ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м. Дніпро Справа № 904/8010/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2022р. (суддя Рудь І.А., м. Дніпро) у справі

за позовомКомунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 12 107 грн. 25 коп. за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 25.01.2006р. № 175/19

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" заборгованість в сумі 12 107 грн. 25 коп., з яких: 11 624 грн. 18 коп. - основний борг, 140 грн. 35 коп. - 3% річних, 342 грн. 72 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 25.01.2006р. № 175/19.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2022р. позов задоволено повністю - стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" 11 624 грн. 18 коп. основного боргу, 140 грн. 35 коп. 3% річних, 342 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 2 270 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що Позивачем доведено, а Відповідачем не спростовано обґрунтованість заявлених позовних вимог та не надано доказів, які б могли бути підставою для звільнення його від виконання покладених на нього нормами законодавства та договором зобов`язань.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз", в якій просить рішення суду від 17.01.2022р. скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції порушено ч. 3 ст. 651 ЦК України, відповідно до якої, із посиланням на п. 9.3. Договору, AT «Укртрансгаз» скористався правом на дострокове розірвання договору, оскільки таке право Договором передбачено, а також неправильно застосовано ч. 1 ст. 651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому Скаржник зазначає, що AT «Укртрансгаз» не посилалось на п. 9.4. Договору - одностороння відмова від договору, а застосовувало п. 9.3. Договору - дострокове розірвання, проте, вказані обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції, внаслідок чого суд прийшов до безпідставного висновку про те, що доказів припинення договору або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 ЦК України обов`язковим до виконання сторонами.

Скаржник наголошує на тому, що додані до матеріалів справи листи «Щодо розірвання договору» від AT «Укртрансгаз» та «Укладання договору» від ТОВ «Оператор ГТС України» свідчили про те, що здійснюється перехід права власності на визначені у Договорі об`єкти, а отже намір розірвати Договір та укласти новий із новоствореним підприємством є очевидним, як очевидним і загальнодоступним є той факт, що ТОВ «Оператор ГТС "України» є новоствореним підприємством магістрального трубопровідного транспорту та виконує функції Оператора ГТС. Відповідно висновки суду першої інстанції про те, що доказів виконання приписів Постанов Кабінету Міністрів України № 840 від 18.09.2019 р. та № 942 від 15.11.2019р. матеріали справи № 904/8010/21 не містять, на думку Скаржника, є безпідставними.

Скаржник вказує на те, що Договір № 175/19 від 25.01.2006 р., про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення було розірвано у відповідності з умовами самого Договору та норм чинного законодавства України та починаючи з 01.01.2020р. AT «Укртрансгаз» та його структурні підрозділи не отримували будь-яких послуг від КП «Кривбасводоканал» за Договором.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Позивач у даній справі не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2022р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.02.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для для вирішення питання про витребування матеріалів справи з господарського суду тощо визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Березкіної О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2022р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/8010/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2022р. по справі № 904/8010/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи №904/8010/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.03.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання про відкриття провадження у справі, тощо визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г..

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2022р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2022р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 10.05.2022р., у зв`язку з виходом на роботу судді Чус О.В., - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021р., для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/8010/21, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Орєшкіна Е.В.,Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2022р., колегією суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І. М. (доповідач), судді: Чус О.В., Орєшкіна Е.В., справу № 904/8010/21 прийнято до свого провадження.

7. Встановлені судом обставини справи

25.01.2006р., між Комунальним підприємством «Кривбасводоканал» (Кривбасводоканал) та Криворізьким лінійним виробничими управлінням магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національноїї акціонерної компанії «Нафтогаз України», найменування якого змінене на Криворізьке лінійне виробниче управління магістральних газопроводів філії «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 175/19 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, «Кривбасводоканал» зобов`язується забезпечити споживача питною водою з якістю, що відповідає Держстандарту 2874-82 «Вода питна» та прийняти від нього стічні води, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити питну воду за встановленими тарифами, згідно із наданою заявкою, орієнтовно, в обсязі 730,0 м.куб./рік.

