РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1260/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О. М.

Позивач: Менська міська рада,

, вул. Героїв АТО, буд. 6, м. Мена, Чернігівська область, 15600

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Корпорація «Інтерагросистема»,

, вул. Гастело, 4, м. Мена, Чернігівська область, 15600

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ АГРО СЕРВІС»,

, вул. Зарічна, 3А, смт. Варва, Варвинський район, Чернігівська область, 17600

2. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛСТАС-льон»,

, вул. Пушкіна, 16, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про визнання недійсними договорів,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Кроха Н. О.;

від відповідача: Бородкін Д. І.;

від першої третьої особи: Дутка І. М.;

від другої третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Менська міська рада звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема», у якому позивач просить суд визнати недійсними (оспорюваними правочинами): договір про обмін земельними ділянками № 30/11/2017 від 30.11.2017, укладений між Приватним акціонерним товариством «Корпорація «Інтерагросистема» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛСТАС-льон», та договір про спільну діяльність (простого товариства) № 30/1-СД/20 від 30.01.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТ АГРО СЕРВІС» та Приватним акціонерним товариством «Корпорація «Інтерагросистема».

Процесуальні дії у справі.

У зв`язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 15.12.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій, зокрема, просив суд витребувати у відповідача копію договору про спільну діяльність (простого товариства) № 30/1-СД/20 від 30.01.2020, укладеного між ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема».

Ухвалою суду від 29.12.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 25.01.2022 о 12:00; залучено до участі у справі, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю ІСТ АГРО СЕРВІС (далі третя особа-1) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ОЛСТАС-льон (далі третя особа-2); зобов`язано позивача до початку підготовчого засідання надати суду докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів третім особам, а саме описи вкладення у лист.

Також ухвалою суду від 29.12.2021 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позовну заяву, а третім особам - п`ятиденний строк з дня отримання ухвали або відзиву для подання до суду та іншим учасникам справи письмових пояснень щодо позову та відзиву, відповідно; зобов`язано відповідача у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали надати суду та іншим учасникам справи, які не є сторонами цього договору, належним чином завірену копію договору про спільну діяльність (простого товариства) № 30/1-СД/20 від 30.01.2020, укладеного між ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема».

Відповідно до поштових повідомлень про вручення ухвалу суду від 29.12.2021 відповідач отримав 04.01.2022, а третя особа-1 31.12.2021.

Ухвала суду від 29.12.2021, направлена на юридичну адресу третьої особи-2, вказану у позовній заяві, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою. Днем проставлення у поштовій довідці відмітки про відсутність відповідача за юридичною адресою є 05.01.2021.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) місцезнаходження відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ОЛСТАС-льон: 14000, м. Чернігів, вул. Пушкіна, 16.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктами 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

У п. 992 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що третя особа-2 була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, дату, час і місце проведення підготовчого засідання та встановлення їй строку для подання письмових пояснень щодо позову та відзиву, а днем вручення ухвали від 29.12.2021 є 05.01.2022.

Таким чином, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 19.01.2022, а для подання письмових пояснень щодо позову третьою особою-1 05.01.2022 та третьою особою-2 10.01.2022.

19.01.2022 позивач направив до суду відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з доказами їх направлення іншим учасникам справи.

21.01.2022 представник третьої особи-1 направив до суду клопотання про відкладення судового засідання та пояснення щодо позову з доданими до них документами, у тому числі доказами їх направлення іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 24.01.2022 задоволено клопотання відповідача та ухвалено підготовче засідання, призначене на 25.01.2022 на 12:00, провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

Треті особи були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, але у підготовче засідання 25.01.2022 не з`явились.

До початку підготовчого засідання від представника третьої особи-1 адвоката Дутки І. М. надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що 25.01.2022 об 11:00 він буде брати участь у іншому судовому засіданні у справі №917/291/21, яка розглядається Господарським судом Полтавської області.

