ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" травня 2022 р. Справа № 924/15/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши у залі судового засідання № 305 справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро", м. Київ

до селянського (фермерського) господарства "Клепачі", с. Клепачі Славутського району Хмельницької області

про зобов`язання виконати договір поставки в натурі; стягнення неустойки (штрафу) у розмірі 895503,96 грн,

за зустрічним позовом селянського (фермерського) господарства "Клепачі", с. Клепачі Славутського району Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро", м. Київ

про визнання недійсним договору поставки,

представники сторін:

позивача (за первісним позовом): Савін О.О. - директор;

відповідача (за первісним позовом): Олійник В.П. - представник згідно ордеру;

Рішення ухвалюється 10.05.2022р., оскільки у судовому засіданні 05.05.2022р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 10.05.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

24.01.2022р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" до селянського (фермерського) господарства "Клепачі" про зобов`язання виконати договір поставки; стягнення неустойки (штрафу) у розмірі 895503,96 грн, в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23.02.2022р. прийнято зустрічний позов, об`єднано зустрічний позов в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.03.2022р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 924/15/22 на 30 днів.

Ухвалою суду від 12.04.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" звернулося з позовом до господарського суду з вимогами зобов`язати селянське (фермерське) господарство "Клепачі" виконати договір поставки № 14-12/21 від 14.12.2021р. в натурі та стягнути з відповідача неустойку (штраф) в сумі 895503,06 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом зазначив, зокрема, що на виконання умов договору поставки покупцем (позивачем) 16.12.2021р. були надані транспортні засоби для перевезення товару. Постачальник (відповідач) завантажив частину транспортних засобів (5 машин), наданих покупцем під перевезення товару, та які замкнув на території господарства. 16.12.2021р. сторонами було оформлено товарно-транспортні накладні. В подальшому, 17.12.2021р. покупцем були надані наступні 5 одиниць транспорту, які постачальник відмовився навантажувати. Таким чином, як стверджує позивач, товар не було поставлено на склад покупця, а 18.12.2021р. автомобільний транспорт, наданий покупцем для навантаження товару, вивантажено постачальником без надання жодних пояснень своєї поведінки. Отже, на думку позивача, відповідач порушив умови договору поставки та не завершив поставку товару на суму 9950034,00 грн. На зазначену суму позивачем згідно умов укладеного договору нараховано 9% штрафу від вартості непоставленого товару.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" у відповіді на відзив від 19.02.2022р. зазначено, що сторони при укладанні договору поставки, маючи відповідний фаховий рівень, зазначаючи посилання на відповідність товару даному ДСТУ, визначили обов`язковість проведення дій по дослідженню (контролю) сої на зерновому складі, який за своїм місцезнаходженням відрізнявся від місяця розташування СФГ "Клепачі". На території складу СФГ "Клепачі" відсутня сертифікована лабораторія, яка може робити відповідні до ДСТУ 4964:2008 аналізи сої.

Стосовно відсутності документів на отримання товару у водіїв представник позивача зазначає, що згідно з вимогами ДСТУ 4964:2008 транспортування та зберігання передбачає, що транспортні засоби повинні бути чистими, без сторонніх запахів, а під час навантажування, перевезення і розвантаження насіння сої повинно бути захищене від атмосферних опадів. Отже, представник покупця перед початком навантаження мав перевірити відповідність транспортних засобів до вимог ДСТУ 4964:2008. Тобто, без участі позивача або його довіреної особи відповідач не мав права починати навантаження. Також позивачем зауважено, що ТТН №№ 1-3, рахунок № 1 та видаткова накладна № 1 були підписані не уповноваженою особою, оскільки положення статуту відповідача визначають осіб, яким надано право вчиняти дії від імені господарства.

Твердження відповідача щодо неправильності висновків позивача про здійснення постачальником передачі частини товару у власність покупця спростовується самим відповідачем, який письмово підтвердив перехід права власності до позивача.

Щодо виконання позивачем обов`язку оплати партії товару представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" зазначає, що товар спочатку повинен був бути поставлений на склад зазначений у заявці № 1 від 15.12.2021р. та протягом одного банківського дня з дати поставки. Товар на склад поставлений не був, а тому підстави для розрахунку були відсутні.

Селянським (фермерським) господарством "Клепачі" подано до суду відзив на позов від 14.02.2022р., у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, зокрема, що дійсно 16.12.2021р. на територію складу СФГ "Клепачі" прибули для завантаження соєю транспортні засоби від різних перевізників, а саме фізичних осіб-підприємців Калюжного М.В., Мороза В.М., Качана А., ТОВ "Агрозерносоюз". Однак, як відзначає відповідача, жоден із вказаних перевізників та водіїв транспортних засобів не мав при собі документів, які б підтверджували факт виконання замовлення з перевезення вантажу на замовлення ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" та були уповноважені останніми на отримання товарно-матеріальних цінностей (сої) у СФГ "Клепачі" (відсутні довіреності). При цьому, необхідність перевізнику мати відповідні повноваження на отримання товару на складі постачальника слідує з положень п. 2.4. договору поставки.

Водночас, як зауважено відповідачем, накладення директором ТОВ "Фозі-Агро" Савіним О.О. на відповідні копії накладних і рахунків свого електронного цифрового підпису не змінило їхнього статусу як копій, оскільки безпосередньо п. 2.4. договору вимагає існування цих документів у паперовій формі з підписами і печатками відповідача. Крім того, оформлення товарно-транспортних накладних могло здійснюватися лише у паперовій формі з одночасним долученням супровідних документів у паперовому вигляді за підписом відповідальних осіб. Тому, за висновком відповідача, підписані через електронний сервіс "Вчасно" електронними цифровими ключами працівників сторін сканкопії виписаних паперових товарно-транспортних накладних не можуть бути належними доказами передачі товару для перевезення та не є е-ТТН. Більше того, надані позивачем копії товарно-транспортних накладних засвідчені підписами головного бухгалтера, а не голови господарства.

Також з приводу наданих копій товарно-транспортних накладних №№ 1-5 відповідачем відзначено, що ці документи не свідчать про передачу вантажу для перевезення, оскільки вантажовідправником перевезення вказано СФГ "Клепачі". Більше того, ці документи підтверджують, що позивач їх не підписував та його уповноважені представники для отримання і відправлення товару не прибули. Помилково виписані відповідачем як вантажовідправником товарно-транспортні накладні на партію товару не є належними документами на передачу вантажу для перевезення, оскільки ці дії мав вчиняти покупець, однак останній на це увагу не звернув, а свою відповідальність за порушення зобов`язання перекидає на постачальника. П. 2.7. договору поставки не вимагає від постачальника направляти підписані ним товарно-транспортні накладні.

Разом з тим, відповідачем у відзиві зауважено, що в термін до 25.12.2021р. позивачем зобов`язання подати транспорт під загрузку на склад постачальника не виконано. У вказаний термін позивачем не виконано зобов`язання щодо забезпечення участі власної уповноваженої особи в прийманні товару у власність за місцезнаходженням постачальника, у тому числі надати довіреності для представників перевізника. Також в термін до 25.12.2021р. позивачем не виконано зобов`язання щодо прийняття від постачальника у власність увесь договірний об`єм сої, підписавши відповідні паперові видаткові накладні.

16.03.2022р. представником селянського (фермерського) господарства "Клепачі" подано до суду заперечення (за первісним позовом) від 15.03.2022р., у яких зазначено, зокрема, що позивачем не спростовано доводів відповідача про те, що саме через не виконання ТОВ "Фозі-Агро" умов договору поставки у подальшому СФГ "Клепачі" не змогло виконати зобов`язань з поставки/передачі сої, що є свідченням відсутності вини у порушенні відповідачем договору. Так, надуманим є твердження позивача, що, направляючи заявку № 1 від 15.12.2021р., останній мав на меті лише отримання підтвердження відповідача про готовність виконання зобов`язань за договором поставки, а не просив здійснювати навантаження автотранспорту. Відповідно до змісту заявки № 1 від 15.12.2021р. йдеться саме про початок передачі/поставки сої з 16.12.2021р. у кількості 500 т. При цьому, у листах від 15.12.2021р. і від 16.12.2021р. ТОВ "Фозі-Агро" зазначило перелік автотранспорту, які прибудуть під навантаження безпосередньо 16.12.2021р. і 17.12.2021р. За таких обставин, доводи представника ТОВ "Фозі-Агро", що за умовами договору він міг прибути для отримання партій товару не 16 і 17 грудня 2021 року, а, для прикладу, 28.12.2021р., тобто в останній день, є абсурдним. Позивач чітко усвідомлював, що фізично завантажити у присутності представника ТОВ "Фозі-Агро" 500 т сої за один день СФГ "Клепачі" не мало змоги. А тому, якби ТОВ "Фозі-Агро" реально хотіло виконувати договір поставки, то мало завчасно подбати про направлення свого представника для завантаження і отримання товару разом із транспортом, який, як стверджує позивач, ним було направлено 16.12.2021р. на склад відповідача.

