що виникли внаслідок ного укладення, відповідно до ст. 175 ГК України регулюються положеннями ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми передбачені ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Частиною 1 ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 628, 629 ЦК України та ст. 180 ГК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, мас подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК кодексу України, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п.269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є, зокрема, землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, Податковий кодекс України визначив обов`язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати (висновок Верховного Суду України у постанові від 02.12.2014 в адміністративній справі 21-274а14, №42010791).

Разом з тим, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п. 288.1 ст. 288 ПК України). У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку.

Крім цього пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу та пункту 4.4 договору оренди ТзОВ «Ренесанс -Центр» зобов`язане вносити щомісячно орендне плату в розмірі визначеному договором оренди.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України.

Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відтак, факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо не сплати орендної плати є істотним порушенням та вагомою підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду із застосуванням такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

В пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Так, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17 викладено висновок про застосування норм права згідно якого систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом».

Отже, якщо договором оренди передбачена сплата орендної плати щорічно, то систематичною може бути визнана несплата протягом 2 і більше років. Якщо сплата орендної плати передбачена щомісячно, то, відповідно, несплата протягом 2 і більше місяців може бути визнана систематичною.

Якщо ж має місце лише затримка виплати орендної плати - це не є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку.

Аналогічна практика викладена Верховним Судом України у постанові (справа №479/1073/18) від 31.07.2020.

Згідно Договору, сторонами погоджено, що дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, несплати, несвоєчасної або неповної сплати орендарем орендної плати, а також з інших підстав визначених чинним законодавством.

Зазначене дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, годі як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Разом з тим, у даному випадку сплата за землю орендарем внесена за період існування договірних правовідносин лише раз, відразу після набуття ним права користування на земельних торгах.

Однак у зв`язку із сплатою ним суми, яка перевищує ту, що була нарахована орендодавцем заборгованість зі сплати за користування земельною ділянкою виникла лише у квітні 2021 року.

Заборгованість з орендної плати фактично виникла у квітні 2021 та відповідно листа Велицької сільської ради №633/3.38/2-21 від 17.12.2021 станом на 01.12.2021 становить 129703,126 грн., тобто орендодавець не отримує платежів за використання земельної ділянки за період квітня-грудня 2021 року.

Однак, відповідно до інформації Велицької сільської ради (лист №630/3.28/2-21 від 17.11.2021) ТзОВ «Ренесанс Центр» упродовж 2021 року жодного разу не вносив платежі за користування земельної ділянкою. Як наслідок утворилася заборгованість в розмірі 21561,5 грн, яка в свою чергу є системною, оскільки повинна була вноситися щомісячно, а згідно наявної інформації не вносилася понад 8 місяців поспіль.

Неналежне виконання умов договору, а саме повне невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого Договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/826/18 та від 24.10.2019 у справі № 243/322/17).

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, неотримання позивачем очікуваного при укладенні договору результату встановлює істотність порушення відповідачем його умов.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, тому позовна вимога про розірвання договору оренди землі від 13.02.2020 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

У зв`язку із розірванням договору оренди землі ТзОВ «Ренесанс Центр» зобов`язаний повернути її орендодавцю Велицькій сільській раді.

Оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Договір оренди землі від 13.02.2020, що укладений між укладений між Велицькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Центр» слід розірвати та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Центр» повернути Велицькій сільській раді земельну ділянку площею 35,7484 га з кадастровим номером :05:003:1462, яка знаходиться за межами населених пунктів Велицької сільської ради Ковельського району, яка була передана в оренду згідно договору від 13.02.2020.

Щодо наявності у прокурора підстав для звернення до суду з цим позовом, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що Велицька сільська рада не отримує передбачену договором оренди плату за землю. Таке порушення веде до спричинення суттєвої шкоди державним інтересам та підриву основ фінансово-економічної діяльності держави, оскільки до бюджету не надходять в повному обсязі кошти від оренди земельної ділянки. Також несплата коштів за користування вищевказаною земельною ділянкою безпосередньо завдає державі збитків.

Так, за інформацією Велицької сільської ради №662/3.38/2-21 від 17.12.2021 остання просить прокуратуру захистити інтереси Велицької сільської ради та вжити заходів по розірванню договору оренди та поверненню земельної ділянки в розпорядження Велицької сільської ради.

Викладене свідчить, що Велицька сільська рада як компетентний орган на здійснення представництва в суді законних інтересів держави, які порушуються, захист цих інтересів не здійснює, що є достатнім аргументом для підтвердження підстав представництва інтересів держави у даному випадку Ковельською окружною прокуратурою.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.99 №3-рп/99 прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови, саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Вказані обставини свідчать про нездійснення Велицькою сільською радою Волинської обласної захисту порушених інтересів держави та наявність підстав для представництва органом прокуратури інтересів держави в суді, передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 4540 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди землі з кадастровим номером :05:002:1462 площею 35,7484 га, розміщеній за межами населених пунктів Велицької сільської ради, укладений 13.02.2020 між Велицькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Центр».

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Центр» (вул.Сахарова,42, м.Львів, 79013, ) повернути Велицькій сільській раді (с.Велицьк, Ковельський р-н, Волинська оюл., 45081, ) земельну ділянку площею 35,7484 га з кадастровим номером :05:003:1462, яка знаходиться за межами населених пунктів Велицької сільської ради Ковельського району, та була передана в оренду згідно договору від 13.02.2020.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Центр» (вул.Сахарова,42, м.Львів, 79013, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вулиця Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.05.2022.

Суддя І. О. Гарбар