До клопотання третьої особи-1 додано копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» адвокатом Дуткою І. М., виданого 18.01.2022; копію ухвали Господарського суду Полтавської області від 16.11.2021 у справі №917/291/21 про відкладення розгляду справи на 25.01.2022 на 11:00; копії ордера від 24.02.2021 та договору №08/2021-ПД про надання правової допомоги від 19.02.2021, що підтверджують повноваження представництва інтересів позивача у справі №917/291/21.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до частин 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України cторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, представництво інтересів позивача у цій справі може здійснювати адвокат як представник або керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва.

Клопотання третьої особи-1 про відкладення судового засідання обґрунтоване лише зайнятістю представника адвоката Дутки І. М. 25.01.2022 у іншому судовому засіданні, проте будь-яких обґрунтувань неможливості участі третьої особи у цьому судовому засіданні у порядку самопредставництва або шляхом залучення іншого представника подане клопотання не містить.

При цьому на момент видачі адвокатом Дуткою І. М. ордеру на представництво інтересів ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» у Господарському суді Чернігівської області - 18.01.2022 як адвокат, так і третя особа-1 усвідомлювали неможливість участі Дутки І. М. у судовому засіданні 25.01.2022.

Враховуючи наведене, суд у підготовчому засіданні 25.01.2022 визнав неповажними причини неявки третьої особи-1 у це судове засідання та відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Від третьої особи-2 будь-яких клопотань та заяв щодо участі у судовому засіданні не надходило.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 25.01.2022 проводилось за відсутності третіх осіб (їх представників).

У підготовчому засіданні 25.01.2022 суд долучив до матеріалів справи наданий відповідачем відзив на позовну заяву з доданими до нього документами як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з його урахуванням.

Щодо поданих третьою особою-1 письмових пояснень.

Як зазначав суд, останнім днем для подання письмових пояснень щодо позову третьою особою-1 є 05.01.2022.

Третя особа-1 направила письмові пояснення до суду 21.01.2022, тобто з пропущенням строку, встановленого для їх подання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що письмові пояснення щодо позову подані третьою особою-1 не у встановлений судом строк, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для подання такої заяви по суті та пояснень щодо поважності причин несвоєчасного її подання третя особа-1 суду не надала, суд у підготовчому засіданні 25.01.2022 на підставі положень ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України залишив подані письмові пояснення без розгляду, а спір вирішується без їх урахування.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що предметом позову є позовні вимоги немайнового характеру, які по суті є двома окремими вимогами, тобто фактично в межах одного позову заявником заявлено два окремих позови до відповідача, які не пов`язані поданими доказами, змістом правовідносин, суб`єктним складом чи будь-якими іншими обставинами

Відповідач вважає, що має місце порушення правил об`єднання позовних вимог, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України Суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк;

Частиною 1 статті 173 ГПК України унормовано, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Наведеною нормою процесуального права визначено право позивача об`єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Предметом вказаного спору є надані в оренду відповідачу земельні ділянки, розпорядником яких на теперішній час є позивач.

Предметом позову є визнання недійсними договорів про обмін земельними ділянками та про спільну діяльність, які стосуються цих земельних ділянок.

Порушення права позивача як власника цих земельних ділянок, за захистом якого він звернувся до суду, може проявлятися у будь-якому порушенні відповідачем умов договору оренди та вимог закону, що стосується, зокрема, використання земельних ділянок на умовах суборенди, яка передбачає собою взаємовідносини між орендарем та іншою особою, прямо не пов`язаною з позивачем, у зв`язку з чим і будуть різні учасники взаємовідносин цих правочинів.

При цьому основною умовою необхідності розгляду цих вимог в одній справі є одночасне використання (в один і той же період) спірних земельних ділянок за двома спірними договорами.

Так, відповідно до договору про обмін земельними ділянками від 30.11.2017 строк дії договору до 01.01.2021, а предметом договору про спільну діяльність є використання земельних ділянок у 2020 році, тобто в одному і тому ж році відбувається використання земельних ділянок на підставі різних договорів.

Ці обставини можуть вплинути на вирішення спору по суті та повинні досліджуватись і доводитись лише під час розгляду справи, а не на момент подання відповідних доказів; встановлення таких обставин може вплинути на стан взаємовідносин сторін.

І навпаки, розгляд таких обставин в різних провадженнях унеможливить їх самостійне дослідження одночасно, адже будуть вбачатись підстави для зупинення провадження відповідно до ст. 227 ГПК України в одній із справ.