Також представником відповідача за первісним позовом вказано, що копії листів ТОВ "Фозі-Агро" від 15.12.2021р., 16.12.2021р. з переліком автотранспорту під завантаження, а також електронна переписка, які подані позивачем суду, не відповідають критеріям, які визначені процесуальним законом до доказів, враховуючи положення Закону України "Про електроні документи та електронний документообіг".

Щодо тверджень позивача про нібито підтвердження відповідачем переходу права власності до позивача на партію товару представником СФГ "Клепачі" у запереченнях зазначено, що на час завантаження 16.12.2021р. 5 вантажних автомобілів, які прибули для загрузки соєю, а також на момент написання претензії від 20.01.2022р. відповідачу не було відомо обставини відсутності договірних відносин між перевізниками, чий транспорт прибув 16.12.2021р. на територію СФГ "Клепачі" для завантаження соєю, та ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик групп", оскільки директор покупця Савін О.О., вводячи в оману та зловживаючи довірою, переконав представників постачальника у зворотньому.

Селянське (фермерське) господарство "Клепачі" звернулося до суду із зустрічним позовом, у якому просить суд визнати недійсним договір поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21 від 14.12.2021р. В обґрунтування зустрічних позовних вимог селянським (фермерським) господарством "Клепачі" зазначено, що укладений між сторонами договір поставки не був виконаний СФГ "Клепачі" у зв`язку із невиконанням ТОВ "Фозі-Агро" власних обов`язків (договірних зобов`язань), виконання яких було необхідною передумовою для виконання зобов`язань СФГ "Клепачі". Тому, вина у зриві домовленостей з поставки сої від СФГ "Клепачі" до ТОВ "Фозі-Агро" лежить виключно на останньому. Натомість позивач за первісним позовом, не змігши безоплатно заволодіти майном відповідача за первісним позовом, вирішило недобросовісно нажитися на несправедливих штрафних санкціях.

Представником селянського (фермерського) господарства "Клепачі" подано до суду відповідь на відзив (за зустрічним позовом) від 11.04.2022р., у якому зазначено, зокрема, що зі змісту положень п.п. 1.4., 2.2. договору і заявки № 1 від 15.12.2021р. вбачається, що зобов`язання з поставки товару може бути остаточно виконано постачальником на "зерновому складі покупця" та, як стверджує покупець, тільки після цього у останнього виникне обов`язок оплатити товар. Однак, за відомостями Переліку підключених зернових складів, за адресою по вул. Хімічна, 1/23 в м. Одеса відсутній будь-який зерновий склад. Також з цього Переліку вбачається, що ні ТОВ "Фозі-Агро", ні ТОВ "Термінал-7" не є власниками зернових складів загалом, у т.ч. в Одеській області. Таким чином, наведені доводи про неіснування "зернового складу покупця" підтверджують, що ТОВ "Фозі-Агро" не мало реального наміру виконання договору поставки, а лише намагалося неправомірним шляхом заволодіти майном СФГ "Клепачі" - соєю 500 т.

Що стосується обраного способу захисту порушених прав у вигляді визнання правочину недійсним представник СФГ "Клепачі" зазначає, що оспрюваний правочин є дискримінаційним по відношенню до останнього, суперечить вимогам чинного законодавства, добросовісності та моральним засадам суспільства, оскільки передбачає можливість незаконного заволодіння майном - соєю, як предметом поставки, без послідуючого проведення її оплати та грошовими коштами у вигляді штрафних санкцій за штучно створених передумов для їх застосування за формальне невиконання додаткових зобов`язань, які не впливають на виконання основного зобов`язання з поставки товару, і по строкам які передують виконанню основного зобов`язання. Загальний розмір таких дискримінаційних і недобросовісних штрафних санкцій становить 40% від вартості предмету договору.

У запереченнях від 21.02.2022р. представник позивача за первісним позовом зазначає, зокрема, що стосовно істотних умов договору в частині поставки та оплати товару твердження СФГ "Клепачі" є відвертою маніпуляцією фактів. СФГ "Клепачі" вказує в зустрічному позові, що п. 2.2. договору передбачено саме зерновий склад покупця. Дані факти підтверджують спробу СФГ "Клепачі" ввести суд в оману. Надаючи витяг із Державного реєстру речових прав та реєстру на нерухоме майно, СФГ "Клепачі" намагається переконати суд, що ТОВ "Фозі-Агро" внесло неправдиві дані до умов договору поставки. Проте, п. 2.2. договору сторони погодили, що датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад вказаний покупцем, відомості про який зазначаються покупцем у відповідній заявці. Твердження СФГ "Клепачі", що умовами договору взагалі не виписано, яким чином постачальник має дізнатися про факт здійснення покупцем доставки, не відповідає дійсності, оскільки п. 4.6.1. договору сторонами погоджено, що після перевірки товару за п. 1.4. договору, покупець протягом трьох банківських днів надає постачальнику всю підтверджуючу документацію. У разі порушення даного пункту покупець сплачує на користь постачальника неустойку в розмірі 2% від загальної вартості товару, вказаного в п. 1.3. договору. Твердження СФГ "Клепачі", що стосується правових підстав визнання правочину недійсним, не підтверджені жодними належними доказами. Звертаючись із зустрічним позовом, СФГ "Клепачі" аргументувало звернення посиланням на те, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Однак, як відзначає представник позивача за первісним позовом, між сторонами спору було досягнуто згоду по всім істотним умовам договору - товар, строки передачі товару, ціна. Жодних належних обґрунтувань недійсності умов договору поставки зустрічний позов не містить.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи викладені в заявах по суті справи.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

18.05.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лоджик Групп" (перевізник) укладено договір перевезення № 18/05, відповідно до якого перевізник зобов`язується за дорученням замовника та за його рахунок організувати та надати транспортні послуги, а саме: послуги пов`язані з організацією та забезпеченням перевезень вантажу, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити послуги перевізника в строк та на умовах, встановлених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до чинного до 10.11.2022р. свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого 11.11.2021р. державним підприємством Київського обласного науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації, ваги автомобільні ВЕАТ-80 зав. № 107794 за результатами повірки відповідають вимогам ДСТУ EN 45501:2016 "Метрологічні аспекти неавтоматичних зважувальних приладів".

14.12.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" (покупець) та селянським (фермерським) господарством "Клепачі" (постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується продати (передати у власність), а покупець - прийняти у власність та оплатити сою не ГМО українського походження (товар).

Пунктом 1.3. договору визначено характеристику та вартість товару, а саме: найменування товару - соя ДСТУ 4964:2008; кількість - 500 т; ціна товар у за 1 т - 19900,06 грн; загальна вартість товару - 9950034,00 грн.

Згідно п. 1.4. договору якість товару, що підлягає поставці, повинна відповідати наступним вимогам: масова частка білка, в перерахунку на суху речовину, % не менше ніж 40.00; сміттєва та олійна домішки (разом), % не більше ніж 10.0; вологість, % не більше ніж 12; зокрема сміттєва домішка % 2.0; насіння рицини не дозволено; зараженість шкідниками не дозволено, крім зараженості кліщем не вище 1-го ступеня. Показники, які вказані в договорі, повинні відповідати ДСТУ 4964:2008. Приймання товару за якістю проводиться на підставі лабораторних експертиз на зерновому складі покупця; за кількістю - по заліковій вазі. У разі невідповідності якісних показників по вологості, сміттєвій домішки та амброзії, зерновий склад здійснює (у разі наявності технічної можливості) доробку товару до відповідних показників якості. Витрати, що виникли в результаті дій, направлених на покращення якості товару (очищення, сушіння) відбуваються за рахунок постачальника та підлягають компенсації покупцю. У разі невідповідності якості товару граничним нормам та відсутністю можливості покращення показників, відбувається повернення товару. Витрати на транспортування у цьому випадку компенсує постачальник.

У випадку, якщо якість товару не відповідає вимогам цього пункту договору, вартість такого товару підлягає корегуванню (зміні) з врахуванням показників якості поставленого товару, але в будь-якому випадку: при визначенні невідповідності товару заявленим показникам якості та відповідно ДСТУ 4525:2008 вартість товару зменшується на: 5% у випадку, коли частка білка, в перерахунку на суху речовину, % менше ніж 40.00; 5% у випадку, коли сміттєва й олійна домішки (разом), %; більше ніж 10.0; 5% у випадку, коли вологість, % більше ніж 12; 5% у випадку, коли сміттєва домішка, % більше ніж 2.0.

Відповідно до п. 2.1. договору строк поставки товару постачальником покупцю - 25.12.2021р. (включно), але не пізніше строку дії даного договору. Якщо кінцева дата передачі товару випадає на вихідний або святковий день, кінцева дата передачі товару автоматично переноситься на перший робочий день, що йде за кінцевою датою передачі.

Згідно п. 2.1.1. договору товар може передаватись покупцю окремими партіями. Партією товару сторони визнають товар, який поставляється відповідно до кожної видаткової накладної, оформленої постачальником. Поставка товару узгоджується сторонами шляхом обміну заявками на поставку та їх підтвердження. Обмін сторонами заявками та їх підтвердження проводиться сторонами засобами електронного зв`язку із використанням електронних поштових скриньок, відомості про які зазначені у даному договорі. Такий обмін визначається сторонами як офіційний. У будь-якому випадку загальна кількість товару (п. 1.3. даного договору) має бути передана постачальником покупцю з дотриманням терміну, встановленого у п. 2.1. даного договору.

Як передбачено п. 2.2. договору, датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад вказаний покупцем, відомості про який зазначаються покупцем у відповідній заявці.

У відповідності до п. 2.3. договору товар, що передається за даним договором переходить у власність покупця після навантаження наданого транспорту.

П. 2.4. договору передбачено, що при передачі товару постачальник зобов`язується передати одночасно з передачею товару покупцю або особі, уповноваженій покупцем на отримання товару відповідно до довіреності на отримання ТМЦ: оригінал даного договору, підписаного уповноваженою особою постачальника та завіреного печаткою постачальника, (окрім випадку, передбаченого цим пунктом договору); рахунок-фактуру на оплату партії товару; видаткову накладну на партію товару, оформлену не пізніше дати передачі товару.

Постачальник має право направити оригінал документів, перелічених у цьому пункті договору на поштову адресу покупця, зазначену у даному договорі, засобами поштового зв`язку у строк не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів до дати настання строку передачі товару.

Покупець приймає на себе зобов`язання забезпечити у строк передачі товару надання автомобільного транспорту під вантаження (п. 2.6. договору).

Відповідно до п. 2.7. договору постачальник після завантаження транспорту надсилає на електронну адресу покупця по одному примірнику товарно-транспортної накладної на кожну завантажену одиницю транспорту.

Згідно п. 2.10 договору сторони домовились, що у разі виникнення спорів та розбіжностей щодо якості, кількості або передачі/поставки товару за даним договором та внаслідок яких товар не передано/ не поставлено на користь покупця, такий товар має бути збережений постачальником у належній кількості та якості, до повного вирішення сторонами всіх спорів та розбіжностей. Постачальник зобов`язаний по першому запиту покупця надати повну інформацію про збережений товар.

Як передбачено у п. 3.1. договору, оплата товару здійснюється в наступному порядку: 100% вартості партії товару оплачується покупцем шляхом перерахування на банківський рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з дати поставки/передачі товару на вагах.

У відповідності до п. 4.6.2. договору у випадку порушення постачальником даного договору, постачальник зобов`язаний сплатити на користь покупця неустойку (штраф) у розмірі 9% від вартості товару зазначеної у п. 1.3. даного договору.

Сторони домовились, що термін позовної давності по стягненню неустойки (пеня, штраф) за даним договором встановлюється у три роки згідно з положеннями ст. 259 Цивільного кодексу України. Сплата неустойки не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за даним договором (п. 4.7. договору).

Пунктом 6.1. договору передбачено, що строк дії договору встановлюється з дня його укладання сторонами і до 31 грудня 2021р., а у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків - до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лоджик Групп" (перевізник) погоджено заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 11 від 15.12.2021р. У заявці погоджено такі умови: маршрут - Хмельницька обл., Славутський район, с. Клепачі - м. Одеса, вул. Хімічна, 1/23; вантажовідправник - ФГ "Клепачі"; вантажоодержувач - ТОВ "Фозі-Агро"; вантаж - соя ДСТУ 4964:2008; необхідний автотранспорт - 20 од.; дата і час постановки транспорту під завантаження - 15-25.12.2021р.; місце вивантаження - м. Одеса, вул. Хімічна, 1/23; маса - 500 т; навантажує - ФГ "Клепачі".

15.12.2021р. товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" надіслано на електронну адресу селянського (фермерського) господарства "Клепачі" заявку № 1 до договору поставки, у якій просило надати підтвердження про готовність 16.12.2021р. почати передачу/поставку товару (соя не ГМО українського походження) у кількості 500 т. Пункт розвантаження (зерновий склад) знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/23. Перевізник - ТОВ "Лоджик Групп".

15.12.2021р. товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" надіслано на електронну адресу селянського (фермерського) господарства "Клепачі" перелік автотранспорту, який прибуде під навантаження 16.12.2021р.: DAF НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (ОСОБА_18); ЗИЛ 133 НОМЕР_20, 5394ШР (ОСОБА_13.); Камаз Голль НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ( ОСОБА_1 ).

16.12.2021р. товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" надіслано на електронну адресу селянського (фермерського) господарства "Клепачі" перелік автотранспорту, який прибуде під навантаження 17.12.2021р.: DAF НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ( ОСОБА_2 ); DAF НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ( ОСОБА_3 ); Volvo НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ( ОСОБА_4 ); Volvo НОМЕР_11 , НОМЕР_12 ( ОСОБА_5 ); DAF НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ( ОСОБА_6 ); DAF НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ( ОСОБА_7 ); DAF НОМЕР_17 , НОМЕР_18 ( ОСОБА_8 ).

16.12.2021р. селянським (фермерським) господарством "Клепачі" виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" рахунки № 1 на суму 1384646,74 грн та № 2 на суму 1034803,54 грн.

Згідно накладної № 1 від 16.12.2021р. селянським (фермерським) господарством "Клепачі" відпущено товариству з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" на підставі договору № 14-12/21 від 14.12.2021р. сою в кількості 69,58 т на суму 1384646,74 грн.

Відповідно до накладної № 2 від 16.12.2021р. селянським (фермерським) господарством "Клепачі" відпущено товариству з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" на підставі договору № 14-12/21 від 14.12.2021р. сою в кількості 50,44 т на суму 1003759,43 грн.

16.12.2021р. сторонами скріплено електронними цифровими підписами товарно-транспортні накладні, а саме № 1 (ЗИЛ 133 НОМЕР_20, 5394ШР (ОСОБА_13.)) про навантаження сої масою 22840 т; № 2 (Камаз Голль НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ( ОСОБА_1 )) про навантаження сої масою 22980 т; № 3 (DAF НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (ОСОБА_18)) про навантаження сої масою 23760 т; № 4 (DAF НОМЕР_5 , НОМЕР_6 (ОСОБА_2)) про навантаження сої масою 23900 т; № 5 (DAF НОМЕР_7 , НОМЕР_8 (ОСОБА_3)) про навантаження сої масою 26540 т.

20.12.2021р. товариство з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" звернулося до селянського (фермерського) господарства "Клепачі" із запитом № 1, у якому зазначено, що 16.12.2021р. 10 вантажних автомобілів прибули в с. Клепачі, де частково були завантажені соєю не ГМО українського походження у кількості 120 т 20 кг, про що свідчать підписані товарно-транспортні накладні №№ 1-5 від 16.12.2021р. та видаткові накладні №№ 1, 2 від 16.12.2021р. Навантажений транспорт було зачинено на господарстві, а решта автомобілів залишилися чекати ненавантаженими. Таким чином, товариство просило відповідача для подальшого виконання умов договору поставки надати пояснення стосовно обставин, що спричинили затримку поставки товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лоджик Групп" звернулося із претензією від 24.12.2021р. до товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро", у якій просило компенсувати перевізнику витрати в сумі 150280,00 грн, оскільки 17.12.2021р. навантаження поданих автомобілів було припинено, а завантажені автомобілі було розвантажено.

Згідно довідки від 05.01.2022р. відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області проведеною перевіркою за зверненням гр. ОСОБА_9 встановлено, що 14.12.2021р. представник ТОВ "Фозі-Агро" надіслав електронний договір на адресу СФГ "Клепачі". 15.12.2021р. на територію СФГ "Клепачі" заїхало три автомобілі для завантаження сої та виконання умов договору. 18.12.2021р. на спец лінію 102 зателефонував заявник та повідомив, що вищевказані автомобілі не випускають із території СФГ "Клепачі". По приїзду на місце події було встановлено, що на території СФГ "Клепачі" знаходяться три вантажні автомобілі, водії яких очікують поки замовник перерахує кошти. Ніяких протиправних дій відносно водіїв ніхто не вчиняв, про що свідчать їхні пояснення. Під час усної розмови із представниками СФГ "Клепачі" останні повідомили, що із представниками ТОВ "Фозі-Агро" вони уклали договір, за умовами якого покупець зобов`язується перерахувати кошти за вищевказану сою перед завантаженням на автомобілі.

У листі від 03.02.2022р., адресованому адвокату Олійнику В.П., фізичною особою-підприємцем Кондратюк Л.М. повідомлено, що на праві власності (користування) у неї перебувають вантажні автомобілі (сідлові тягачі) DAF НОМЕР_15 та DAF НОМЕР_17 , а також причепи-самоскиди з д.н.з НОМЕР_16 і д.н.з. НОМЕР_18 . Вказані транспорті засоби використовуються у моїй господарській діяльності з надання послуг третім особам по перевезенню вантажів. У грудні 2021 року у мене працювали найманими працівниками як водії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Між мною та ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" договори про надання послуг з перевезення вантажів чи з оренди транспортних засобів не укладалися. Зазначеним юридичним особам послуги з перевезень належними транспортними засобами ніколи не надавалися. У грудні 2021 року моїми транспортними засобами під керуванням водіями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перевезення із с. Клепачі (складів СФГ "Клепачі") не здійснювалися. У період з 16.12.2021р. по 18.12.2021р. (включно) належні мені транспортні засоби для навантаження вантажів, у т.ч. сої у с. Клепачі не подавалися, замовлень не виконували і у цьому населеному пункті не перебували.

Відповідно до долучених позивачем до матеріалів справи свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів ОСОБА_10 є власником: спеціалізованого напівпричепа (самоскида) НОМЕР_16 ; спеціалізованого сідлового тягача DAF НОМЕР_15 ; спеціалізованого сідлового тягача DAF НОМЕР_19 ; спеціалізованого напівпричепа (самоскида) НОМЕР_18 .

Згідно повідомлення про прийняття працівника на роботу від 26.01.2021р. та наказу від 09.07.2019р. ОСОБА_10 прийнято на роботу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 298058125 від 04.02.2022р. власником нежитлової будівлі складу матеріального металевого, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал-7".

У листі від 08.02.2022р., адресованому адвокату Олійнику В.П., фізичною особою-підприємцем Калюжним М.В. повідомлено, що у своїй підприємницькій діяльності використовує вантажні автомобілі (сідлі тягачі) марки DAF р.н. НОМЕР_5 , р.н. НОМЕР_7 , а також напівпричепи р.н. НОМЕР_6 і р.н. НОМЕР_8 . Станом на грудень 2021 року у ОСОБА_11 працювали водіями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Приблизно 15.12.2021р. ОСОБА_11 було отримано в усній формі по телефону від диспетчерської служби, що шукає оголошення на перевезення вантажів на сайті lardi-trans.ua, заявку транспортувати 16.12.2021р. зерно сої зі складу СФГ "Клепачі" у м. Одесу. Замовника цих послуг з перевезення ОСОБА_11 не відомо. Розрахунок за перевезення мав проводитися після доставки товару у кінцевому пункті доставки. Між ОСОБА_11 та ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" договори про надання послуг з перевезення вантажів чи оренди транспортних засобів ніколи не укладалися. Від ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" чи інших осіб довіреностей чи інших документів, які б надавали повноваження на отримання товарно-матеріальних цінностей (сої) у продавця СФГ "Клепачі" у період з 16.12.2021р. до 17.12.2021р., ОСОБА_11 та його водії не отримували. Передбачалося, що передача товару на складі СФГ "Клепачі" для перевезення відбуватиметься за участю уповноважених представників покупця сої. Однак, ні 16.12.2021р., ні 17.12.2021р. уповноважені представники покупця для отримання товару у СФГ "Клепачі" не прибули. Після завантажування транспорту і зважування на вагах на складі СФГ "Клепачі" партії сої оплата від покупця для постачальника не надійшла. Ввечері 17.12.2021р. відряджені водії з транспортними засобами залишили території СФГ "Клепачі" та вирушили виконувати замовлення іншого клієнта, попередньо розвантаживши сою назад у склад вантажовідправника.

У заявах від 09.02.2022р. свідками, водіями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зазначено, що останні прибули 16.12.2021р. вантажними автомобілями з причепами на територію господарства СФГ "Клепачі", де їх було завантажено соєю та проведено процедуру зважування, результати якої були зафіксовані у відповідних товарно-транспортних накладних. Після завантаження транспортних засобів водії залишилися чекати відправлення в рейс, оскільки, як пояснювали представники вантажовідправника, уповноважені представники покупця для отримання товару (сої) на склад вантажовідправника не прибули, а також покупець не провів обіцяну оплату за завантажену та зважену партію товару. Ввечері 17.12.2021р. водії за вказівкою роботодавця розвантажили сою та покинули територію господарства вантажовідправника.

У листі від 09.02.2022р., адресованому адвокату Олійнику В.П., фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 повідомлено, що здійснює діяльність по перевезеннях вантажів автомобільним транспортом. Перевезення здійснюється вантажним автомобілем Камаз Голль д.н.з. НОМЕР_3 , причеп д.н.з. НОМЕР_4 , водієм якого є ОСОБА_1 16.12.2021р. ОСОБА_12 від диспетчерської служби отримав усну заявку на перевезення сої зі складу СФГ "Клепачі" до м. Одеси. Виконання зазначеного замовлення було доручено ОСОБА_1 ОСОБА_12 замовника послуг не відомо. Розрахунок за перевезення мав проводитися після доставки товару у кінцевий пункт призначення. Між ОСОБА_12 та ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" договори про надання послуг з перевезення вантажів чи з оренди транспортних засобів ніколи не укладалися. У період з 16.12.2021р. до 18.12.2021р. уповноважені представники покупця для отримання товару у СФГ "Клепачі" не з`явилися, оплата від покупця для постачальника не надійшла. 18.12.2021р. водій ОСОБА_1 , розвантаживши сою, покинув території СФГ "Клепачі".

У заяві від 09.02.2022р., свідком, водієм ОСОБА_13 , зазначено, що з 2008 року зареєстрований фізичною особо-підприємцем, здійснює перевезення вантажним автомобільним транспортом та якому належить вантажний автомобіль ЗИЛ 133, р.н. НОМЕР_20 з причепом р.н. НОМЕР_4 . Крім того, у ОСОБА_13 є рідний брат ОСОБА_1 , який працював водієм у фізичної особи-підприємця Качана А.М. ОСОБА_13 і ОСОБА_1 від диспетчерської служби в усній формі прийняли замовлення на перевезення сої зі складу с. Клепачі до м. Одеси. Хто був замовником ОСОБА_13 не відомо, розрахунок на перевезення мав відбутися після доставки товару у кінцевий пункт призначення. Між ОСОБА_13 та ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" договори про надання послуг з перевезення вантажів чи з оренди транспортних засобів ніколи не укладалися. Документів, які надають повноваження на отримання товарно-матеріальних цінностей, у т.ч. довіреностей, від СФГ "Клепачі" в інтересах ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" ОСОБА_13 і ОСОБА_1 не надавали. 18.12.2021р. представники покупця не з`явилися та оплата для СФГ "Клепачі" за придбану партію сої не надійшла, на що вказували працівники останнього. Тому ОСОБА_13 було прийнято рішення розвантажити сою назад у склад СФГ "Клепачі" з вантажного автомобіля ОСОБА_13 та з решти двох вантажівок марки Камаз Голль і DAF.

У листі від 09.02.2022р., адресованому адвокату Олійнику В.П., фізичною особою-підприємцем Цурканом В.М. повідомлено, що останній має у власності сідловий тягач E Volvo д.н.з. НОМЕР_9 і напівпричіп-самоскид E Lecitrailer д.н.з. НОМЕР_10 . Дані транспортні засоби використовуються у підприємницькій діяльності з вантажних перевезень. Для ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" послуги з перевезення не надавалися, договори про перевезення вантажів чи оренду транспортних засобів з зазначеними юридичними особами не укладалися. Упродовж 16.12.2021р.-18.12.2021р. рейси в с. Клепачі не здійснювалися.

У листі від 10.02.2022р., адресованому адвокату Олійнику В.П., керівником приватного підприємства "С-Путнік" повідомлено, що підприємству належить на праві оренди вантажний автомобіль DAF р.н. НОМЕР_13 і напівпричіп р.н. НОМЕР_14 , водієм якого є ОСОБА_6 , який є працівником підприємства. В грудні 2021 року ПП "С-Путнік" договорі про надання послуг по перевезенню вантажів з ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" не укладало та відповідних послуг для цих суб`єктів господарювання не надавало. Також підприємство в грудні 2021 року свій автотранспорт до СФГ "Клепачі" не напрявляло.

У листі від 11.02.2022р., адресованому адвокату Олійнику В.П., фізичною особою-підприємцем Корнаком М.М. повідомлено, що йому належить сідловий тягач E Volvo р.н.з. НОМЕР_12 і спеціалізований напівпричіп Trailor SYY 3CX р.н.з. НОМЕР_11 . Дані транспортні засоби використовуються у підприємницькій діяльності з вантажних перевезень. Для ТОВ "Фозі-Агро" чи ТОВ "Лоджик Групп" послуги з перевезення не надавалися, договори про перевезення вантажів чи оренду транспортних засобів з зазначеними юридичними особами не укладалися. Упродовж 16.12.2021р.-18.12.2021р. рейси в с. Клепачі не здійснювалися.

Згідно нотаріально завіреної заяви свідка (зареєстровано в реєстрі за № 231 від 11.02.2022р.), ОСОБА_15 , останній з 2000 року є головою селянського (фермерського) господарства "Оксана". У березні 2021 року директор на той час ТОВ "ФОЗІ-АГРО" ОСОБА_16 , ввійшовши в довіру до мене, як керівника СФГ "Оксана", запропонував купити наявну у господарстві кукурудзу, запропонувавши високу ціну. Зокрема, ТОВ "ФОЗІ-АГРО" запропонувало СФГ "Оксана" на підписання власний «типовий» проект договору. Не знаючи на той момент хто насправді стоїть за ТОВ "ФОЗІ-АГРО" та не маючи на той час підстав для сумнівів в добросовісності намірів останнього, СФГ "Оксана" пристало на таку пропозицію. 16.03.2021р. між СФГ "Оксана" (постачальник) та ТОВ "Фозі-Агро" (покупець) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 31.10/21. В договір поставки була закладена наступна злочинна схема: постачальник мав виписати видаткові накладні та передати їх разом із товаром покупцю; покупець мав загрузити товар у власний транспорт без підписання видаткової накладної, мотивуючи це там, що останній підлягав прийманню за якістю та кількістю по заліковій вазі на складі покупця, адреса якого в договорі не зазначена; покупець мав виписати ТТН на перевезення товару від власного імені як власник, вантажовідправник та вантажоодержувач товару, що виключало отримання примірника такої ТТН постачальником; майнова відповідальність постачальника за різні формальні «порушення» - 189% ціни договору; обов`язок покупця оплатити товар на користь постачальника пов`язано саме із фактом завершення процедури приймання товару за якістю та кількістю по заліковій вазі на складі покупця, адреса якого в договорі не зазначена. Лише після виникнення ініційованого ТОВ "Фозї-Агро" спору щодо виконання цього договору поставки підприємство дізналося про таке.

Так, ТОВ "ФОЗІ-АГРО", як юридичну особу, було створено 20.11.2020р. та зареєстровано в м. Київ. Засновником та керівником ТОВ "ФОЗІ-АГРО" виступив громадянин ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель м. Кропивницький. Для забезпечення господарської діяльності новоствореного суб`єкта господарювання його засновник в якості внеску до статутного капіталу вніс аж цілих 100 грн (на той час). Тільки після мого звернення в поліцію щодо шахрайства мені стало відомо, даний громадянин ОСОБА_16 є кримінально-карною особою, який за період часу з 21.12.2004 року по 06.02.2015 року має 5 судимостей за злочини спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном: крадіжки, грабежі та розбої, за кожен із яких був засуджений до реальної міри покарання. 15.01.2018 року ОСОБА_16 вийшов на волю з в`язниці (копію отриманої в поліції довідки надав представникам СФГ "Клепачі").

В той же час, в судовому засіданні у межах розгляду спору у справі № 906/399/21 встановлено, що ніякого складу в покупця ні на момент укладення, ні на момент виконання договору не було і не має бути, і це в судовому засіданні під звукозапис визнав представник ТОВ "ФОЗІ-АГРО". Більше того, представник ТОВ "ФОЗІ-АГРО" в суді визнав, що цей товар мав бути переданий іншому покупцеві ще під час транспортування в дорозі, не заїжджаючи ні до якого складу. Тобто, виїхавши із складу постачальника товар просто мав попрямувати в невідомому напрямку, не прибувши в кінцеву точку призначення за умовами договору поставки - зерновий склад покупця, адже її не існує, а постачальник при цьому не міг би пред`явити нікому жодних претензій, адже ніяких документів про передачу/приймання товару від постачальника до покупця або перевізника, а також документів про надходження товару на неіснуючий зерновий склад покупця і прийняття там останнього за якістю та кількістю, - у постачальника не мало б бути апріорі.

Приймаючи до уваги ту обставину, що оскільки ТОВ "ФОЗІ-АГРО" в порушення договірних зобов`язань до 24.03.2021 року (включно) не поставило транспорт під завантаження, а строки поставки за ініціативою представника ТОВ "ФОЗІ-АГРО" та без підписання додаткової угоди були змінені на 28.03.2021р., я, як керівник СФГ "Оксана", повідомив представника покупця ОСОБА_9 директора ТОВ "ФОЗІ-АГРО" в телефонному режимі про необхідність в такому разі здійснення повної оплати товару на момент загрузки кукурудзи в автомобілі, оскільки це уже нові домовленості, які вийшли за рамки договору поставки від 16.03.2021 року. Менеджер по закупівлях ТОВ "ФОЗІ-АГРО" ОСОБА_9 у неділю 28.03.2021 року, прибувши в СФГ "Оксана", заявив, що кошти уже перераховані напередодні і це можна буде перевірити у перший робочий день банку в понеділок 29.03.2021 року та наполягав на виїзді завантажених автомобілів з території господарства у цей же день. Маючи мобільне підключення до банківської послуги "Приват-24" я перевірив стан рахунка СФГ "Оксана" і виявив, що кошти від ТОВ "ФОЗІ-АГРО" на банківський рахунок СФГ "Оксана" не поступали. Після цього, я повідомив представника покупця про відсутність надходження коштів на рахунок СФГ "Оксана", а також закінчення строку дії довіреності на отримання ТМЦ та запропонував ОСОБА_9 випустити з території господарства завантажені кукурудзою автомобілі, у понеділок 29.03.2021 року після поступлення оплати за кукурудзу, надання нової довіреності на отримання ТМЦ та підписання видаткової накладної про отримання товару. Після цього ОСОБА_9 почав погрожувати та викликав поліцію, заявляючи, що кукурудза є власністю ТОВ "ФОЗІ-АГРО", а мої дії, як керівника СФГ "Оксана", є неправомірними. Зрозумівши, що ТОВ "ФОЗІ-АГРО" намагалось незаконно та безоплатно заволодіти майном господарства на суму понад 1,8 млн грн, я дав наказ вивантажити кукурудзу в склади та звернутися за порадою до професійних юристів, які вказали на справжню приховану суть так званого «договору поставки», за умовами якого СФГ "Оксана" мало залишитися без кукурудзи, без грошей, без документів в підтвердження факту передачі-приймання товару покупцю та/або перевізнику, та без жодних судових перспектив примусового стягнення з покупця вартості «поставленого» товару.

Не заволодівши безоплатно товаром, ТОВ "ФОЗІ-АГРО" вирішило нажитися на штрафних санкціях, які так завбачливо були прописані в умовах договору саме під такий випадок та звернулося з відповідним позовом до господарського суду. Зокрема, у кінці березня 2021 року ТОВ "Фозі-Агро" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до СФГ "Оксана" про стягнення 191250 грн штрафу за порушення умов договору поставки сільськогосподарської продукції № 31.10/21 від 16.03.2021р. (справа № 906/399/21). СФГ "Оксана", в свою чергу, звернулося до поліції із заявою про скоєння директором ТОВ "ФОЗІ-АГРО" ОСОБА_16 злочину та подало зустрічний позов у справі № 906/399/21 про визнання договору поставки недійсним, повідомивши суд про кримінальну сутність особи засновника/власника та директора ТОВ "ФОЗІ-АГРО".

Відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2022р. у справі № 906/399/21 апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства "Оксана" задоволено. Рішення господарського суду Житомирської області від 26 серпня 2021 року у справі № 906/399/21 змінено в мотивувальній частині розгляду первісних вимог шляхом викладення в редакції даної постанови. В частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасовано та прийнято нове рішення. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним договір поставки сільськогосподарської продукції № 31.10/21 від 16.03.2021р., який підписаний між СФГ "Оксана", як постачальником, з однієї сторони, та ТзОВ "Фозі-Агро", як покупцем, з іншої сторони.

Як слідує із довідки Любарського РУВС Житомирської області від 21.05.2021р., стосовно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було порушено 5 кримінальних справ.

Відповідно до претензії від 20.12.2022р. селянське (фермерське) господарство "Клепачі" звернулося до товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" з вимогою сплатити на користь фермерського господарства заборгованість за придбану партію сої за договором поставки від 14.12.2021р. у розмірі 2388406,17 грн упродовж 7 днів з дати отримання претензії.

Згідно витяту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.02.2022р. керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Делфа Опт" є Савін О.О.

Відповідно до витяту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.11.2019р. керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Меліоратор+" є Чиркова В.Д., представником - Савін О.О.

Згідно витяту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.02.2022р. керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Українська тютюнова корпорація" є Савін О.О.

Відповідно до витяту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.06.2021р. керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" був Усатенко А.В .

Згідно витяту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.12.2021р. керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" є Савін О.О.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії: фототаблиць загального вигляду розташування 18.12.2021р. вантажівок на території господарства; паспорту та інструкції по експлуатації ваги електронні автомобільні тензометричні ВЕАТ-80 СФГ "Клепачі", с. Клепачі Славутського району Хмельницької області; витягу з наказу № 1069 селянського (фермерського) господарства "Клепачі" про виконання обов`язків голови СФГ "Клепачі" з 01.05.2010р. Конончук Н.І. ; статуту селянського (фермерського) господарства "Клепачі" (нова редакція), затвердженого зборами членів згідно протоколу № 1 від 16.12.2016р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Щодо вимог за первісним позовом.

Щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу).

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Між сторонами господарського спору було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21 від 14.12.2021р.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом первісного позову у даному випадку є вимога про стягнення з селянського (фермерського) господарства "Клепачі" неустойки (штрафу) в сумі 895503,06 грн за прострочення поставки товару з посиланням на п. 4.6.2. договору, відповідно до якого у випадку порушення постачальником даного договору, постачальник зобов`язаний сплатити на користь покупця неустойку (штраф) у розмірі 9% від вартості товару зазначеної у п. 1.3. даного договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно п. 2.2 договору поставки датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад вказаний покупцем, відомості про який визначаються покупцем у відповідній заявці.

Відповідно до заявки № 1 від 15.12.2021р., підписаною сторонами електронними підписами, позивач просив надати підтвердження про готовність з 16.12.2021р. почати передачу/поставку товару, сою, у кількості 500 т. Пункт розвантаження (зерновий склад) знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Хімічна, 1/23. Перевізник - ТОВ "Лоджик Групп".

Судом встановлено, що 15.12.2021р. та 16.12.2021р. товариство з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" направило на адресу електронної пошти селянського (фермерського) господарства "Клепачі" електронні листи з повідомленням про надання 16.12.2021р. та 17.12.2021р. під завантаження автотранспорту у кількості 10 од. (а.с. 168-169, том 1).

Отже, згідно вказаних листів позивач повідомив відповідача про надання 16.12.2021р. та 17.12.2021р. транспорту під завантаження сої.

Однак, ні 16.12.2021р., ні 17.12.2021р. усі вантажні автомобілі, визначені у листах, не прибули до місцезнаходження (зберігання) сої.

З пояснень представників учасників справи, а також з листів фізичних осіб-підприємців Калюжного М.В., Качана А.В. та нотаріально завірених заяв свідків, водіїв транспортних засобів, судом з`ясовано, що 16.12.2021р. на територію селянського (фермерського) господарства "Клепачі" прибули 5 вантажних автомобілів із водіями, а саме: автомобіль DAF з д.р.н. НОМЕР_5 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_6 (водій ОСОБА_2 ), автомобіль DAF з д.р.н. НОМЕР_7 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_8 (водій ОСОБА_3 ), автомобіль DAF з д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_18 ), автомобіль ЗИЛ 133 з д.р.н. НОМЕР_20 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_21 (водій ОСОБА_13 ), автомобіль Камаз Голль з д.р.н. НОМЕР_3 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_4 (водій ОСОБА_1 ).

Факт прибуття вищезазначених 5 автомобілів для отримання товару визнається обома сторонами та підтверджується матеріалами справи.

В договорі поставки сторони узгодили, строк поставки товару постачальником покупцю - 25.12.2021р. (включно), але не пізніше строку дії даного договору. Якщо кінцева дата передачі товару випадає на вихідний або святковий день, кінцева дата передачі товару автоматично переноситься на перший робочий день, що йде за кінцевою датою передачі (п. 2.1. договору). При цьому, згідно п. 2.1.1. договору товар може передаватись покупцю окремими партіями. Але у будь-якому випадку загальна кількість товару (п. 1.3. даного договору) має бути передана постачальником покупцю з дотриманням терміну, встановленого у п. 2.1. даного договору.

Тобто, із наведених положень договору слідує, що позивач за первісним позовом повинен подати весь транспорт для завантаження соєю саме у цей строк до 27.12.2021р. (включно) (25.12.2021р. - вихідний день). Вказане підтверджується також заявкою на перевезення вантажу № 11 від 15.12.2021р. (додаток до договору перевезення № 18/05 від 18.05.2021р.) (а.с. 31, том 1).

Доказів подання транспорту для завантаження всієї сої у вказаний термін позивач за первісним позовом суду не надав, хоча п. 2.6. договору передбачав прийняття покупцем на себе зобов`язання у строк передачі товару надання автомобільного транспорту під вантаження.

В той же час судом звертається увага на те, що решта вантажних автомобілів, перелік яких визначений у листі від 16.12.2021р. (а.с. 20, том 1), та які мали подаватися під навантаження 17.12.2021р. на території відповідача за первісним позовом, жодних перевезень у період з 16.12.2021р. по 18.12.2021р. зі складу селянського (фермерського) господарства "Клепачі" не виконували, що підтверджується листами фізичних осіб-підприємців ОСОБА_10 (а.с. 83, том 1), ОСОБА_19 (а.с. 102, том 1), ОСОБА_5 (а.с. 103, том 1), приватного підприємства "С-Путік" (а.с. 101, том 1), інформацією з gps-трекера (а.с. 89-90, том 1), а також заявами свідків, водіїв.

Частиною першою статті 87 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Вказані вище докази спростовують доводи позивача за первісним позовом та інформацію, зазначену у запиті керівника ТОВ "Фозі-Агро" № 1 від 20.12.2021р. (а.с. 30, том 1) та претензії директора ТОВ "Лоджик Групп" від 24.12.2021р. (а.с. 40, том 1), про те, що 17.12.2021р. прибула наступна частина транспорту (5 одиниць) для навантаження сої на території СФГ "Клепачі", а саме: автомобіль Volvo з д.р.н. НОМЕР_9 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_10 (водій ОСОБА_4 ), автомобіль Volvo з д.р.н. НОМЕР_11 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_12 (водій ОСОБА_5 ), автомобіль DAF з д.р.н. НОМЕР_13 з напівпричепом з д.р.н НОМЕР_14 (водій ОСОБА_6 ), автомобіль DAF з д.р.н. НОМЕР_15 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_16 (водій ОСОБА_7 ), автомобіль DAF з д.р.н. НОМЕР_17 з напівпричепом з д.р.н. НОМЕР_18 (водій ОСОБА_8 ).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ст. 613 ЦК України).

За приписами ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно з пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 Цивільного кодексу України загалом, так і пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина 3 статті 509 Цивільного кодексу України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц).

Таким чином, позивач за первісним позовом не надав доказів виконання свого обов`язку щодо надання усього транспорту для завантаження всієї партії сої у строк до 27.12.2021 року (включно) (кінцевий строк поставки). Отже, має місце прострочення кредитора.

Щодо передачі та переходу товару у власність покупця судом зазначається наступне.

У відповідності до п.п. 2.3., 2.4. договору товар, що передається за даним договором переходить у власність покупця після навантаження наданого транспорту. При передачі товару постачальник зобов`язується передати одночасно з передачею товару покупцю або особі, уповноваженій покупцем на отримання товару відповідно до довіреності на отримання ТМЦ: оригінал даного договору, підписаного уповноваженою особою постачальника та завіреного печаткою постачальника, (окрім випадку, передбаченого цим пунктом договору); рахунок-фактуру на оплату партії товару; видаткову накладну на партію товару, оформлену не пізніше дати передачі товару.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи накладних № 1 від 16.12.2021р. та № 2 від 16.12.2021р., останні містять підписи керівника та головного бухгалтера селянського (фермерського) господарства "Клепачі", а також скріплені електронним підписом директора товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" Савіна О.О. Однак, графа "одержав" ("прийняв") вказаних накладних не містить жодного підпису.

З даного приводу судом враховуються, що, виходячи із наведених вище пунктів договору, а також тверджень самого позивача за первісним позовом, викладених у відповіді на відзив від 19.02.2022р., слідує, що без участі позивача за первісним позовом або його довіреної особи відповідач за первісним позовом не мав права починати навантаження товару. При цьому, на момент навантаження транспорту 16.12.2021р. представник позивача за первісним позовом (або уповноважена особа) не прибув до місяця проведення навантаження. Доказів протилежного матеріали справи не місять.

Отже, зважаючи на відсутність представника товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" (або уповноваженої особи) 16.12.2021р., участь якого згідно положень договору при навантаженні товару мала бути обов`язковою, видаткові накладні № 1 від 16.12.2021р. та № 2 від 16.12.2021р. не були підписанні останнім.

Таким чином, зазначені видаткові накладні не можуть бути первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" здійснення господарської операції, оскільки не містять обов`язкового реквізиту - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Наявність електронного підпису керівника позивача за первісним позовом на видаткових накладних не спростовує зобов`язання останнього бути присутнім особисто або через уповноваженого представника під час навантаження товару та відповідно поставити підпис на накладних та засвідчити факт отримання товару (чи партії) відповідно й набуття такого товару (чи партії) у власність.

Стосовно долучених позивачем за первісним позовом товарно-транспортних накладних судом зазначається, що нормативно-правовим актом, який визначає права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників, є Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р. (із змінами).

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р. (далі по тексту також - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Розділом 11 Правил врегульовані правила оформлення документів на перевезення. Пунктом 11.1 цього розділу визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Оформлення товарно-транспортної накладної в електронній формі (далі - е-ТТН) здійснюється відповідно до абзацу четвертого цього пункту.

Е-ТТН підписується за допомогою електронного підпису (далі - ЕП) водія та/або експедитора, відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача.

Створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання, знищення е-ТТН здійснюється відповідно до Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги".

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді.

У разі оформлення е-ТТН супровідні документи також додаються в електронній формі. У разі оформлення товарно-транспортної накладної у паперовій формі супровідні документи додаються в паперовій формі за підписом відповідальних осіб.

Наказом Мінінфраструктури від 07.05.2020р. № 301 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо впровадження електронного документообігу електронної товарно-транспортної накладної, яким встановлено процедуру впровадженя та умови функціонування електронного документообігу і реєстрації товарно-транспортної накладної в електронній формі (далі - е-ТТН) в системі електронного документообігу е-ТТН та який регулює відносини, що виникають під час реалізації експериментального проекту. Крім того, Законом України від 03.06.2021р. № 1534-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю" впроваджується реєстр товарно-транспортних накладних.

На сьогоднішній день Порядок ведення та надання інформації з реєстру ТТН знаходиться на стадії розробки. Початок тестової експлуатації системи е-ТТН заплановано на квітень 2022 року. А перехід на обов`язкове використання е-ТТН на серпень 2022 року.

Таким чином, встановлення товарно-транспортних накладних як належних доказів надання послуг перевезення залежить від відповідності їх змісту до визначених сторонами умов та Правил перевезення.

За таких обставин станом на момент виникнення спірних правовідносин, оформлення товарно-транспортних накладних могло здійснюватись лише у паперовій формі з одночасним долученням супровідних документів у паперовому вигляді за підписом відповідальних осіб. Тому, підписанні через електронний сервіс "Вчасно" електронними цифровими ключами працівників сторін товарно-транспортних накладних №№ 1-5 від 16.12.2021р. не можуть бути належними доказами передачі товару для перевезення та не є е-ТТН.

Разом з тим, надані позивачем за первісним позовом товарно-транспортні накладні №№ 1-3 від 16.12.2021р. засвідчені цифровими підписами головного бухгалтера Матвійчук Г.М., а не голови селянського (фермерського) господарства "Клепачі".

Відповідно до п. 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995р. № 88 (із змінами) керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачі особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підприємство самостійно визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.

Отже, матеріалами справи, зокрема і статутом селянського (фермерського) господарства "Клепачі" (розділ 7 Управління господарством), не доведено уповноваження керівником відповідача за первісним позовом головного бухгалтера господарства на підписання товарно-транспортних накладних.

Окрім того, як убачається із наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних №№ 1-5 від 16.12.2021р., останні містять підписи водіїв вантажних автомобілів про отримання товару (сої).

Суд враховує, що повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо (п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (зі змінами)).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст. 244 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Проте, як стверджується матеріалами справи та слідує із заяв свідків, водіїв, позивачем за первісним позовом не було надано водіям вантажних автомобілів довіреностей, які б уповноважували водіїв відповідних транспортних засобів на отримання товару.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що наявні товарно-транспортні накладні №№ 1-5 від 16.12.2021р. не є належними та допустимими доказами на підтвердження передачі селянським (фермерським) господарством "Клепачі" позивачу за первісним позовом товару (сої) для перевезення.

Позивач за первісним позовом також стверджує про те, що причиною не виконання ним зобов`язання щодо надання транспортних засобів під завантаження та відповідно порушення строків передачі товару, визначених договором, стало те, що товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" 20.12.2021р. було надіслано на адресу відповідача за первісним позовом запит № 1, у якому просив постачальника надати пояснення щодо обставин, що спричинили затримку поставки товару, однак відповіді на вказаний запит ним не отримано. Такі твердження позивача за первісним позовом судом оцінюються критично, оскільки умовами договору поставки не було передбачено обов`язку покупця надсилати такий запит для з`ясування причин затримки поставки та обов`язку постачальника надавати відповідь на такий запит. Натомість, п. 2.4. договору було передбачено зобов`язання постачальника при передачі товару передати одночасно з передачею товару покупцю або особі, уповноваженій покупцем на отримання товару відповідно до довіреності на отримання ТМЦ бухгалтерські документи. Однак, ні покупець, ні уповноважена ним особа із довіреністю на отримання ТМЦ для отримання товару до складу завантаження товару у період з 16.12.2021р. по 27.12.2021р. не прибули, чим спричинили затримку поставки товару, відповідно і строків передачі товару. До того ж, у додатку № 11 до договору було зазначено, що постановка транспорту під завантаження мала відбутися у період 15-25.12.2021р., однак завчасного прибуття (починаючи з 15.12.2021р.) представника товариства для навантаження товару покупець не забезпечив.

Щодо затримки відправлення навантажених 16.12.2021р. транспортних засобів та вимоги відповідача за первісним позовом про сплату на користь селянського (фермерського) господарства "Клепачі" заборгованості за придбану партію сої (претензія від 20.12.2022р.) суд вважає, що така вимога з боку відповідача за первісним позовом є адекватною дослідженим судом обставинам, коли автомобільний транспорт, що був поданий під завантаження не мав відповідних супровідних документів, повноважень (довіреностей) на отримання товару, а покупець на час завантаження товару не прибув та не направив уповноваженого представника. Таким чином, відповідачем за первісним позовом здійснено необхідні дії для убезпечення свого майна від можливих неправовмірних дій по заволодінню ним особами, який не можна буде ідентифікувати, або безоплатно.

Твердження позивача за первісним позовом щодо необхідності дотримання сторонами вимог ДСТУ 1964:2008 та отримання лабораторних висновків продукції (сої), поставленої на зерновий склад, вказаний покупцем, що впливають на оплату, не можуть слугувати підставою для задоволення первісного позову, оскільки законодавством врегульовано правові наслідки передання товару неналежної якості.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене, позивач за первісним позовом, в порушення ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не довів належними та допустимими доказами на виконання п.п. 2.1., 2.1.1., 2.6. договору свого обов`язку щодо надання транспорту для завантаження усієї партії сої у строк до 27.12.2021 року (включно), а також набуття у свою власність товару після навантаження наданого транспорту, що виключає відповідальність відповідача за первісним позовом за прострочення передачі товару у вигляді штрафу, передбаченого п. 4.6.2. договору, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 895503,96 грн.

Крім того, вирішуючи позовну вимогу про стягнення з фермерського господарства штрафу, суд вважає за необхідне застосувати також і принцип contra proferentem, зокрема під час тлумачення пунктів 2.1., 2.1.1., 2.3., 2.4., 2.6. укладеного між сторонами договору поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21 від 14.12.2021р. Зміст даного принципу викладено, зокрема, у п. 5.2.5 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.05.2019 по справі № 917/803/18. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав) - особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін (under the diminant sinfluence of the party).

Оскільки, як встановив, а також як підтверджується обома сторонами, розробником договору поставки було товариство з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро", тому саме на останнє покладаються ризики неясності усіх умов укладеного договору.

Щодо вимоги про зобов`язання виконати договір поставки в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 662 Цивільного кодексу України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування (ст. 664 ЦК України).

