УХВАЛА

11 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 907/233/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.

перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» та додані до неї матеріали

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022

у справі №907/233/19

за позовом Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області

до відповідача Державного підприємства "Перечинське лісове господарство"

про стягнення суми 818 667,00 грн шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «Перечинське лісове господарство» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 у справі №907/233/19, разом із клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання, до закінчення касаційного перегляду, постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 у справі №907/233/19 в частині стягнення з відповідача на користь Держави грошових коштів у розмірі 818 667,00 грн у відшкодування завданої шкоди та в частині стягнення з відповідача на користь Прокуратури Закарпатської області грошових коштів у розмірі 30 700,01 грн у відшкодування судових витрат, з яких 12 280,01 грн судового збору за подання позовної заяви та 18 420,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Перевіривши касаційну скаргу ДП «Перечинське лісове господарство» та додані до неї матеріали Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2021 у справі №907/233/19 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 у справі №907/233/19 рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2021 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ДП «Перечинське лісове господарство» на користь держави грошові кошти в сумі 818 667,00 грн, розподілено кошти, які підлягають стягненню наступним чином: стягнуто до спеціального фонду Державного бюджету України 245 600,10 грн, до спеціального фонду обласного бюджету Закарпатської області 136 733,40 грн, до спеціального фонду місцевого бюджету Турє-Полянської ради 409 333,50 грн із зарахуванням коштів на аналітичний рахунок відкритий в ГУ Державного казначейства України у Закарпатській області за балансовим рахунком 3311 «Кошти, які підлягають розподілу між Державними і місцевими бюджетами». Стягнуто з ДП «Перечинське лісове господарство» на користь прокуратури Закарпатської області відшкодування судового збору за подання позовної заяви в розмірі 12 280,01 грн. Стягнуто з ДП «Перечинське лісове господарство» на користь прокуратури Закарпатської області відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 18 420,00 грн.

За змістом положень ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на судове рішення , що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2 481,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення грошових коштів у сумі 818 667,00 грн, а оскільки зазначена сума є меншою ніж п п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 (2 481 грн х 500 =1 240 500 грн), то у розумінні ГПК України справа № 907/233/19 є малозначною.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до вимог підпунктів "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії господарських справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм та наявності обставин конкретної справи, передбачених підпунктами "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Разом з тим, визначені підпунктами "а"-"г" п. 2 ч.3 ст. 287 ГПК України випадки для відкриття касаційного провадження є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип «правової визначеності».

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи» тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Суд зазначає, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність та не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Звертаючись із касаційною скаргою, ДП «Перечинське лісове господарство» зазначає, що касаційна скарга подається на підставі, передбачених підпунктом "а" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України та зазначає, що питання належної правової оцінки судом аргументів сторін та поданих ними доказів в контексті спірних правовідносин, враховуючи значну кількість спорів предметом яких є відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних (тотожних) правовідносинах.

Однак саме лише зазначення про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування таких доводів не може бути визнано судом підставою, що підпадає під дію підпункту "а" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Касаційна скарга ДП «Перечинське лісове господарство» не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію пп "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, а суд з власної ініціативи таких підстав не вбачає. До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення. Однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ДП «Перечинське лісове господарство» немає.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Відтак, з урахуванням наведеного та відсутністю аргументів та доводів заявника на підтвердження наявності підстав, що підпадають під дію підпунктів "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Перечинське лісове господарство» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 у справі №907/233/19, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Перечинське лісове господарство» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання оскаржуваної постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 у справі №907/233/19, які міститься у касаційній скарзі, колегією суддів не розглядаються.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 12, ст. 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Перечинське лісове господарство» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 у справі №907/233/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя- Ткаченко Н.Г.

Судді- Жуков С.В.

Огороднік К.М.