Об`єднання позовних вимог у даному випадку дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти затягуванню вирішення спору.

Зважаючи на наведене, суд у підготовчому засіданні 25.01.2022 дійшов висновку про правомірність об`єднання позивачем позовних вимог в одній позовній заяві, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

У підготовчому засіданні 25.01.2022 суд встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті, а саме: позивачу та відповідачу - триденний строк з дня отримання письмових пояснень третіх осіб щодо відзиву для подання до суду та іншим учасникам справи відповіді на такі пояснення; позивачу - п`ятиденний строк з дня проголошення цієї ухвали або з дня отримання відзиву (у разі отримання його пізніше цієї ухвали) для подання до суду та іншим учасникам справи відповіді на відзив; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та іншим учасникам справи заперечень щодо відповіді на відзив.

Суд повторно зобов`язав відповідача надати суду та іншим учасникам справи, які не є сторонами цього договору, належним чином завірену копію договору про спільну діяльність (простого товариства) № 30/1-СД/20 від 30.01.2020, укладеного між ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема». Копію витребуваного договору відповідачу необхідно буде надати не пізніше наступного дня з дня проголошення цієї ухвали.

У підготовчому засіданні 25.01.2022 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 22.02.2022 на 12:00.

Ухвалою суду від 25.01.2022 повідомлено учасників справи про час та місце проведення судового засідання 22.02.2022.

25.01.2022, після закінчення судового засідання, від відповідача на електронну адресу суду надійшла копія витребуваного судом договору про спільну діяльність (простого товариства) № 30/1-СД/20 від 30.01.2020, укладеного між ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» з доказами його направлення на електронні адреси інших учасників справи.

27.01.2022 третя особа-2 направила до суду письмові пояснення щодо відзиву з доказами їх направлення іншим учасникам справи.

28.01.2022 позивач направив до суду відповідь на відзив з доказами її направлення іншим учасникам справи.

02.02.2022 від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів та поновлення пропущеного процесуального строку для подання такого клопотання.

07.02.2022 відповідач направив до суду заперечення на відповідь на відзив з доказами їх направлення іншим учасникам справи.

14.02.2022 третя особа-1 направила до суду письмові пояснення щодо відзиву відповідача з доданими до них документами, у тому числі доказами їх направлення іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 16.02.2022 за клопотанням третьої особи-1 судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 22.02.2022 на 12:00, ухвалено провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

Третя особа-2 була належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але у судове засідання 22.02.2022 не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання 22.02.2022 проводилось за відсутності третьої особи-2 (її представника).

У судовому засіданні 22.02.2022 суд розглянув заяви та клопотання учасників справи, які надійшли до його початку.

У судовому засіданні 22.02.2022 суд долучив до матеріалів справи копію витребуваного судом договору про спільну діяльність (простого товариства) № 30/1-СД/20 від 30.01.2020, укладеного між ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема».

Також суд долучив до матеріалів справи відповідь позивача на відзив, заперечення відповідача на таку відповідь, пояснення третьої особи-1 щодо відзиву відповідача з доданими до них документами як такі, що подані у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з їх урахуванням.

Судом зроблено витяг з офіційного веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 414, тобто відзиву на позов, направленого на адресу третьої особи-2, з якого вбачається, що відзив отриманий третьою особою-2 21.01.2022.

Отже, останнім днем для подання третьою особою-2 письмових пояснень щодо відзиву є 26.01.2022.

Третя особа-2 направила письмові пояснення до суду 27.01.2022, тобто з пропущенням строку, встановленого для їх подання.

Враховуючи те, що письмові пояснення щодо відзиву подані третьою особою-2 не у встановлений судом строк, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для подання такої заяви по суті та пояснень щодо поважності причин несвоєчасного її подання третя особа-2 суду не надала, суд у судовому засіданні 22.02.2022 на підставі положень ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України залишив зазначені письмові пояснення без розгляду, а спір вирішується без їх урахування.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів.

У поданому клопотанні позивач просить:

- поновити пропущений процесуальний строк для подання клопотання про витребування матеріалів чи інформації у Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області;

- витребувати наявні матеріали справи чи інформацію, з наданням відповідних завірених копій документів, у Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з Інформаційно-пошукової системи «Цунамі» щодо залучення працівників поліції до вирішення конфліктних ситуацій у період з 30.01.2020 по теперішній час, що склалися на спірних земельних ділянках (кадастровий номер :04:000:0025 та кадастровий номер :02:000:0294), які знаходяться в оренді у відповідача за договором оренди землі від 08.11.2011.

В обґрунтування свого клопотання позивач вказує, що у письмових поясненнях третя особа-2 зазначила, що у період з 01.12.2017 до 01.04.2020 СТОВ «ОЛСТАС-льон» здійснювало обробіток спірних земельних ділянок та вирощувало на них сільськогосподарські культури, але після укладення ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» з ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» договору про спільну діяльність подальший обробіток став неможливий та призвів до конфлікту з неодноразовим викликом поліції на спірні земельні ділянки.

Як зазначає позивач, вказані обставини не були йому відомі у підготовчому засіданні, а також не відомо чи були порушені кримінальні провадження щодо конфліктних ситуацій між третіми особами та чи вносилась інформація та повідомлення до єдиної інформаційної системи МВС України.

На думку позивача, вказані обставини мають істотне вирішальне значення у даній справі

Провадження.

Посилаючись на Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, позивач вказує, що органи місцевого самоврядування не наділені правом звертатися із запитами на отримання інформації з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», де значяться відомості щодо обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, а тому просить суд витребувати відповідну інформацію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Як вбачається з поданих обґрунтувань, позивач довідався про відповідні події лише після подання пояснень третьої особи -2, а тому суд погодився, що позивач міг раніше не знати про відповідний спір, у зв`язку з чим суд задовольнив клопотання позивача в частині поновлення пропущеного процесуального строку для подання клопотання про витребування доказів і прийняв відповідне клопотання до розгляду.

Суд зазначив, що відповідно до ст. 81 ГПК України позивач має обґрунтувати, довести вжиття усіх належних заходів щодо самостійного отримання відповідних доказів. Крім посилань на Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, інші пояснення відсутні.

Згідно з п. 25, 16-1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник;

Інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Належних доказів звернення та, відповідно, відмови у наданні інформації позивачем не надано, а наведений у клопотанні наказ МВС України не регламентує порядок подання інформації щодо звернень, у т.ч. щодо кримінальних правопорушень.

У свою чергу, п. 25, 16-1 ст. 3 КПК України визначає коло осіб, які є учасниками кримінального провадження та порядок отримання ними інформації. Суд вважає, що позивач підпадає під розуміння відповідного учасника, оскільки спір стосується його майна, тобто впливає на його права і обов`язки. Позивач мав можливість і обґрунтоване сподівання на отримання відповідної інформації, як власник цього майна, проте належних заходів для її отримання не вчинив, що не відповідає приписам ст. 81 ГПК України. Покладення на суд обов`язків збирання доказів шляхом витребування документів без належних обґрунтувань та вжиття самостійно всіх необхідних заходів не відповідає засадам господарського судочинства, а тому суд у судовому засіданні 22.02.2022 відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

У судовому засіданні 22.02.2022 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельні ділянки (площею 211,200 га, кадастровий номер :02:000:0294 та площею 147,4606 га, кадастровий номер :04:000:0025), які належать до комунальної власності, а на момент укладення спірних договорів належали до державної власності, були одночасно передані в користування відповідачем третім особам на підставі договору про обмін земельними ділянками № 30/11/2017 від 30.11.2017, укладеного між ПрАТ Корпорація Інтерагросистема та СТОВ ОЛСТАС-льон, та договору про спільну діяльність (простого товариства) № 30/1-СД/20 від 30.01.2020, укладеного між ТОВ ІСТ АГРО СЕРВІС та ПрАТ Корпорація Інтерагросистема. Однак, фактично, на підставі вказаних договорів між сторонами виникли правовідносини, що регулюються договором суборенди земельної ділянки. Надання в суборенду земельних ділянок не передбачено договором оренди землі від 08.01.2011, укладеного між Менською РДА та відповідачем, а також не відповідає вимогам встановленого законодавства, що порушує права та законні інтереси позивача як власника земельних ділянок, які можуть бути відновлені шляхом визнання спірних договорів недійсними.

Відповідач у своєму відзиві заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні з наступних підстав:

- Менська міська рада є неналежним позивачем у справі, оскільки на момент укладення спірних договорів вона не була ані власником, ані орендодавцем, ані зацікавленою стороною, а тому права міської ради не були порушені;

- позивач об`єктивно мав можливість знати про обставини порушення своїх прав у 2017 році внаслідок укладення спірного договору про обмін земельними ділянками, що з огляду на ч. 1 ст. 261 ЦК України є початком перебігу позовної давності, а тому відповідач вбачає підстави для відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Щодо цієї позовної вимоги відповідач заявив про застосування строків позовної давності;

- спірний договір про обмін земельними ділянками не зареєстровано, а отже такий договір є неукладеним і не створює жодних правових наслідків, у зв`язку з чим не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку;

- фактичного обміну земельними ділянками за спірним договором про обмін земельними ділянками не відбулось, а отже хибним є висновок позивача про відчуження права оренди іншій особі;

- позивач не довів належними та допустимими доказами, що правочин, який вчинено сторонами при укладенні договору про спільну діяльність від 30.01.2020, спрямовано на приховання іншого правочину договору суборенди земельної ділянки;

- договором по спільну діяльність не передбачалось передання в користування ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» сільськогосподарських угідь і цей договір має іншу правову природу, ніж договір оренди землі.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, з таких підстав:

- Менська міська рада є належним позивачем, оскільки є власником спірних земельних ділянок та може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю;

- відповідач уклав договір про обмін земельними ділянками, який не передбачено нормами земельного законодавства, а тому позивач наділений правом визнавати в судовому порядку даний договір недійсним;

- позивач не пропустив строку позовної давності щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору про обмін земельними ділянками враховуючи те, що він дізнався про порушення його прав в серпні 2021 року, після отриманої від третьої особи-2 інформації;

- спірний договір про обмін земельними ділянками є укладеним, оскільки настали реальні дії сторін (фактичний обмін земельним ділянками та здійснення третьою особою-2 обробітку землі) і досягнуто певний результат. Укладення договору про обмін земельними ділянками не передбачено земельним законодавством, а тому і не передбачено обов`язку його державної реєстрації;

- з умов спірного договору про спільну діяльність вбачається, що він фактично передбачав передачу третій особі-1 у користування земельних ділянок, а тому сторони цього правочину приховали укладення договору суборенди землі;

- спірні земельні ділянки за спірними договорами були одночасно передані відповідачем у користування двом різним юридичним особам.

Відповідач у свої запереченнях зазначає, що позивач не навів достатніх і переконливих доказів поважності пропуску строку позовної давності та, окрім того, наполягає, що фактичного обміну земельними ділянками за спірним договором про обмін земельними ділянками не відбулось, а спірний договір про спільну діяльність не містить істотних умов договору оренди, а тому цей правочин не є удаваним.

Третя особа-1 у своїх письмових поясненнях щодо відзиву зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували чи могли вказувати на те, які саме законні права та інтереси позивача порушуються укладенням спірного договору про спільну діяльність, а також в чому полягає таке порушення, що є підставою для відмови у позові. Також третя особа-1 вважає, шо обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки не призведе до відновлення його порушених прав та інтересів.

Щодо спірного договору про спільну діяльність третя особа-1 зазначає, що позивач не довів належними доказами укладення такого договору з метою приховання іншого правочину договору оренди.

Інших заяв по суті у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Розпорядженням Менської районної державної адміністрації Чернігівської області від 04.01.2011 №1 затверджено технічну документацію із землеустрою по продовженню терміну оренди земельних ділянок ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 358,6604 га ріллі за рахунок земель, які перебували у користуванні підприємства на умовах оренди на території Жовтневої сільської ради; надати ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» земельні ділянки загальною площею 358,6604 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до розробленої технічної документації із землеустрою (а.с. 15)

08.01.2011 між Менською районною державною адміністрацією (далі Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Корпорація «Інтерагросистема», найменування якого відповідно до рішення загальних зборів від 27.04.2012 змінено на Приватне акціонерне товариство «Корпорація «Інтерагросистема» (далі Орендар), укладено договір оренди землі (далі Договір оренди землі) (а. с. 5-6).

Відповідно до п. 1 Договору оренди землі Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації Чернігівської області від 04.01.2011 №1, кадастровий номер :02:000:0294, сформовано 20.12.2010, кадастровий номер :04:000:0025, яка знаходиться на території Жовтневої сільської ради, за межами населеного пункту.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 358,6604 га, у тому числі 358,6604 га ріллі (п. 2 Договору оренди землі).

Договір укладено на 10 років (п. 8 Договору оренди землі).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 41 Договору оренди землі).

Договір підписаний сторонами та зареєстрований у Відділі Держкомзему у Менському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.05.2011 за №00642.

01.07.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області як Орендодавцем та ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» як Орендарем укладено додаткову угоду, якою внесені зміни до п. 8 Договору оренди землі та визначено, що Договір укладено на 11 років (а.с. 9).

30.11.2017 між ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» (далі Сторона-1) та СТОВ «ОЛТАС-льон» (далі Сторона-2) укладено договір №30/11/2017 про обмін земельними ділянками (далі Договір про обмін) (а.с. 10).

Відповідно до п. 1.1 Договору про обмін Сторона-1 передає у користування Стороні-2 земельні ділянки сільськогосподарського призначення (ріллю) площею 147,4604 га, кадастровий номер :04:000:0025, та площею 211,2000 га, кадастровий номер :02:000:0294, які належать Стороні-1 на праві оренди згідно з Договором оренди землі від 08.01.2011, укладеного між ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» та Менською районною державною адміністрацією, зареєстрованому у Відділі Держкомзему у Менському районі від 18.05.2011 за №00642, а Сторона-2 зобов`язується прийняти зазначені земельні ділянки у тимчасове користування та на свій страх і ризик вести господарювання на них, включаючи вибір сільськогосподарських культур, їх посадку, вирощування та збирання врожаю, а також отримання кінцевих економічних результатів, з обов`язковим дотриманням вимог агротехніки, недопущення забур`янення та погіршення родючості ґрунтів. При цьому Сторона-2 зобов`язується не вирощувати картоплю на цих земельних ділянках.

Згідно з п. 1.2 Договору про обмін Сторона-2 передає у користування Стороні-1 земельні ділянки сільськогосподарського призначення (ріллю) площею 216,8313 га за переліком згідно Додатку №1 до цього Договору, які належать Стороні-2 на праві оренди, згідно з договорами оренди, а Сторона-1 зобов`язується прийняти зазначені земельні ділянки у тимчасове користування та на свій страх і ризик вести господарювання на них, включаючи вибір сільськогосподарських культур, їх посадку, вирощування та збирання врожаю, а також отримання кінцевих економічних результатів, з обов`язковим дотриманням вимог агротехніки, недопущення забур`янення та погіршення родючості ґрунтів. При цьому Сторона-2 зобов`язується не вирощувати соняшник на цих земельних ділянках.

Земельні ділянки передаються з моменту підписання відповідних актів приймання-передачі на строк до 01.01.2021 (п. 1.3 Договору обміну).

Вказаний Договір не ставить за мету отримання Сторонами будь-яких доходів, пов`язаних з його виконанням, окрім доходів, що отримуються ними від використання земельних ділянок (п. 1.5 Договору обміну).

У п. 3.1 Договору обміну сторони погодили, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 01.01.2021.

01.12.2017 ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» та СТОВ «ОЛТАС-льон» підписали акт приймання-передачі земельних ділянок №1, відповідно до якого Сторона-1 передала, а Сторона-2 прийняла у своє користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (ріллю) площею 147,4604 га, кадастровий номер :04:000:0025, та площею 211,2000 га, кадастровий номер :02:000:0294, та акт приймання-передачі земельних ділянок №2, відповідно до якого Сторона-2 передала, а Сторона-1 прийняла у своє користування 1 земельні ділянки сільськогосподарського призначення (ріллю) площею 216,8313 га за переліком згідно Додатку №1. Вказані земельні ділянки були передані сторонами відповідно до умов Договору обміну (а. с. 11-12).

