РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.05.2022Справа № 910/20606/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Київського міського центру зайнятості

до державного підприємства "Державний науково-інженерний центр систем контролю та аварійного реагування"

про стягнення 23 867,35 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Київського міського центру зайнятості до державного підприємства "Державний науково-інженерний центр систем контролю та аварійного реагування" про стягнення 23 867,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом Київського міського центру зайнятості №392 від 15.05.2020 прийнято рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на строк зупинення (скорочення) діяльності ДП "ДНІЦ СКАР" (2).

Проте, перевіркою встановлено, про перерахування допомоги по частковому безробіттю на період карантину на рахунки працівників на загальну суму 23 867,35 грн., які на момент перерахування допомоги не перебували у трудових відносинах з роботодавцем в зв`язку з звільненням.

У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 23 867,35 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 31.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №012.

12.01.2022 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і повністю заперечує проти їх задоволення з тих підстав, що ним не були порушені гарантії зайнятості осіб, яким виплачувалася допомога по частковому безробіттю на період карантину. Кошти були використані за цільовим призначенням.

18.01.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просить суд позов задовольнити . Та, зазначає, що відповідачем подано відомості нарахування коштів допомоги по частковому безробіттю та перераховано кошти в сумі 23 867,35 грн. на рахунки працівників, які не перебували в трудових відносинах з роботодавцем у зв`язку з звільненням, а тому відбулося порушення ч.3 ст. 47-1 Закону №6067-VI та п. 6 Порядку №306. Тобто, відповідачем здійснено виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину працівникам, з якими не оформлено трудові відносини.

20.01.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив по справі №910/20606/21, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначено, що в періодах, які оспорює позивач, були наявні всі ознаки для використання працівниками свого права на допомогу по частковому безробіттю, а саме: був карантин і були в трудових відносинах з роботодавцем.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Як зазначено позивачем, відповідач 12.05.2020 звернувся до Оболонської районної філії КМЦЗ з заявою про надання роботодавцю коштів, для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину. До заяви відповідачем додано належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- копія звіту праці ф. №1-ПВ за грудень 2019;

- копія звіту праці ф. №1-ПВ за 4 квартал 2019;

- копія фінансової звітності малого підприємства на 31.12.2019;

- копія наказу від 21.04.2020 № 10-ОД про скорочення діяльності підприємства через проведення заходів запобігання поширенню коронавірусу СОVID-19;

- відомості про працівників, в яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину;

- довідка ДПС про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 6 місяців, що передують даті скорочення діяльності.

В подальшому наказом Київського міського центру зайнятості № 392 від 15.05.2020 прийнято рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на строк зупинення (скорочення) діяльності ДП "Державний науково-інженерний центр систем контролю та аварійного реагування" ().

На вимогу п. 12 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 № 306 (надалі - Порядок № 306) (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) між Оболонською районної філією Київського міського центру зайнятості та ДП "Державний науково-інженерний центр систем контролю та аварійного реагування" 20.05.2020 укладено договір № 241 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Предметом даного договору є надання центром зайнятості роботодавцю коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонду) для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно до Порядку Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 № 306, у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності.

Відповідно до пункту 2 договору центр зайнятості має право: 1) перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду; 2) перевіряти цільове використання коштів Фонду, наданих роботодавцем для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину; 3) отримувати від роботодавця необхідні документи та пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем відомостей про виплату працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Пунктом 3 договору передбачено, що центр зайнятості зобов`язаний:

1) надавати роботодавцю кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину відповідно до Порядку та цього договору;

2) перераховувати роботодавцю кошти для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину після отримання відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 47-1 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - відомості про осіб), щомісяця протягом трьох робочих днів після зарахування відповідних коштів на рахунок центру зайнятості;

3) повідомляти роботодавцю про зміни у законодавстві, що регулює відносини у сфері надання допомоги по частковому безробіттю.

Згідно п. 5 договору роботодавець зобов`язаний:

1) забезпечувати цільове використання коштів Фонду, наданих як допомога по частковому безробіттю на період карантину;

2) подавати щомісяця до 10 числа (до закінчення строку дії цього договору) центру зайнятості відомості про осіб відповідно до пункту 15 Порядку, що є підставою для перерахування коштів Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, а також повідомляти про зміну зазначених відомостей протягом п`яти календарних днів;

3) виплачувати працівникам допомогу по частковому безробіттю на період карантину протягом трьох робочих днів після їх надходження на рахунок роботодавця за окремою платіжною відомістю для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину;

4) подавати щомісяця не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів після виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину центру зайнятості копії платіжних відомостей для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину з підтвердженням перерахування коштів на рахунки працівників;

5) письмово інформувати центр зайнятості про звільнення працівника (працівників) протягом шести місяців або протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину (якщо допомога по частковому безробіттю на період карантину виплачувалася менше ніж 180 календарних днів) з підстав, зазначених у пункті 6 цього договору;

6) повернути центру зайнятості за наявності підстав, передбачених пунктом 20 Порядку та п. 6 цього договору, кошти в повному обсязі, надані роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину;

7) допускати представників центру зайнятості до проведення перевірок даних, що є підставою для перерахування коштів Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину;

8) надати центру зайнятості копію рішення про відновлення своєї діяльності та нормальної тривалості робочого часу працівників протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Згідно з п. 8 договору роботодавець в установленому законодавством порядку відповідає за достовірність документів і відомостей, що є підставою для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину, та цільове використання коштів Фонду. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням установленого порядку, роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати Фонду заподіяну шкоду.

Повідомленням № 278.2-913/21 від 03.03.2021 позивачем проінформовано відповідача, про проведення планової перевірки за період з 21.04.2020 по 18.03.2021.

Предметом перевірки є: достовірність відомостей поданих роботодавцем та цільове використання коштів спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Актами перевірки цільового використання коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину № 61 та №61/1 від 18.03.2021 встановлено: кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину, перераховано в повному обсязі на рахунки працівникам. Виявлено порушення п. 3 абз. 1 п. 6 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 № 306,

Перевіркою встановлено, перерахування допомоги по частковому безробіттю на період карантину на рахунки працівників на загальну суму 23 867,35 грн., які на момент перерахування допомоги не перебували у трудових відносинах з роботодавцем в зв`язку зі звільненням, а саме:

- ОСОБА_1 (код РНКОПП НОМЕР_1 ) звільнена 30.06.2020 р. згідно ст.38 КЗпП України (наказ № 32-к від 23.06.20 р.), сума допомоги по частковому безробіттю за червень 2020 р. виплачена 22.07.2020 р. - 1 756,50 грн., згідно відомості № 3 від 22.07.2020 р.;

- ОСОБА_2 (код РНКОПП НОМЕР_2 ) звільнений 08.10.2020 р. згідно ст.38 КЗпП України (наказ № 59-к від 08.10.2020 р.), сума допомоги но частковому безробіттю за вересень 2020 р. виплачена 16.10.2020 р. - 5 000,00 грн., згідно відомості № 6 від 16.10.2020 р.. сума допомоги по частковому безробіттю за жовтень 2020 р. виплачена 07.12.2020 р. - 2 110,85 грн., згідно відомості № 7 від 07.12.2020 р.;

- ОСОБА_3 (код РНКОПП НОМЕР_3 ) звільнена 28.09.2020 р, згідно ст.38 КЗпП України (наказ № 52-к від 28.09.2020 р.). сума допомоги по частковому безробіттю за вересень 2020 р. виплачена 16.10.2020 р. - 5 000,00 грн. згідно відомості №6 від 16.10.2020 р.;

- ОСОБА_4 (код РНКОПП НОМЕР_4 ) звільнена 30.09.2020 р. згідно ст.38 КЗпП України (наказ № 56-к від 30.09.2020 р.), сума допомоги по частковому безробіттю за вересень 2020 р. виплачена 16.10.2020 р. - 5000,00 грн. згідно відомості № 6 від 16.10.2020 р.;

- ОСОБА_5 (код РНКОПП НОМЕР_5 ) звільнений 30.09.2020 р. згідно ст.38 КЗпП України (наказ № 56-к від 30.09.2020 р.), сума допомоги по частковому безробіттю за вересень 2020р. виплачена 16.10.2020 р. - 5000,00 грн. згідно відомості №6 від 16.10.2020 р.

Відповідачем вищезазначені акти підписані із зауваженнями.

Позивачем направлено відповідачу претензію №278.5-3068/21 від 05.10.2021, в якій зазначено, що за результатами перевірки складено акти № 61 та №61/1, згідно висновків яких поверненню підлягає сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину у розмірі 23 867,35 грн.

Відповідачем надано відповідь на претензію №01/259/1-21 від 08.11.2021 в якій зазначено, що підстави для задоволення вимог претензії відсутні повністю.

Звертаючись з даним позовом позивачем зазначено, що відповідачем подано відомості та перераховано кошти в сумі 23 867,35 грн. на рахунки працівників які не перебували в трудових відносинах з роботодавцем у зв`язку з звільненням, а тому відбулося порушення ч. 3 ст. 47-1 Закону № 5067-VІ (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) та п. 6 Порядку № 306 (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19) внесено зміни, зокрема до Закону України «Про зайнятість населення» та передбачено надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Статтею 47-1 Закону (в редакції чинній на момент звернення відповідачем з заявою про призначення допомога по частковому безробіттю на період карантину) визначено підстави надання такої допомоги та визначено осіб, які мають право на її отримання.

У відповідності до частини1 статті 47-1 Закону допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця для її виплати працівникам.

Право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію) (частина 3 статті 47-1 Закону).

Механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначено Порядком надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 306.

Відповідно до пункту 6 Порядку виплата працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється роботодавцем, з яким оформлено трудові відносини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №453 «Про внесення змін до Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №306, відповідно до яких, виплата допомоги по частковому безробіттю на період карантину фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, здійснюється центром зайнятості.

Отже, вищенаведеними нормами чинного законодавства встановлено право застрахованої особи, з якою в роботодавця оформлено трудові відносини, на допомогу по частковому безробіттю на період карантину за зверненням роботодавця для її виплати.

Головною умовою виплати працівникам допомоги по безробіттю на період карантину у разі втрати ними частини заробітної плати є наявність трудових відносин між роботодавцем та працівником.

Допомога надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, яка є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, яка є застрахованою особою та не отримує допомогу як працівник ( п. 3 Порядку 306).

Жодна з вказаних норм не містить імперативного припису щодо наявності трудових відносин між роботодавцем, що подає звітність, та найманими працівниками саме станом на дату подання звітності. Як випливає з вказаних норм, наявність або відсутність гарантованих державою виплат залежить виключно від наявності або відсутності трудових відносин у звітному періоді, у даному випадку у червні, вересні та жовтні 2020 року.

Судом встановлено, що наймані працівники ( ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) були звільнені з роботи відповідно до наказів на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України (що не порушує умов договору).

Відомість про осіб, щодо яких виконуються вимоги частини третьої статті 47-1 Закону України «Про зайнятість населення» на найманих працівників подана до центру зайнятості за звітні періоди, коли вказані працівники перебували у трудових відносинах з позивачем і звільнені не були.

Таким чином, виплата допомоги по частковому безробіттю на період карантину найманим працівникам відповідача за червень, вересень та жовтень 2020 року була здійснена за період, коли вказані працівники не були звільнені та перебували у трудових відносинах з відповідачем, а, отже, кошти відповідачем використані за цільовим призначенням, оскільки зазначені особи були звільнені після закінчення періодів, за які позивач нарахував їм допомогу по частковому безробіттю, і фактично отримали допомогу за періоди карантину, за які вони мали право її отримувати відповідно до статті 47-1 Закону України «Про зайнятість населення».

Стягнення перерахованих відповідачу та у подальшому перерахованих найманим працівникам за відпрацьований період (червень, вересень, жовтень 2020 року) грошових коштів, що уособлюють собою державні гарантії допомоги по безробіттю, нівелюють саму мету прийняття відповідних нормативних актів, зокрема, Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 306.

За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими і суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір та витрати по сплаті експертизи згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 79, ст.ст. 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий