РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2022 року м. Чернігів справа № 927/1309/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву

за позовом Чернігівського міського центру зайнятості 14017, м. Чернігів, вул. Попудренка, 14 ()
до фізичної особи підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1
про стягнення 29 974 грн. 54 коп.

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2021 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Чернігівського міського центру зайнятості до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 29 974,54 грн., що були отримані останньою згідно ст. 471 Закону України «Про зайнятість населення» як допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період з 27.04.2020 по 31.05.2021 без достатніх на те правових підстав, оскільки починаючи з 16 вересня 2009 року, у т.ч. і у період надання відповідної допомоги, відповідачка отримувала пенсію.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.12.2021: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено процесуальний строк для подання відповідачкою відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали; встановлено процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Одночасно відповідачу було роз`яснено, що він має право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в строк для подання відзиву.

Вищевказана ухвала була отримана відповідачем 29.12.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з трек-номером 267.

31.12.2021 від відповідача надійшла заява в якій він просив здійснювати розгляд позовної заяви з викликом сторін, посилаючись на звернення до органу Національної поліції України із заявою про перевірку обґрунтованості вимог Чернігівського міського центру зайнятості.

Згідно ч. 5, 6 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Розглянувши заяву відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на те, що дана справа є малозначною у розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають розгляду справи у загальному позовному провадженні, оскільки для вирішення даного спору по суті будуть мати значення лише письмові і електронні докази подані сторонами.

Крім того, факт звернення відповідача до органу Національної поліції України із заявою про перевірку обґрунтованості вимог Чернігівського міського центру зайнятості не може вважатися належним обґрунтуванням необхідності розгляду справи у судовому засіданні, адже саме на суд законодавством покладено обов`язок щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення відповідного спору.

01.02.2022 до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 31.01.2022 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач визнає факт отримання ним з 16.09.2009 пенсії за вислугу років, а також допомоги від Чернігівського міського центру зайнятості по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період з 27.04.2020 по 31.05.2021 в розмірі 29 974,54 грн.

В той же час, відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами Чернігівського міського центру зайнятості, зазначивши, що графу в відомості про ФОП «наявність пенсії» вона залишила чистою, тобто нічого не вказала, так як є пенсіонером не за віком, а пенсіонером за вислугою років і така пенсія по пільгам не прирівнюється до пенсіонерів за віком; що в пусту графу «наявність пенсії» було навмисно вписано «ні» кимось із співробітників Чернігівського міського центру зайнятості для звинувачення в недостовірних даних і повернення отриманих коштів, з приводу чого відповідачка звернулась до обласного управління поліції 16.12.2021; що при зверненні до Чернігівського міського центру зайнятості нею було вірно вказано її РНОКПП ( НОМЕР_1 ) по якому працівники позивача без зусиль могли, а мабуть і були зобов`язані перевірити чи отримувач допомоги по частковому безробіттю має пенсію, а якщо має, то за які заслуги вона була надана, або зовсім пенсії немає і на основі отриманих даних приймати рішення про надання допомоги чи ні.

Як було вказано вище, ухвала від 28.12.2021 отримана відповідачкою 29.12.2021; як наслідок встановлений законом процесуальний строк на подання відзиву на позов є таким, що закінчився 13.01.2022, а тому відзив поданий відповідачкою з пропуском встановленого законом процесуального строку.

В той же час, подаючи відзив на позовну заяву, відповідачка просила поновити процесуальний строк, встановлений законом на його подання у зв`язку з захворюванням та карантинними обмеженнями (Covid 19).

Ухвалою суду від 03.02.2022 клопотання ФОП ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву було задоволено та поновлено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Крім того, у відзиві на позов відповідачем було заявлено клопотання про витребування оригіналу письмового доказу.

Ухвалою суду від 03.02.2022 клопотання ФОП ОСОБА_1 про витребування оригіналу письмового доказу було задоволено. Постановлено витребувати у Чернігівського міського центру зайнятості оригінал відомості про фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» за червень місяць 2020 року (вих. № 4 від 23.07.2020) щодо фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

Також, відповідач просив направити цей доказ на дослідження для виключення підробки.