30.01.2020 між ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» (далі Сторона-1) та ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» (далі Сторона-2) укладено договір про спільну діяльність (простого товариства) №30/1-СД/20 (далі Договір про спільну діяльність) (а.с. 14).

Відповідно до п. 1.1 Договору про спільну діяльність Сторони зобов`язуються об`єднати свої вклади та спільно діяти без створення юридичної особи з метою досягнення наступних спільних господарських цілей (мети спільної діяльності):

- обробіток в 2020 році таких земельних ділянок сільськогосподарського призначення: 1) кадастровий номер :02:000:0294 211,2 га ріллі, а також 2) кадастровий номер :04:000:0025 147,4604 га ріллі, а всього 358,6604 г, що розташовані на території Покровської (колишньої Жовтневої) сільської ради Менського району Чернігівської області (далі сільськогосподарські угіддя), що перебувають в оренді/користуванні Сторони-2, для вирощування на цих сільськогосподарських угіддях сільськогосподарських культур в процесі здійснення сільськогосподарського товарного виробництва;

- оптимізація виробничих процесів в ході обробітку сільськогосподарських угідь та вирощування на них сільськогосподарських культур;

- здійснення раціонального землекористування та недопущення простоювання сільськогосподарських культур;

- вдосконалення механізмів ведення сільськогосподарського товарного виробництва на сільськогосподарських угіддях;

- обмін досвідом у сфері сільськогосподарського товарного виробництва та підвищення професійного рівня працівників сторін Договору;

- одержання прибутку від обробітку сільськогосподарських угідь та вирощування на них сільськогосподарських культур при здійсненні сільськогосподарського товарного виробництва;

- досягнення інших, не заборонених законодавством України, цілей в процесі обробітку сільськогосподарських угідь.

У п. 1.3 Договору про спільну діяльність сторони домовилися провадити спільну діяльність, визначену п. 1.1 цього Договору, на умовах партнерства та ділового співробітництва, у зв`язку з чим зобов`язуються сприяти одна одній в процесі здійснення спільної діяльності та при виконанні умов цього Договору. При цьому сторони домовились, що виключно Сторона-1 має повноваження та компетенцію проводити безпосередній обробіток сільськогосподарських угідь та вирощування на них сільськогосподарських культур в рамках спільної діяльності сторін за цим Договором (проведення підготовки сільськогосподарських угідь (виконання дискування, боронування, інших видів підготовчих робіт), проведення на сільськогосподарських угіддях посівних компаній (в тому числі посів насіння сільськогосподарських культур на сільськогосподарських угіддях), внесення в землі сільськогосподарських угідь пестицидів та агрохімікатів, засобів захисту рослин, інших необхідних речовин, в тому числі органічного походження, вирощування та збирання врожаїв сільськогосподарських культур, вирощених на сільськогосподарських угіддях, їх перевезення до місця зберігання, а також забезпечення процесів сушіння, очищення, обробки, зберігання та реалізації врожаїв сільськогосподарських культур тощо. Сторона-2 не має права проводити вказану діяльність на сільськогосподарських угіддях та перешкоджати її проведенню Стороною-1.

Вкладом кожної із Сторін у спільну діяльність, визначену п. 1.1 цього Договору, вважається все те, що Сторона вносить у спільну діяльність, в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв`язки, а також інше забезпечення спільної діяльності (п. 6.1 Договору про спільну діяльність).

Згідно з п. 6.4, 6.8 Договору сторони погодили та встановили грошову оцінку (вартість) вкладу Сторони-1 у спільну діяльність за цим Договором на 2020 рік у розмірі 6 124 377,60 грн (99%), а вкладу Сторони-2 у розмірі 61 862,40 грн (1%).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє по 28.02.2021, а якщо на цю дату залишиться невиконаним хоча б однією зі Сторін то цей Договір діє до моменту його повного виконання Сторонами (п. 10.1 Договору про спільну діяльність).