Пунктом 1.2. договору визначені об`єкти користування водопостачанням та водовідведенням: газорозподільча станція № 2 на об`їзній дорозі.

Листом КП «Кривбасводоканал» за вих. № 2234 від 08.08.2007р. передбачено включення додаткових об`єктів, розташованих за адресами: ГРС-2 сел. Кресівське; ГРС-6 с. Вільне; ГРС-3 промзона Північного ГЗК.

Відповідно до п. 1.3. договору, гарантований тиск води на врізці вводу водопроводу споживача -15 м.вод.ст.

Згідно з п. 1.5. договору, вода подається споживачу при наявності водовимірювальних приладів, встановлених за рахунок споживача своїми силами згідно з технічними умовами КП «Кривбасводоканал».

Засоби обліку беруться КП «Кривбасводоканал» на абонентський облік (п. 1.7. договору).

Всі водолічильники в обумовлені паспортом строки, підлягають повірці з встановленням пломби з перевірочним тавром, (п. 1.9. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, тарифи на послуги водопостачання та водовідведення на день підписання договору, затверджені рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.07.2005р. № 370 та №532 від 14.09.2005р., і можуть бути змінені відповідно до діючого законодавства України. Тарифи на момент укладання договору складають за 1 м3 з ПДВ: бюджет (вода питна 0,54 грн.; стоки - 0,54 грн); населення (вода питна - 0,46грн.; стоки - 0,32грн.); інші (вода питна - 1,62 грн., стоки - 1,54грн.)

Згідно п. 3.1. договору, розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем у грошовій формі протягом трьох банківських днів після пред`явлення платіжного доручення, рахунку або квитанції.

Відповідно до п. 3.5. договору, споживач для узгодження акту про кількість наданої води та прийняті стічні води направляє свого представника з довіреністю, підписанню уповноваженою на те особою, для підписання акту, у відділ Водозбуту не пізніше 25 числа кожного місяця (у лютому 23 числа). Якщо представник не прибув або необґрунтовано від підписання акту, Кривбасводоканал на підставі даних обліку води складає акт самостійно і один примірник акту в триденний термін направляє споживачу. При повторній необгрунтованій відмові споживача від оформлення акту, Кривбасводоканал має право припинити (обмежити) подачу води споживачу із попередженням його за три доби до моменту відключення.

Підпунктом 4.2.1 п. 4.2. договору передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно, у встановлені договором строки, оплачувати послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 6.1. договору, точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця до споживача та розмежування відповідальності за стан і експлуатацію водопровідних та каналізаційних мереж, зазначені у актах розмежування балансової та експлуатаційної належності, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 9.1. договору визначено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами 01.01.2006р. і діє в частині надання послуг водопостачання і водовідведення до 31.12 2008р., а в частині здійснення розрахунків за надані послуги до повного погашення заборгованості.

Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодні зі сторін не заявить про намір його розірвати або внести в нього зміни, він продовжує свою дію на наступний рік (п. 9.2. договору).

Відповідно до п. 9.3. договору, договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуг водопостачання та водовідведення, або відмови споживача від користування послугами Кривбасводоканалу; невиконання умов договору сторонами договору; переходу права власності до іншої особи.

За умовами п. 9.4. договору, одностороння відмова від договору або одностороння зміна його умов не допускається, крім випадків, передбачених законом.

