ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Справа № 903/692/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Римарук Ю.І.;

відповідача-1- Наумчик Р.П.;

відповідача-2- не з`явився;

третьої особи - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни та Волинської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21 (суддя Гарбар І.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни

до Волинської митниці Держмитслужби, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України

про стягнення 2 997 976, 37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі №903/692/21 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції додатковим рішенням від 29.12.2021 у справі №903/692/21 фізична особа-підприємець Федяк Мар`яна Василівна звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21 в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове - про задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Позивач вважає, що враховуючи складність справи, кількість засідань, кількість поданих документів та великий об`єм матеріалів справи, судом першої інстанції неправомірно зменшено розмір витрат позивача на правову допомогу.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано правової оцінки тому факту, що в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та розподілом витрат на правову допомогу до витрат, які підлягають стягненню позивачем, не включено в заяву про ухвалення додаткового рішення витрати позивача на надання правової допомоги відповідно до пункту 3.3. договору №02/31/2021, а саме винагороду в розмірі 15% від стягнутої суми (46 205, 55 грн.), про що позивач зазначав в заяві про ухвалення додаткового рішення.

У зв`язку з викладеним позивач вважає, що суд першої інстанції допустився порушення статті 129 ГПК України при розподілі витрат на професійну правничу допомогу та не з`ясував обставин, що мають значення для справи.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції додатковим рішенням від 29.12.2021 у справі №903/692/21 Волинська митниця Держмитслужби звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21 в частині стягнення 15 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове - про відмову в задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення в частині стягнення з Державного бюджету 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Зауважує, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також - чи була їх сума обґрунтованою.

Наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас зазначає, що вказана позивачем сума до стягнення жодним чином не підтверджена документально, адже, якщо припустити, що представництво інтересів ФОП Федяк М.В. здійснено у справі №903/692/21, то як з самої позовної заяви, яку подано до господарського суду Волинської області, так із додатків доданих до неї, відповіді на відзив, вбачається, що позов, а також завірення усіх додатків до позову проведено власноручним підписом позивача, незважаючи на те, що згідно п.п.2.1 п.2 Договору повноваження щодо підписання та подання від імені Клієнта та у його інтересах усіх необхідних заяв (заяви, заперечення, клопотання, скарги і т.д.) належать до повноважень Об`єднання, проте вказане залишено поза увагою суду першої інстанції.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни та Волинської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21; розгляд апеляційних скарг відкладено на 12.05.2022 об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано сторонами у справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

На виконання вимог ухвали суду 18.02.2022 на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни надійшов відзив на апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21 в якому з підстав викладених у ньому, просить суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги Волинської митниці Держмитслужби відмовити повністю, а додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 по справі № 903/692/21 в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення залишити без змін.

В судове засідання 12.05.2022 з`явились представник позивача та представник відповідача-1 в режимі відеоконференцзв`язку за допомого власних технічних засобів системи "Easy Con".

Представники позивача та відповідача-1 повністю підтримали доводи та вимоги, викладені в апеляційних скаргах та надали усні пояснення. Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги Волинської митниці Держмитслужби з підстав, викладених у відзиві. Інші учасники справи не забезпечили участь представників в судовому засіданні, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг, стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець Федяк Мар`яна Василівна звернулась з позовом до Волинської митниці Держмитслужби, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про стягнення 2 997 976, 37 грн., в т.ч.: 352 177, 31 грн. збитків, 2 545 799, 06 грн. упущеної вигоди та 100 000, 00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.12.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 308 037, 06 грн., в т.ч.: 258 037, 06 грн. збитків та 50 000, 00 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

16.12.2021 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 55 000, 00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі №903/692/21 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 15 000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції додатковим рішенням від 29.12.2021 у справі №903/692/21 фізична особа-підприємець Федяк Мар`яна Василівна звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21 в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове - про задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Також, не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції додатковим рішенням від 29.12.2021 у справі №903/692/21 Волинська митниця Держмитслужби звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21 в частині стягнення 15 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове - про відмову в задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку прийнятому судовому рішенню в межах доводів та вимог апеляційних скарг та заперечень викладених у відзиві, колегія суддів зазначає наступне.