На підставі акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 09.12.2020 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідно до наказу від 09.12.2020 №29-ОТГ передало із державної власності, а Менська міська рада Менського району Чернігівської області прийняла у комунальну власність Менської територіальної громади земельні ділянки згідно з додатком (а.с. 16).

Відповідно до додатку до цього акту до комунальної власності передані земельні ділянки: площею 147,4604 га, кадастровий номер :04:000:0025, та площею 211,2000 га, кадастровий номер :02:000:0294.

25.02.2021 державним реєстратором на підставі наказу від 09.12.2020 №29-ОТГ та акту приймання-передачі від 09.12.2020 здійснено державну реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0025 та :02:000:0294 за Менською міською радою, що підтверджується відомостями інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 37).

Листом від 30.08.2021 №197 СТОВ «ОЛСТАС-льон» повідомило Менську міську раду про те, що у користуванні товариства перебувало 300 га земель сільськогосподарського призначення на території Покровської сільської ради в період з 01.12.2017 по 01.04.2020. Дані земельні ділянки розташовувались на земельних ділянках з кадастровими номерами :04:000:0025 та :02:000:0294, а підставою для користування цими земельними ділянками був договір №30/11/2017 про обмін земельними ділянками від 30.11.2017 (а.с. 13).

Оцінка суду.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем (відповідачами) і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Виходячи з приписів ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. 15, 16 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача (відповідачів) та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

В силу положень ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена однією зі сторін правочину або заінтересованою особою, права яких були порушені укладенням спірного правочину.

У розумінні наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи також може полягати в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Таким чином, у разі, якщо позов про визнання недійсним правочину подано заінтересованою особою, відповідачами у справі повинні бути сторони спірного правочину.

Аналогічний по своїй суті правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі №912/627/15-г.

Оскільки на час розгляду справи судом Менська міська рада є власником спірних земельних ділянок, тому вона наділена правом звернутись до суду із позовом про визнання спірних договорів, що стосуються цих земельних ділянок, недійсними, а тому є належним позивачем у цій справі. Відтак заперечення відповідача у цій частині відхиляються судом.

Позивач, посилаючись на порушення його прав внаслідок укладення спірних договорів, стороною яких він не є, пред`явив позов лише до однієї сторони цього договору ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема», а інші сторони ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та СТОВ «ОЛСТАС-льон» відповідачами не зазначив.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже, вищезазначеною статтею ГПК України передбачена залучення співвідповідача (співвідповідачів) тільки за клопотанням позивача.

Клопотань про залучення співвідповідачами у справі ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та СТОВ «ОЛСТАС-льон» від позивача до суду не надходило, а суд не вправі самостійно здійснювати таке залучення.

Зважаючи на те, що ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та СТОВ «ОЛСТАС-льон» як сторони спірних договорів мали певні права та обов`язки за Договором про обмін земельними ділянками та Договором про спільну діяльність, відповідно, але ці товариства не є відповідачами у справі, суд доходить висновку, що вирішення спору про визнання недійсними спірних договорів змінить їх права та обов`язки.

Таким чином, належними відповідачами у справі мають бути ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема», ТОВ «ІСТ АГРО СЕРВІС» та СТОВ «ОЛСТАС-льон», права яких як сторін правочинів оспорюються.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц(пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63).

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), а також у постанові КГС ВС від 02.06.2020 № 910/6110/19).

Обрання неналежного способу захисту є самостійною і достатньою підставою для відмови у позові (постанова Верховного Суду у справі 904/5649/18).

За наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Щодо заяви відповідача про застосування до даних правовідносин позовної давності суд зазначає наступне.

У статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У разі, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Отже, враховуючи те, що у позові відмовлено і позовна давність за заявою відповідача застосуванню не підлягає, доводи сторін з цього питання суд не розглядає.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат.

Оскільки у позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

У зв`язку з введенням указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, веденням активних бойових дій на території Чернігівської області, у тому числі у м. Чернігові, зміною територіальної підсудності Господарського суду Чернігівської області та неможливістю здійснення судом правосуддя під час воєнного стану з об`єктивних причин, повне рішення складено 16.05.2022, після відновлення здійснення правосуддя Господарським судом Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., який розглядав справу.

Суддя В. В. Шморгун