На виконання умов договору позивач, у період з січня по грудень 2020р., з січня по липень 2021р., надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання у кількості 885.00 м3, на загальну суму 11 624 грн. 18 коп., у зв`язку із чим відповідачем виписані наступні рахунки за послуги водопостачання: № 4081/03/1557п від 30.01.2020р., на суму 288, 86 грн.; № 8478/03/1557п від 28.02.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 12902/03/1557п від 31.03.2020 р., на суму 199,80 грн.; № 17155/03/1557п від 30.04.2020 р., на суму 333,00 грн.; № 21088/03/1557п від 28.05.2020 р., на суму 333,00 грн.; № 24616/03/1557п від 24.06.2020 р., на суму 4 129,20 грн.; № 30295/03/1557п від 30.07.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 35007/03/1557п від 31.08.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 39629/03/1557п від 30.09.2020р., на суму 452,88 грн.; № 43807/03/1557п від 28.10.2020р., на суму 452,88 грн.; № 48505/03/1557п від 30.11.2020р., на суму 452,88 грн.; № 53177/03/1557п від 29.12.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 4279/03/1557п від 28.01.2021р., на суму 452,88 грн.; № 8644/03/1557п від 26.02.2021р., на суму 452,88 грн.; № 12658/03/1557п від 30.03.2021р., на суму 452,88 грн.; № 17261/03/1557п від 28.04.2021 р., на суму 452,88 грн.; № 21825/03/1557п від 28.05.2020 р., на суму 452,88грн.; № 26216/03/1557п від 29.06.2020р., на суму 452,88грн.; № 31039/03/1557п від 30.07.2020р., на суму 452,88грн. (а.с. 33-51).

При цьому, позивач зазначає, що споживачем були порушені Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджені Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 27.06.2008р. №190.

Актами технічного обстеження систем водопостачання та водовідведення споживача послуг за договором №131/20 ТІ та № 132/20 ТІ від 10.03.2020р., які підписані у двосторонньому порядку, встановлено факт порушення п. 5.18 Правил № 190 (відсутність пломби на приладі обліку) (а.с. 67- 72).

Зважаючи на це, позивачем здійснювалося нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання відповідно до п. 5.24 Правил № 190, а саме: кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку визначається за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці.

Як зазначає позивач, рахунок № 24616/03/1557п від 24.06.2020 р., на суму 4 129,20 грн. вручений відповідачу нарочно 08.07.2020р., доказом чого є його підпис на реєстр-попередженні про вручення. Інші рахунки, а також акти приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання направлені на адресу відповідача листом за вих. № 8695 від 26.08.2021р.(а.с. 52-55).

Відповідно до відомостей, що містяться у трекінгу Укрпошти №957, лист за вих. № 8695 від 26.08.2021р., отриманий відповідачем 28.08.2021р. (а.с. 56).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків у частині своєчасної оплати за отримані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 11 624 грн. 18 коп..

Із посиланням на приписи ст. 625 ЦК України, за порушення строків оплати вартості послуг, наданих за договором у червні 2020р., на суму 4 129,20 грн., позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 140 грн. 35 коп., за період з 14.07.2020р. по 31.08.2021р. та інфляційні втрати в сумі 342 грн. 72 коп., за період з серпня 2020р. по липень 2021р..

Позивач зазначає, що Відповідачем вказану вартість послуг не оплачено, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд зазначив про доведеність Позивачем в передбаченому законом порядку факту наявності у Відповідача перед ним на момент розгляду даної справи несплаченої заборгованості за спірним Договором. Розмір позовних вимог судом визнано обґрунтованим та арифметично вірним та таким, що підтверджується належними доказами. При цьому, твердження Відповідача щодо односторонньої відмови від спірного договору та, як наслідок, дострокове розірвання договору з 01.01.2020р. судом першої інстанції відхилено, оскільки в умовами спірного договору одностороння відмова від договору не передбачена.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16, від 02.02.2022р. у справі№ 922/3961/20.

Як зазначалося раніше, 25.01.2006р., між Комунальним підприємством «Кривбасводоканал» (Кривбасводоканал) та Криворізьким лінійним виробничими управлінням магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національноїї акціонерної компанії «Нафтогаз України», найменування якого змінене на Криворізьке лінійне виробниче управління магістральних газопроводів філії «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 175/19 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, «Кривбасводоканал» зобов`язується забезпечити споживача питною водою з якістю, що відповідає Держстандарту 2874-82 «Вода питна» та прийняти від нього стічні води, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити питну воду за встановленими тарифами, згідно із наданою заявкою, орієнтовно, в обсязі 730,0 м.куб./рік.

Відповідно до п. 2.1. договору, тарифи на послуги водопостачання та водовідведення на день підписання договору, затверджені рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 13.07.2005р. № 370 та №532 від 14.09.2005р., і можуть бути змінені відповідно до діючого законодавства України. Тарифи на момент укладання договору складають за 1 м3 з ПДВ: бюджет (вода питна 0,54 грн.; стоки - 0,54 грн); населення (вода питна - 0,46грн.; стоки - 0,32грн.); інші (вода питна - 1,62 грн., стоки - 1,54грн.)

Згідно п. 3.1. договору, розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем у грошовій формі протягом трьох банківських днів після пред`явлення платіжного доручення, рахунку або квитанції.

Підпунктом 4.2.1 п. 4.2. договору передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно, у встановлені договором строки, оплачувати послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 9.3. договору, договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуг водопостачання та водовідведення, або відмови споживача від користування послугами Кривбасводоканалу; невиконання умов договору сторонами договору; переходу права власності до іншої особи.

За умовами п. 9.4. договору, одностороння відмова від договору або одностороння зміна його умов не допускається, крім випадків, передбачених законом.

На виконання умов договору позивач, у період з січня по грудень 2020р., з січня по липень 2021р., надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання у кількості 885.00 м3, на загальну суму 11 624 грн. 18 коп., у зв`язку із чим відповідачем виписані наступні рахунки за послуги водопостачання: № 4081/03/1557п від 30.01.2020р., на суму 288, 86 грн.; № 8478/03/1557п від 28.02.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 12902/03/1557п від 31.03.2020 р., на суму 199,80 грн.; № 17155/03/1557п від 30.04.2020 р., на суму 333,00 грн.; № 21088/03/1557п від 28.05.2020 р., на суму 333,00 грн.; № 24616/03/1557п від 24.06.2020 р., на суму 4 129,20 грн.; № 30295/03/1557п від 30.07.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 35007/03/1557п від 31.08.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 39629/03/1557п від 30.09.2020р., на суму 452,88 грн.; № 43807/03/1557п від 28.10.2020р., на суму 452,88 грн.; № 48505/03/1557п від 30.11.2020р., на суму 452,88 грн.; № 53177/03/1557п від 29.12.2020 р., на суму 452,88 грн.; № 4279/03/1557п від 28.01.2021р., на суму 452,88 грн.; № 8644/03/1557п від 26.02.2021р., на суму 452,88 грн.; № 12658/03/1557п від 30.03.2021р., на суму 452,88 грн.; № 17261/03/1557п від 28.04.2021 р., на суму 452,88 грн.; № 21825/03/1557п від 28.05.2020 р., на суму 452,88грн.; № 26216/03/1557п від 29.06.2020р., на суму 452,88грн.; № 31039/03/1557п від 30.07.2020р., на суму 452,88грн. (а.с. 33-51).

Як зазначає позивач, рахунок № 24616/03/1557п від 24.06.2020 р., на суму 4 129,20 грн. вручений відповідачу нарочно 08.07.2020р., доказом чого є його підпис на реєстр-попередженні про вручення. Інші рахунки, а також акти приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання направлені на адресу відповідача листом за вих. № 8695 від 26.08.2021р.(а.с. 52-55).

Відповідно до відомостей, що містяться у трекінгу Укрпошти №957, лист за вих. № 8695 від 26.08.2021р., отриманий відповідачем 28.08.2021р. (а.с. 56).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків у частині своєчасної оплати за отримані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 11 624 грн. 18 коп..

Із посиланням на приписи ст. 625 ЦК України, за порушення строків оплати вартості послуг, наданих за договором у червні 2020р., на суму 4 129,20 грн., позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 140 грн. 35 коп., за період з 14.07.2020р. по 31.08.2021р. та інфляційні втрати в сумі 342 грн. 72 коп., за період з серпня 2020р. по липень 2021р..

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 25.01.2006р. № 175/19, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Так, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до норм ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Зі змісту ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, серед яких централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" № 2918-ІІІ від 10.02.2002р., укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем на надання послуг з водопостачання є обов`язковим.

