ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2022 р. Справа №909/438/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Орищин Г.В.

Кравчук Н.М.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» за № 21-10/02 від 21.10.2021

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 (повний текст рішення складено 04.10.2021, м. Івано-Франківськ, суддя П.А. Шкіндер)

у справі № 909/438/21

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс», м.Івано-Франківськ

до відповідача: Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, смт. Ворохта м. Яремче Івано-Франківської області

про стягнення заборгованості в сумі 723 532,72 грн,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про стягнення 723532,72грн.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем умов договору № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-сервіс» задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області на користь ТзОВ «Актив-Сервіс» заборгованість в сумі 243 518,00 грн., індекс інфляції в сумі 51753,23 грн., 3% річних в сумі 22957,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване невиконанням відповідачем умов договору № 29-07/08 від 29.07.2021 про відступлення права вимоги щодо оплати основного боргу у розмірі 243 518 грн. Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення виходив з того, що Акт взаємозаліку не є додатком до договору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» подало апеляційну скаргу за № 21-10/02 від 21.10.2021, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 скасувати в частині відмови у позові, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме, скаржник стверджує, що Акт взаємозаліку від 31.07.2008 є додатком до договору № 29-07/08 про відступлення права вимоги від 29.07.2008.

Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 914/07-04 від 08.12.2021, в якому просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновки місцевого господарського суду не спростовує.

Сторони не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2008 року між ТОВ «Актив-Сервіс», філією «МЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» та Татарівською сільською радою було укладено договір №29-07/08 відступлення права вимоги (надалі договір). Відповідно до умов договору філія «МЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» (первісний кредитор) відступила ТОВ «Актив-Сервіс» (новий кредитор) право вимоги за договором підряду №23 від 23 травня 2006 року та договором підряду №35 від 01 липня 2006 року на загальну суму 243 518,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору №29-07/08 позивач набув права вимагати від Татарівської сільської ради (правонаступник Ворохтянська селищна рада) оплати заборгованості згідно договору підряду №23 від 23 травня 2006 року та договору підряду №35 від 01 липня 2006 року на загальну суму 243 518,00 гривень.

Відповідно до п.4.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що зміни і доповнення до договору оформляються у вигляді додатків до договору та дійсні тільки при умові, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін.

29.07.2008 між філією «МЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» (сторона-1) та ТзОВ «Актив-Сервіс» (сторона-2) підписано Акт про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до п. 1 Акта про зарахування зустрічних однорідних вимог сторона-1 має перед стороною-2 непогашене грошове зобов`язання у сумі 243 000 грн. згідно договору №35 на виконання бетонних робіт від 01 червня 2007 року;

В п. 2 Акта про зарахування зустрічних однорідних вимог сторона-2 має перед стороною-1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 243 518 грн. згідно договору 29-07/08 відступлення права вимоги від 29 липня 2008 року.

Строк виконання зобов`язань, зазначених у п. 1 та п. 2 даного Акта, настав. Сторони підтверджують реальність та обсяг взаємних заборгованостей, зазначених у п. 1 та п. 2 цього Акта. (п.3.4. Акта про зарахування зустрічних однорідних вимог).

31 липня 2008 року між ТОВ «Актив-Сервіс», філією «МЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» та Татарівською сільською радою було підписано Акт взаємозаліку згідно договору № 29-07/08 від 29.07.2008.

Пунктом 3 Акту взаємозаліку встановлено, що заборгованість в сумі 243 518,00 грн. Татарівська сільська рада сплачує до 31.07.2018 з нарахуванням за весь період 12% річних за користування чужими грошовими коштами. Також вказаним пунктом передбачена відповідальність за прострочення сплати коштів у вигляді пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та індексу інфляції.

Позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною вимогою про стягнення з Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області заборгованості в сумі 243 518,00 грн., 12% річних в сумі 292 188,13 грн., індексу інфляції в сумі 109 980,44 грн., 3% річних в сумі 44 691,09 грн., подвійної облікової ставки НБУ в сумі 33 155,06 грн., всього на суму 723 532,72 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1 п. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, судом встановлено, що відповідач не виконав умов договору № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги щодо оплати заборгованості у сумі 243 518,00 грн. А відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення основної заборгованості у сумі 243 518,00 грн. В тій частині рішення суду не оскаржується.

В п. 4.2. договору № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги сторони погодили, що зміни і доповнення до договору оформляються у вигляді додатків до договору та дійсні тільки при умові, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін.

У Акті взаємозаліку, згідно договору № 29-07/08 від 29.07.2008 сторони погодили, що заборгованість в сумі 243 518,00 грн. Татарівська сільська рада сплачує до 31.07.2018 з нарахуванням за весь період 12% річних за користування чужими грошовими коштами.

Суд першої інстанції зазначив, що Акт взаємозаліку від 31.07.2008, згідно договору № 29-07/08 від 29.07.2008 не є додатком до договору. Адже, додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши договір № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги та Акт взаємозаліку від 31.07.2008 встановив, що останній за своєю правовою природою є додатковою угодою до договору.

Адже, додаткова угода є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору. І саме до додаткової угоди можуть застосовуватись вимоги ст.654 ЦК України, а також положення про нікчемність.

В договорі № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги сторонами не було погоджено строк виконання зобов`язання щодо оплати заборгованості та відповідальності за невиконання умов договору. А Актом взаємозаліку від 31.07.2008 до договору № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги сторони погодили, що заборгованість сплачується з нарахуванням 12 % річних за весь період за користування коштами до 31.07.2018., і при простроченні сплати сплачується пеня на рівня подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та індексу інфляції.

Акт взаємозаліку містить посилання на договір № 29-07/08 від 29.07.2008 та підписаний уповноваженими представниками ТОВ «Актив-Сервіс», філії «МЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» та Татарівської сільської ради, які підписували і договір № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги.

Не зазначення у додатковій угоді назви, що даний документ є додатковою угодою не змінює її суті. Із змісту умов Акту взаємозаліку від 31.07.2008 вбачається, що останній є саме додатковою угодою до договору № 29-07/08 від 29.07.2008 про відступлення права вимоги.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи те, що сторонами договору було погоджено, що заборгованість сплачується з нарахуванням 12 % річних за весь період за користування коштами, відтак позовні вимоги про стягнення 292 188,13 грн. 12% річних за користування коштами (період з 01.08.2008 по 31.07.2018) є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що сторони договору передбачили відповідальність за прострочення сплати коштів у вигляді пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та індексу інфляції.

Ч. 6 ст. 231 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що зобов`язання по договору щодо оплати заборгованості мало бути виконано відповідачем у строк до 31.07.2018. Позивач звертаючись до суду першої інстанції просить стягнути пеню за період з 01.11.2020 по 30.04.2021.

Враховуючи те, що з 31.01.2019 нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання згідно договору № 29-07/08 від 29.07.2008 припинилося на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України, відтак позовні вимоги про стягнення пені за період з 01.11.2020 по 30.04.2021 є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд апеляційної інстанції здійснив перевірку розрахунку позовних вимог та встановив, що позовні вимоги про стягнення 109 980,44 грн. індексу інфляції та 44 691,09 грн. 3% річних (за період з 01.08.2018 по 12.05.2021) є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Отже, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 слід скасувати в частині відмови в позові щодо стягнення 292 188,13 грн. - 12% річних за користування коштами, 58 227,21 грн. індексу інфляції та 21 733,69 грн. 3% річних. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» за № 21-10/02 від 21.10.2021 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 скасувати в частині відмови в позові щодо стягнення 292 188,13 грн. - 12% річних за користування коштами, 58 227,21 грн. індексу інфляції та 21 733,69 грн. 3% річних. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити. В решті рішення залишити без змін:

Стягнути з Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (вул. Д. Галицького,41,смт. Ворохта, місто Яремче, Івано-Франківська область,78595 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» (вул. Незалежності, буд. 154, м. Івано-Франківськ,76018, ) 243 518,00 грн. заборгованості, 292 188,13 грн. - 12% річних за користування коштами, 109 980,44 грн. індексу інфляції та 44 691,09 грн. 3% річних.

3. Стягнути з Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (вул. Д. Галицького,41,смт. Ворохта, місто Яремче, Івано-Франківська область,78595 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Сервіс» (вул. Незалежності, буд. 154, м. Івано-Франківськ,76018, ) 10 355,70 грн. судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції та 8 373,40 грн. судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.05.2022.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Г.В. Орищин

Суддя Н.М. Кравчук