Судом встановлено, що у прохальній частині позовної заяви позивач за первісним позовом просить суд зобов`язати селянське (фермерське) господарство "Клепачі" виконати договір поставки № 14-12/21 від 14.12.2021р. в натурі. В той же час, товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" ні в прохальній частині, ні у змісті позову не конкретизовано яке саме зобов`язання відповідач за первісним позовом має виконати в натурі, зважаючи на те, що згідно договору поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21 від 14.12.2021р. на селянське (фермерське) господарство "Клепачі" покладалися різні зобов`язання. Так, згідно п. 1.1. договору на постачальника покладався обов`язок продати (передати у власність) покупцю сою. При цьому, передача товару могла здійснюватись окремими партіями (п. 2.1.1. договору). Згідно п. 2.4. договору на постачальника покладався обов`язок передати одночасно з передачею товару покупцю бухгалтерські документи. Відповідно до п. 2.8. договору на постачальника покладався обов`язок після поставки товару або здійснення передплати, в залежності від того, що трапилося раніше, зареєструвати податкову накладну у ЄРПН. Тобто, товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" не уточнено, які зобов`язання повинен вчинити відповідач за первісним позовом: зобов`язати продати (передати у власність) покупцю сою повністю в кількості 500 т на суму 9950034,00 грн чи окремо визначеною партією та в якій кількості і сумі; зобов`язати передати одночасно з передачею товару оригінал договору, рахунку-фактури на оплату партії товару, видаткову накладну на партію товару; зобов`язання після поставки товару або здійснення передплати, в залежності від того, що трапилося раніше, зареєструвати податкову накладну у ЄРПН.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 25.08.2020р. по справі № 910/13737/19 позовні вимоги про зобов`язання виконати умови договору поставки та поставити товар мають вартісну оцінку, носять майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається на підставі статті 4 Закону України "Про судовий збір" виходячи з розміру грошових вимог позивача, на припинення яких спрямовано позов.

Однак, у позовній заяві позивачем за первісним позовом не вказано про зобов`язання виконати договір поставки саме в частині поставки товару та не конкретизовано, в якій сумі (чи кількості) відповідач за первісним позовом має виконати таку поставку - повністю на суму 9950034,00 грн або на суму окремої партії товару. При цьому, як слідує із квитанції від 10.01.2022р. (а.с. 48, том 1) позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір за вимогу про зобов`язання селянського (фермерського) господарства "Клепачі" виконати договір поставки № 14-12/21 від 14.12.2021р. в натурі, як за вимогу немайнового характеру.

Таким чином, зважаючи на те, що товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" у позові не конкретизовано позовну вимогу, що стосується виконання договору поставки в натурі, враховуючи, що суд позбавлений можливості самостійно визначити ціну заявленого первісного позову, а заяви про збільшення (зменшення) розміру позовних вимог або зміни предмета позову позивачем за первісним позовом не подавалися, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимоги про зобов`язання селянського (фермерського) господарства "Клепачі" виконати договір поставки № 14-12/21 від 14.12.2021р. в натурі.

Щодо вимог за зустрічним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Поняття договору поставки визначено у ст. 712 ЦК України та ст. 265 ГК України.

При укладанні договору поставки сторони зобов`язані узгодити його істотні умови (ч. 3 ст. 180 ГК України).

Істотними умовами договору поставки є: предмет договору, строки і порядок його поставки та оплати.

Договір поставки може містити умови стосовно: якості товару, що передбачає якісні характеристики, яким повинен відповідати товар, а також порядок його повернення при невідповідності таким характеристикам; гарантії якості товару та порядок пред`явлення претензій через недоліки поставленого товару.

Судом встановлено, що фактично між сторонами спору виникли зобов`язання, які випливають з договору купівлі-продажу.

Істотними умовами договору купівлі-продажу вважаються умови про предмет і ціну.

Аналізуючи відносини сторін, товариство з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" та селянське (фермерське) господарство "Клепачі" домовилися про істотні умови передачі сої у власність.

Так, пунктом 1.1. оспорюваного договору сторонами погоджено, що постачальник зобов`язується продати (передати у власність), а покупець - прийняти у власність та оплатити сою не ГМО українського походження.

Згідно п. 1.3. договору предметом даного договору є соя не ГМО ДСТУ 4964:2008 у кількості 500 т загальною вартістю 9950034,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору строк передачі товару - до 25.12,2021р., включно. Якщо кінцева дата передачі товару випадає на вихідний чи святковий день, кінцева дата передачі товару автоматично переноситься на перший робочий день, що йде за кінцевою датою передачі.

Згідно п. 2.2. договору датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад вказаний покупцем, відомості про який зазначаються покупцем у відповідній заявці.

Пунктом 2.3. даного договору передбачено, що перехід права власності відбувається в момент передачі товару на складі постачальника за адресою: с. Клепачі, Шепетівський район, Хмельницька область представнику покупця.

Згідно п. 2.4. договору при передачі товару продавець зобов`язується надати покупцю або вказаній ним особі: оригінал даного договору, підписаного уповноваженим представником постачальника і завіреного печаткою; рахунок-фактуру; видаткову накладну, виписану в день передачі товару.

Відповідно до п. 2.6. даного договору покупець приймає на себе зобов`язання забезпечити у строк передачі товару надання автомобільного транспорту під вантаження.

Положеннями п. 3.1. договору передбачено, що оплата за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 1 банківського дня з дати поставки/передачі товару на вагах - 100% оплати контрактної партії товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

В силу припису цієї статті правомірність правочину презюмується. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, вчинений без наміру створити правові наслідки, є недійсним, як фіктивний, тобто, вчинений лише для виду.

Згідно з встановленою практикою, для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають наперед, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що, за правилами ст. 215 цього кодексу, є підставою для визнання його недійсним, відповідно до ст. 234 ЦК України.

Розглядаючи справу, суд встановив, що кожна сторона вчиняла дії для виконання зобов`язання стосовно передачі та прийняття товару (сої) у власність. Так, відповідачем за зустрічним позовом було надано для навантаження на склад позивача за зустрічним позовом частину вантажних автомобілів, які були завантажені селянським (фермерським) господарством "Клепачі" соєю для подальшої поставки товару на зерновий склад вказаний покупцем та очікували прибуття покупця або його представника для підписання бухгалтерських документів та оплати. Таким чином, стверджувати про завчасну обізнаність сторін, що договір не буде виконаний, суд не може.

Як передбачено ч. 1 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

З переліку порушень публічного порядку можна виокремити дві групи: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина (ст.ст. 21-68 Конституції України); правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним, тобто недійсним унаслідок безпосередньої вказівки закону і незалежно від наявності позову з боку його учасників чи інших осіб.

За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, представниками товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" та селянського (фермерського) господарства "Клепачі" за допомогою електронного сервісу "Вчасно" з використанням електронних цифрових підписів укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21 від 14.12.2021р.

Згідно з приписами ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних; електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

З врахуванням вищевикладеного суд зауважує, що електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, повинен мати електронний цифровий підпис та бути відправленим з офіційної електронної адреси сторони уповноваженою на те особою.

З приводу наведеного суд зазначає, що наявний в матеріалах справи договір поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21 від 14.12.2021р. засвідчений 15.12.2021р. у сервісі "Вчасно" електронними цифровими підписами керівниками сторін (а.с. 59).

Крім того, судом звертається увага, що частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, уповноважені представники сторін, підписавши оспорюваний договір, погодили усі істотні умовами договору поставки, зокрема, предмет договору, строки і порядок поставки товару та оплати, якість товару.

При цьому, судом враховано, що позивач за зустрічним договором на момент підписання спірного договору не був позбавлений можливості ознайомитись з текстом договору, який укладали сторони, йому були відомі всі обставини, які мають істотне значення для укладення договору. Доказів вчинення правочину під впливом помилки або обману селянським (фермерським) господарством "Клепачі" також не надало.

У постанові від 27.01.2021р. у справі № 910/17876/19 Верховний Суд зазначив, що кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності передбачених законодавством підстав для визнання недійсним договору поставки сільськогосподарської продукції № 14-12/21 від 14.12.2021р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" та селянським (фермерським) господарством "Клепачі", тому у задоволенні зустрічного позову відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом у зв`язку з відмовою в задоволенні первісного позову. Витрати по оплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом у зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро", м. Київ до селянського (фермерського) господарства "Клепачі", с. Клепачі Славутського району Хмельницької області про зобов`язання виконати договір поставки в натурі та стягнення неустойки (штрафу) у розмірі 895503,96 грн відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

У зустрічному позові селянського (фермерського) господарства "Клепачі", с. Клепачі Славутського району Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро", м. Київ про визнання недійсним договору поставки відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.05.2022 року

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 2 примірн.

1 - до справи;

2 - відповідачу (30036, Хмельницька обл., Славутський р-н, с. Клепачі) рекоменд. з повід.

Електронні адреси:

позивача -

відповідача -