Господарський процес є різновидом юридичної діяльності, яку регулюють норми господарського процесуального права, тобто встановлена нормами процесуального права форма діяльності господарських судів, яка спрямована на захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів суб`єктів господарювання.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами. Установлений нормами господарського процесуального права порядок порушення процесу, підготовки справи до розгляду, розгляду й вирішення справ, оскарження і перегляду рішень господарського суду, а також виконання рішень господарського суду є процесуальною формою.

В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоби забезпечити захист існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.

Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.

Здійснення процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків повинно відбуватися згідно з порядком, встановленим господарським процесуальним законодавством.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи 12.07.2021 між Адвокатським об`єднанням "Вайсмен" та ФОП Федяк М.В. укладено договір про надання правової допомоги №02/31/2021.

На підтвердження надання АО "Вайсмен" послуг з професійної правничої допомоги в суді під час розгляду даної справи стороною позивача надано копії: договору про надання правової допомоги №02/31/2021 від 12.07.2021 (т.1, а.с.175-176, 193-195), ордер серія ІФ №007736 від 28.09.2021 (т.1, а.с.180), ордер серія ІФ №009154 від 18.10.2021 (т.1, а.с.192), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №632 від 08.02.2008 (т.1, а.с.196), додаткової угоди №1 від 22.10.2021 до договору №02/31/2021 від 12.07.2021, акту надання юридичних послуг до договору №02/31/2021 від 12.07.2021, платіжних доручень №1/14.07.21 від 14.07.2021 на суму 25 000, 00 грн. та №2/16.12.21 від 16.12.2021 на суму 30 000, 00 грн. (т.2, а.с.24-27).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, колегія суддів враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дослідивши надані позивачем докази, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що 12.07.2021 між Адвокатським об`єднанням "Вайсмен" та ФОП Федяк М.В. укладено договір про надання правової допомоги №02/31/2021.

Згідно п. 1.1. договору, об`єднання приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу: складання заяв, скарг, процесуальних та інші документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію); захист прав, свобод і законних інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представлення інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, права і обов`язки потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представлення інтересів у судах під час здійснення кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представлення інтересів в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правову допомогу під час виконання та відбування кримінальних покарань; консультування з питань комерційної діяльності та керування; надання інших види послуг, не заборонені законом; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; здійснення представництва і захисту прав та інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у будь-яких судах всіх інстанцій, як національної так і міжнародної юрисдикції, під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, нотаріальних конторах тощо з будь-яких питань та па будь-якій стадії без обмежень повноважень.

Відповідно до п.1.2. договору, клієнт зобов`язується оплатити Об`єднанню за надані в межах цього Договору правову допомогу і послуги, що були виконані чи підготовлені до виконання, у порядку та строки обумовлені Сторонами, у тому числі за послуги надані третіми особами (адвокатами, спеціалістами, експертами тощо), залученими Об`єднанням на договірних засадах для виконання цілей та завдань Клієнта, пов`язаних із виконанням цього Договору.

За правову допомогу, передбачену в п. 1.1. Договору Клієнт сплачує АО "ВАЙСМЕН" гонорар в сумі 25 000, 00 грн. (п. 3.1. договору). Тобто положеннями вищевказаного Договору визначено увесь перелік послуг по правовій допомозі, за виконання якої Клієнт сплачує АО "Вайсмен" гонорар у сумі 25 000 грн.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги, сторони в п.1 вказали: "Викласти п.3.2. договору в новій редакції "За результатами надання правової допомоги в Господарському суду Волинської області, при досягненні обумовленого результату, клієнт сплачує АО "Вайсмен" гонорар успіху в сумі 30 000, 00 грн".

Згідно Акту щодо надання юридичних послуг від 15.12.2021, підписаного договірними сторонами, загальна вартість наданих послуг складає 55 000, 00 грн., в тому числі:

- 10 000, 00 грн. - підготовка позовної заяви з додатками;

- 2 000, 00 грн. - підготовка відповіді на відзив;

- 10 000, 00 грн. участь у судовому розгляді справи (приймання участі в судових засіданнях Господарського суду Волинської області 28.09.2021, 19.10.2021, 02.11.2021, 07.12.2021, 14.12.2021);

- 3 000, 00 грн. - консультації з клієнтом;

- 30 000, 00 грн. - гонорар успіху.

Судом засвідчується, що розмір гонорару за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 вважає заявлені позивачем витрати надмірно високими та 29.12.2021 подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому, зокрема, зазначено, що вказана сума жодним чином не підтверджена документально, адже, якщо припустити, що представництво інтересів ФОП Федяк М.В. здійснено у справі №903/692/21, то як з самої позовної заяви, яку подано до господарського суду Волинської області, так і з додатків доданих до неї, відповіді на відзив, вбачається, що позов, а також завірення усіх додатків до позову, проведено власноручним підписом позивача, незважаючи на те, що згідно п.п.2.1 п.2 Договору повноваження щодо підписання та подання від імені Клієнта та у його інтересах усіх необхідних заяв (заяви, заперечення, клопотання, скарги) належать до повноважень Об`єднання.

Також зазначає, якщо припустити, що гонорар успіху стосується справи №903/692/21, то адвокатом при заявленні цієї суми не враховано, що рішенням господарського суду від 14.12.2021 року позов ФОП Федяк М.В. задоволено частково та стягнуто на її користь з Державного бюджету 308 037, 06 грн., в т.ч.: 258 037, 06 грн. збитків та 50 000, 00 грн. моральної шкоди, при цьому в іншій частині відмовлено.

Наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім зазначеного у статті 126 ГПК України принципу змагальності сторін, іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з урахуванням викладеного, виходячи зі змісту статей 3, 11, 15 ГПК України, питання співмірності заявлених позивачем до стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, пункті 268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, заява N 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається із клопотання представника позивача про здійснення розподілу судових витрат, останній просить стягнути з відповідача 55 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені ФОП Федяк М.В. в зв`язку з розглядом в господарському суді першої інстанції справи №903/692/21.

Колегією суддів встановлено, що ФОП Федяк М.В. 14.07.2021 та 16.12.2021 оплатила АО "Вайсмен" 55 000, 00грн. з призначенням платежу "оплата за послуги адвоката по договору №02/21/2021", що підтверджується платіжними дорученнями №1/14.07.21 від 14.07.2021 на суму 25 000, 00 грн. та №2/16.12.21 від 16.12.2021 на суму 30 000, 00 грн.

Також судом встановлено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання

Суд апеляційної інстанції враховує заперечення відповідача-1, які подані 29.12.2021 до суду першої інстанції, про неспівмірність розміру витрат на правову допомогу, заявлених до стягнення позивачем, порівняно зі складністю даної справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що витрати на оплату послуг з правової допомоги, котрі понесла ФОП Федяк М.В. слід зменшити враховуючи прийняття судом рішення про часткове задоволення позовних вимог на суму 308 037, 06 грн.

У розумінні положень частини 5 цієї статті зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат.

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на зазначене, враховуючи норми ст.ст. 126, 129 ГПК України, оцінивши заявлені позовні вимоги, з урахуванням всіх аспектів і складності, колегія суддів прийшла до висновку, що витрати на правову допомогу адвоката документально підтверджені, фактично понесені, а тому враховуючи заяву відповідача-1, застосовуючи дискреційні можливості суду, стягненню підлягає з Державного бюджету України 15 000, 00 грн., оскільки цей розмір судових витрат відповідає як критерію реальності понесених адвокатських витрат, так і критерію розумної необхідності таких витрат.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, безпідставними та документально необґрунтованими, а мотиви, з яких подані апеляційні скарги, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Федяк Мар`яни Василівни та Волинської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2021 у справі № 903/692/21 залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "18" травня 2022 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Грязнов В.В.