04.02.2022, у встановлений судом процесуальний строк, від позивача надійшла відповідь на відзив № 05/253 від 04.02.2022 в якій він зазначив, що ні при зверненні 23.07.2020 до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину у зв`язку із скороченням діяльності з 27.04.2020, ні в подальшому ФОП ОСОБА_1 не надавала копії пенсійного посвідчення та не надавала жодної інформації про те, що вона отримує пенсію за вислугу років. У всіх відомостях про фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги ч. 3 ст. 471 Закону України «Про зайнятість населення», а саме в Додатку № 2 до Порядку та у Додатках № 5 до Порядку (за квітень 2020, за травень 2020, за червень 2020, за липень 2020, за серпень 2020, за вересень 2020, за жовтень 2020, за листопад 2020, за грудень 2020, за січень 2021, за лютий 2021, за березень 2021, за квітень 2021 та за травень 2021) щодо наявності пенсії було зазначено - «НІ». Форми таких відомостей були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020р. № 306 (з наступними редакціями). Згідно п. 3 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (який був дійсний на момент звернення до центру зайнятості) допомога по частковому безробіттю на період карантину надається фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою (крім осіб, які отримують пенсію) та не отримує допомогу по частковому безробіттю на період карантину як працівник. Таким чином, відповідно до абзацу 4 п. 2 Порядку, під пенсією маються на увазі як пенсія за віком, так і за вислугою років.

07.02.2022 на виконання ухвали суду від 03.02.2022 від позивача надійшла заява № 05/259 від 07.02.2022 до якої було додано оригінал відомостей про ФОП, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги ч. 3 ст. 471 ЗУ «Про зайнятість населення» за червень 2020 року.

Також, 07.02.2022 від позивача надійшло клопотання № 05/260 від 07.02.2022 про долучення документів до відповіді на відзив на позовну заяву.

09.02.2022 від позивача надійшло клопотання № 05/278 від 08.02.2022 про поновлення строку на подання відповіді на відзив.

Листом від 10.02.2022 суд повідомив позивача, що відповідь на відзив є такою, що подана Чернігівським міським центром зайнятості у встановлений судом процесуальний строк.

11.02.2022 відповідач ознайомилась з матеріалами справи в приміщенні суду. Процесуальним правом на подання заперечень відповідач не скористалась.

Щодо викладеного у відзиві на позовну заяву клопотання відповідача про направлення на дослідження для виключення підробки оригіналу відомостей про фізичну особу-підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» суд зазначає наступне:

Згідно ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити господарський суд із призначенням відповідної судової експертизи. Водночас призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.01.2020 у справі № 902/368/16 та від 03.12.2019 у справі № 902/235/19).

Оскільки відповідач визнає факт отримання ним пенсії за вислугу років в період отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, то обставини щодо заповнення ним графи «наявність пенсії» у відомостях про фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» за червень місяць 2020 року (вих. № 4 від 23.07.2020) не мають значення для справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Ухвалюючи дане рішення суд вважає також за необхідне вказати наступне:

як вже було вказано вище, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.12.2021, серед іншого, постановлено розгляд позовної заяви здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

За змістом ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи наведені вище приписи діючого законодавства України, останнім днем розгляду даної позовної заяви є 28.02.2022 (з урахуванням правил обчислення процесуальних строків).

Разом з тим, Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; в подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в останнє Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

За наявною на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області інформацією, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 22.03.2022 № 12/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Господарський суд Черкаської області.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ господарських судів Сумської та Чернігівської областей» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема Господарського суду Чернігівської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року № 12/0/9-22, із 25 квітня 2022 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Основним видом діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 є діяльність посередників, що спеціалізується в торгівлі іншими товарами.

23 липня 2020 року відповідачка звернулася до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину в якій просила надати відповідну допомогу у зв`язку з скороченням діяльності з 27.04.2020.

Правовою підставою для отримання допомоги відповідачка вказувала ст. 471 Закону України «Про зайнятість населення». Також вона зазначила, що обізнана з вимогами Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 306 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 червня 2020 р. № 453) (надалі Порядок).

До вказаної заяви були додані: копія наказу із зазначенням дати початку скорочення діяльності; копія Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік згідно із додатком 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на ЗДСС, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435; відомості про фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» за квітень 2020, травень 2020, червень 2020; довідка про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні 6 місяців, що передують даті скорочення діяльності, підготовлена на підставі звітних відомостей, що надаються до Пенсійного фонду України, а також копії документів про сплату єдиного внеску.

Згідно наказу № 1 від 24.04.2020, ФОП ОСОБА_1 скоротила свою діяльність з 27.04.2020 до закінчення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, на виконання постанови КМУ № 211 від 11.03.2020.

У відомостях про фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» (за формою, встановленою у Додатку 2 до Порядку) за квітень 2020, травень 2020 та червень 2020 ФОП ОСОБА_1 вказала на відсутність пенсії.

Згідно Довідки про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення (скорочення) діяльності, сума сплаченого ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з жовтня 2019 по березень 2020 становить 4832,30 грн. На підтвердження сплати єдиного внеску до заяви додано копії відповідних квитанцій.

Наказом Чернігівського обласного центру зайнятості № 902 від 27.07.2020 надано допомогу по частковому безробіттю на період карантину на строк зупинення (скорочення) діяльності, але не більше 30 календарних днів після завершення карантину ФОП ОСОБА_1 з 27.04.2020.

Надалі відповідачка неодноразово зверталася до Чернігівського міського центру зайнятості із заявами в яких вказувала, що вона не відновила своєї підприємницької діяльності.

Також, нею були подані відомості про фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» (за формою, встановленою у Додатку 2 до Порядку) за липень 2020, серпень 2020, вересень 2020, жовтень 2020, листопад 2020, грудень 2020, січень 2021, лютий 2021, березень 2021, квітень 2021 та травень 2021.

При цьому, у відповідних відомостях за період липень 2020 грудень 2020 ФОП ОСОБА_1 вказувала на відсутність пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що платіжними дорученням № 4444 від 10.08.2020 на суму 5315,98 грн, № 5680 від 01.09.2020 на суму 2434,32 грн, № 6543 від 18.12.2020 на суму 5126,48 грн, № 1562 від 29.10.2021 на суму 17 097,76 грн Чернігівський міський центр зайнятості перерахував ФОП ОСОБА_1 29 974,54 грн допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Під час здійснення державними аудиторами Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області збору інформації в Чернігівському міському центрі зайнятості за період з 01.03.2020 по 31.12.2020 в рамках проведення фінансового аудиту бюджетних програм за якими Міністерству економіки України спрямовано кошти із фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та її наслідками (Довідка від 23.11.2021 № 04-32/27-у), а також враховуючи інформацію, що надійшла від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (лист від 09.12.2021 № 2500-0305-5/63496), встановлено факт отримання відповідачкою пенсії за вислугу років з 16 вересня 2009 року в період надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину з 27.04.2020 по 31.05.2021.

19.11.2021 ФОП ОСОБА_1 було направлено претензію повідомлення про повернення коштів у розмірі 29 974,54 грн Чернігівському міському центру зайнятості.

15.12.2021 Чернігівським міським центром зайнятості видано наказ № 206 «Про повернення коштів ФОП ОСОБА_1 в сумі 29974.54 грн».

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

За змістом ст. 1 цього Закону, загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України;

страховим випадком за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності є подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Застрахована особа фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

У відповідності з ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застраховані особи мають право, зокрема, на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Застраховані особи зобов`язані, зокрема, надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону, а також своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Застрахована особа несе відповідальність згідно із законом за незаконне одержання з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) матеріального забезпечення та соціальних послуг за соціальним страхуванням.

Відповідно до ст. 18, 19, 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

За страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надається, зокрема, такий вид матеріального забезпечення та соціальних послуг як допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Згідно ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема, карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби.

Якщо тимчасова непрацездатність застрахованої особи викликана карантином, накладеним органами санітарно-епідеміологічної служби, надається допомога по тимчасовій непрацездатності з першого дня за весь час відсутності на роботі з цієї причини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин.

Цією ж постановою, в редакції постанови КМУ від 25 березня 2020 р. № 239, карантин на усій території України установлено до 24 квітня 2020 р.

Цією ж постановою, в редакції постанови КМУ від 22 квітня 2020 р. № 291, карантин на усій території України установлено до 11 травня 2020 р. та заборонено до 11 травня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення.

Цією ж постановою, в редакції постанови КМУ від 04 травня 2020 р. № 343, карантин на усій території України установлено до 22 травня 2020 р. та заборонено до 22 травня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, крім: торговельного (виключно в магазинах, зокрема магазинах, що розташовані у торговельно-розважальних центрах) і побутового обслуговування населення за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя, очей, рук) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, перебування у приміщенні не більше одного відвідувача на 10 кв. метрів торговельної площі, а також дотримання інших санітарних та протиепідемічних заходів.

Надалі, дію карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, було продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021.

Згідно ст. 471 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020, допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.

Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину.

Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи:

1) заяву у довільній формі;

2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності;

3) відомості про працівників та/або фізичну особу - підприємця, який є застрахованою особою (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею;

4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності;

Право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Допомога по частковому безробіттю на період карантину встановлюється за кожну годину, на яку працівникові або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, було скорочено передбачену законодавством тривалість робочого часу, з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові відповідного розряду, або з розрахунку двох третин бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою. Розмір допомоги визначається виходячи з фінансових можливостей Фонду і не може перевищувати розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Виплата працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється роботодавцем або територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, з першого дня скорочення тривалості їх робочого часу у межах строку зупинення (скорочення) діяльності, але не більше 30 календарних днів після завершення карантину.

У разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася допомога по частковому безробіттю на період карантину (розірвання трудового договору протягом шести місяців (якщо допомога виплачувалася менше ніж 180 календарних днів, - протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги), з дня закінчення виплати допомоги з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 (крім повної ліквідації або припинення діяльності роботодавця), пунктом 1 статті 36, частиною третьою статті 38 Кодексу законів України про працю, кошти повертаються в повному обсязі до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, може звернутися за отриманням допомоги по частковому безробіттю на період карантину протягом 90 календарних днів з дня зупинення (скорочення) виробництва.

Період виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину у разі, якщо роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, вживалися заходи щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, не враховується при розгляді звернення за наступним одержанням допомоги по частковому безробіттю на період карантину з причин виробничого характеру.

Рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на регіональному рівні протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, документів, передбачених цією статтею, до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції за місцем реєстрації як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Розмір, порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 306 затверджено Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (надалі Порядок).

Відповідно до цього Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 р. № 600), він визначає механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), повернення зазначених коштів у разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася така допомога, а також її розмір.

У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

допомога по частковому безробіттю на період карантину - кошти, передбачені в бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд), що надаються міськими, районними і міськрайонними центрами зайнятості та філіями регіональних центрів зайнятості (далі - центри зайнятості) роботодавцям із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва, в тому числі фізичним особам - підприємцям (далі - роботодавці), для виплати допомоги працівникам у разі втрати ними частини заробітної плати, а також фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, - у разі втрати ними частини доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності внаслідок карантину;

зупинення (скорочення) діяльності - зупинення (скорочення) діяльності роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, внаслідок карантину, яке призвело до часткового або повного скорочення тривалості робочого часу його працівників або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою.

Термін «застрахована особа» вживається у цьому Порядку в значенні, наведеному в Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а термін «пенсія» - у значенні, наведеному в абзаці двадцять другому статті 1 та з урахуванням пунктів 13 133 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 3 Порядку визначено, що допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, в тому числі тим, які в період карантину, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину отримують оплату часу простою відповідно до статті 113 Кодексу законів про працю України (крім періоду освоєння нового виробництва (продукції), перебувають у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до пункту 31 частини першої статті 25 та статті 26 Закону України «Про відпустки» (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою (крім осіб, які отримують пенсію) та не отримує допомогу по частковому безробіттю на період карантину як працівник.

Як вбачається із листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 09.12.2021 (а.с. 52), ОСОБА_1 перебуває на обліку та з 16.09.2009 отримує пенсію за вислугу років (працівник освіти). Дана обставина підтверджується також копією пенсійного посвідчення відповідача (а.с. 80).

Вирішуючи питання чи підпадає відповідач під обмеження, встановлені в ч. 3 ст. 471 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 (з урахуванням п. 2, 3 Порядку), щодо права на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1, 2, 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент призначення відповідачу пенсії за вислугу років), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на момент призначення відповідачу пенсії за вислугу років), до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

За змістом статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності з ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, незалежно від того, що такий вид пенсійних виплат як пенсія за вислугу років не передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», раніше призначені пенсії за вислугу років виплачуються в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за рахунок коштів Пенсійного фонду.

З огляду на вищевикладені положення законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач на момент звернення до позивача (23.07.2020) не мала права на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, оскільки отримувала пенсію.

Тому суд відхиляє заперечення відповідача щодо того, що вона є пенсіонером не за віком, а пенсіонером за вислугою років.

Як було вказано вище, ФОП ОСОБА_1 у відомостях про фізичну особу підприємця, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» (за формою, встановленою у Додатку 2 до Порядку) за квітень 2020, травень 2020 та червень 2020 вказала на відсутність пенсії.

Дослідивши ці докази, суд зауважує, що всі три документа були подані відповідачем в один день 23.07.2020. І лише в одному з них (за червень 2020) відмітка про відсутність пенсії здійснена власноручно відповідачем шляхом заповнення бланка. У двох інших така відмітка надрукована за допомогою комп`ютерної техніки. Однак всі три документа підписані відповідачем власним підписом.

У відповідних відомостях за період липень 2020 грудень 2020 ФОП ОСОБА_1 також вказувала на відсутність пенсії.

Дана обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи, оскільки встановлення особи, яка виконала відмітку «Ні» на одному з них, не вплине на результат вирішення спору.

Доводи відповідача про те, що при зверненні до Чернігівського міського центру зайнятості нею було вірно вказано її РНОКПП по якому працівники позивача могли, а мабуть і були зобов`язані перевірити чи отримує відповідач пенсію, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки згідно п. 11 Порядку Центрам зайнятості забороняється вимагати інші документи, ніж ті, що визначені цим Порядком.

Втім, Центру зайнятості надано право перевіряти відомості, подані фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, для отримання коштів Фонду (п. 23 Порядку). При цьому, така перевірка може проводитись і після прийняття рішення про призначення допомоги по частковому безробіттю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 при зверненні до Чернігівського міського центру зайнятості подала недостовірні відомості щодо неотримання пенсії, що були підставою для надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

В той же час, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 02.12.2020 № 1030-ІХ, який набрав чинності з 20.12.2020, були внесені зміни до статті 471 Закону України «Про зайнятість населення» шляхом виключення у частині третій слів «(крім осіб, які отримують пенсію)».

Отже, починаючи з 20.12.2020 законодавчі обмеження для отримання відповідачем допомоги по частковому безробіттю на період карантину були зняті.

Згідно п. 19 Порядку, фізична особа підприємець, який є застрахованою особою, несе відповідальність за достовірність документів і відомостей, що є підставою для надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, та цільове використання коштів Фонду відповідно до законодавства.

У разі виявлення факту подання фізичною особою - підприємцем, яка є застрахованою особою, недостовірних документів і відомостей, що є підставою для надання допомоги, кошти, отримані фізичною особою підприємцем, яка є застрахованою особою, повертаються до Фонду в повному обсязі у розмірі виплаченої такій особі допомоги (п. 19 Порядку в редакції на момент звернення з позовом до суду).

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У відповідності з ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач не мала право на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за період з 27.04.2020 по 19.12.2020 включно.

За таких обставин, відповідна допомога в розмірі 16 820,20 грн. підлягає поверненню відповідачем, оскільки була отримана внаслідок недобросовісності з боку ФОП ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В той же час, підстави для повернення допомоги в розмірі 13 154,34 грн., отриманої відповідачем за період з 20.12.2020 по 31.05.2021 відсутні і в цій частині позов задоволенню не підлягає.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, судовий збір в розмірі 1 273,70 грн. покладається на відповідача, судовий збір в розмірі 996,30 грн. на позивача.

Відповідно до ст. 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як було вказано вище, Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; в подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і на момент ухвалення рішення по суті спору воєнний стан триває.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом мікропідприємництва, що сума допомоги, яку вона повинна повернути становить майже третину від суми її чистого доходу за даними Звіту за 2019 рік, що протягом квітня 2020 року травня 2021 року вона скоротила свою основну підприємницьку діяльність, а в лютому, березні 2022 року місто Чернігів потерпало від військової агресії Російської Федерації, суд вважає за можливе надати відповідачу розстрочення виконання рішення суду на 8 місяців.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 239, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Чернігівського міського центру зайнятості до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 29 974,54 грн. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернігівського міського центру зайнятості (14017, м. Чернігів, вул. Попудренка, 14; код 21395273, р/р UA0706361 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 16 820 грн. 20 коп. безпідставно отриманих коштів.

Розстрочити виконання рішення на 8 (вісім) місяців зі сплатою:

до 15 червня 2022 року 2 102 грн. 53 коп.;

до 15 липня 2022 року 2 102 грн. 53 коп.;

до 15 серпня 2022 року 2 102 грн. 53 коп.;

до 15 вересня 2022 року 2 102 грн. 53 коп.;

до 15 жовтня 2022 року 2 102 грн. 53 коп.;

до 15 листопада 2022 року 2 102 грн. 53 коп.;

до 15 грудня 2022 року 2 102 грн. 53 коп.;

до 15 січня 2023 року 2 102 грн. 49 коп.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернігівського міського центру зайнятості (14017, м. Чернігів, вул. Попудренка, 14; код 21395273, р/р UA0706361 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 1 273 грн. 70 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2022.

Суддя А.С.Сидоренко