Як свідчать матеріали справи, заперечуючи проти задоволення позову, Відповідач зазначив, що з 01.01.2020р. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 840 від 18.09.2019р. «Про відокремлення діяльності з транспортування природного газу та забезпечення діяльності оператора газотранспортної системи» та постанови Кабінету Міністрів України № 942 від 15.11.2019р. «Деякі питання управління майном, що перебуває в державній власності та використовується для забезпечення транспортування природного газу магістральними газопроводами» всі активи АТ «Укртрансгаз», в т.ч. об`єкти, на які здійснювалось водопостачання за спірним договором, передані до іншого суб`єкта господарювання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» (код 42795490). Відтак, з 01.01.2020р. діяльність з транспортування природного газу була відокремлена. Експлуатацію магістральних газопроводів та всіх технологічно пов`язаних із ним об`єктів здійснює ТОВ «Оператор ГТС України». На виконання умов спірного договору відповідач листом «Щодо розірвання договору», який отримано позивачем 19.02.2020р., повідомив КП «Кривбасводоканал» про те, що у зв`язку із створенням нового підприємства договір № 175 від 25.01.2006р. між Криворізьким ЛВУМГ філії «Оператор ГТС України АТ «Укртрансгаз» та КП «Кривбасводоканал» розірвано. До цього з боку АТ «Укртрансгаз» на адресу позивача направлений лист від 15.03.2018р. № 2105ВИХ-18-254 про необхідність переукладення договору, який залишено позивачем без відповіді.

За твердженням відповідача, договір № 175/19 від 25.01.2006р. розірвано у відповідності з умовами самого договору (п. 9.3) та норм чинного законодавства України, і починаючи з 01.01.2020р. АТ «Укртрансгаз» та його структурні підрозділи не отримували будь-яких послуг від КП «Кривбасводоканал» за вказаним договором.

Суд першої інстанції надав оцінку запереченням відповідача проти задоволення позову ( щодо односторонньої відмови від спірного договору та, як наслідок, дострокове розірвання договору з 01.01.2020р.), навівши у судовому рішенні аргументоване мотивування відхилення таких доводів та звернувши увагу, зокрема, на те, що умовами договору не передбачена одностороння відмова від договору.

Так, умовами договору визначено, що якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодні зі сторін не заявить про намір його розірвати або внести в нього зміни, він продовжує свою дію на наступний рік (п. 9.2. договору).

Відповідно до п. 9.3. договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуг водопостачання та водовідведення, або відмови споживача від користування послугами Кривбасводоканалу; невиконання умов договору сторонами договору; переходу права власності до іншої особи.

За змістом п. 9.4. договору одностороння відмова від договору або одностороння зміна його умов не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що умовами договору не передбачена одностороння відмова від договору.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до суду із вимогами про розірвання договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 25.01.2006р. № 175/19.

Крім того, відповідачем не доведено, що у спірному періоді споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення на спірних об`єктах було саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» (код 42795490) та не надано доказів укладання між вказаною юридичною особою та позивачем відповідно договору.

Отже, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов вірного висновку, що доказів припинення договору або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 ЦК України обов`язковим до виконання сторонами.

Суд першої інстанції доречно звернув увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що у спірному періоді відповідач не звертався до позивача із вимогою зафіксувати порушення виконавцем умов спірного договору шляхом виклику представника виконавця для складання та підписання акту-претензії споживача. Доказів звернення споживача до суду для доведення факту ненадання йому житлово-комунальних послуг за умовами спірного договору відповідачем в матеріали справи також не надано.

Отже, викладене підтверджує, що позивачем зобов`язання виконувались у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства та надані послуги приймалися відповідачем без зауважень.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що станом на момент звернення із позовом до суду, заборгованість за надані у спірному періоді послуги з централізованого постачання холодної води за договором № 175/19 від 25.01.2006 складає 11 624 грн. 18 коп., докази сплати вказаної заборгованості відповідачем матеріали справи не містять, отже, господарський суд дішов до вірного висновку, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 11 624 грн. 18 коп..

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від від 17.01.2022 р. у справі № 904/8010/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Флоріт".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус