ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2022 Справа № 914/4112/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Волошин Р.Р.

розглянувши у судовому засіданні справу в порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАК», м. Львів

до відповідача: Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, Львівська обл., с. Давидів

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - керівник, Жиравецький Т.М. - представник;

від відповідача: Марушечко М.Б.;

Хід розгляду справи.

Товариств з обмеженою відповідальністю «ГРАК» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 17.01.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 15.02.2022.

15.02.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (Вх. № 4180/22) та заява про поновлення процесуального строку на подачу відзиву (Вх. № 4178/22).

В судовому засіданні 15.02.2022 судом було оголошено перерву до 22.02.2022.

21.02.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (Вх. № 4640/22).

В судовому засіданні 22.02.2022 судом було оголошено перерву до 11.03.2022.

11.03.2022 через відділ документообігу представником Позивача подано клопотання про долучення доказів (Вх. № 5936/22).

В судовому засіданні 11.03.2022 судом було оголошено перерву до 13.04.2022.

Ухвалою від 13.04.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 10.05.2022.

В судове засідання 10.05.2022 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті спору, просив позов задоволити, представник відповідача заперечила проти позову х підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 10.05.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до наказу Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» наказано зокрема: надати ТОВ «Грак» земельну ділянку в оренду терміном на 25 років для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення) на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га (кадастровий номер :03:000:0101).

Водночас, наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 69-ОТГ від 24.12.2020 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» наказано передати Давидівській сільській раді (Давидівській об`єднаній територіальній громаді) у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 538, 8345 га, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району згідно з актом приймання-передачі.

Згідно з пунктом 73 Додатку до Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність б/н від 24.12.2020 року, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 24.12.2020 року № 69-ОТГ передало із державної власності, а Давидівська сільська рада (Давидівська об`єднана територіальна громада) прийняла у комунальну власність Давидівської сільської ради земельні ділянки, в т.ч. земельну ділянку за кадастровим номером :03:000:0101 площею 1,8000 га, цільове призначення 01.13. для іншого сільськогосподарського призначення.

Таким чином, земельна ділянка, що виступала предметом наказу Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» перейшла із державної в комунальну власність.

Відтак, директором ТОВ «ГРАК» було подано заяву від 05 серпня 2021 року за вих. № ГК-050821-1 на ім`я Голови Давидівської об`єднаної територіальної громади, в якій Позивач просив укласти договір оренди на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0101 розташованої за адресою: с. Давидів, вул. Львівська, 2а. До вказаної заяви було долучено проект землеустрою, наказ Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року, витяг з Державного земельного реєстру, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Згідно з рішенням ІХ-тої сесії VIII-го демократичного скликання № 330-9/2021 від 31 серпня 2021 року «Про розгляд заяви директора ТзОВ «ГРАК» Капко А. В. сесія Давидської сільської ради вирішила відмовити ТзОВ «ГРАК», в особі директора Капко А. В. в наданні дозволу на укладання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0101, розташованої за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Давидів, вул. Львівська, 2а відповідно до п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам «Генерального плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області»).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області за захистом своїх законних прав та інтересів в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ІХ-тої сесії VIII-го демократичного скликання Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області № 330-9/2021 від 31.08.2021 та зобов`язати Давидівську сільську раду повторно розглянути заяву ТОВ «ГРАК» від 05 серпня 2021 року про укладення договору оренди на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0101 розташованої за адресою: с. Давидів, вул. Львівська, 2а.

Правова позиція відповідача.

Давидівська сільська рада у відзиві на позов від 15.02.2022 позовні вимоги не визнала, мотивуючи це тим, що умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу на укладення договору оренди земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про укладення договору оренди земельної ділянки. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл на укладення договору оренди земельної ділянки або відмовити в наданні дозволу на укладання договору оренди земельної ділянки, якщо для цього є законні підстави.

Відповідно до генерального плану села Давидів, цільове призначення спірної земельної ділянки є промислова та комунально - складська територія. Відтак, дозвіл на укладення договору оренди земельної ділянки неможливо надати, адже фактично земельна ділянка є іншого цільового призначення, а це слугує як законна підстава відмови Позивачу у наданні дозволу на укладення договору оренди даної земельної ділянки.

З огляду на наведене, Відповідач вважає, що позовні вимоги побудовані на неправильному застосуванні норм матеріального права та такі, що суперечать земельному законодавству та принципам місцевого самоврядування, а тому не підлягають до задоволення.

Відповідь на відзив Позивача.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що земельна ділянка є іншого цільового призначення, а це слугує як законна підстава відмови позивачу у наданні дозволу на укладення договору оренди даної земельної ділянки.

Водночас, як зазначає Позивач, такі міркування не відповідають об`єктивній дійсності з огляду на те, що посилання на підстави, передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України не відповідає стадійному характеру процесу отримання земельної ділянки у користування, а також відсутня невідповідність між цільовими призначеннями земельної ділянки.

Щодо підстав для відмови зазначив, що процес отримання земельної ділянки у користування має характер стадійності, тобто складається із відповідних стадій, кожна із яких закінчується прийняттям відповідного рішення або здійсненням необхідної дії.

Провівши аналіз ст. 123 ЗК України можна виділити наступні стадії отримання

земельної ділянки у користування: 1) надання заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою; 2) розробка проекту землеустрою та 3) затвердження проекту землеустрою та подальша передача земельної ділянки у користування.

Водночас ст. 118 ЗК України, передбачає порядок безоплатної приватизації земельної ділянки громадянами, тобто стосується тих випадків коли фізичні особи зацікавлені отримати у власність земельну ділянку із певним цільовим призначенням в межах норм безоплатної приватизації, встановлених ст. 121 ЗК України.

Частина 7 вказаної статті на яку посилається відповідач передбачає виключний перелік підстав, у разі настання яких відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування надає відмову у розробці проекту землеустрою для приватизації земельної ділянки у власність.

Проте в даній ситуації не відбувався процес безоплатної приватизації земельної ділянки. Позивач наголошує, що його метою було отримати земельну ділянку саме у користування, шляхом укладення договору оренди на підставі затвердженого проекту землеустрою.

Зазначена відповідачем підстава для відмови стосується тієї стадії, коли заінтересована особа подає клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Такі підстави не можуть стосуватися будь яких інших стадій.

Щодо класифікації видів цільового призначення земель визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Відповідно до Класифікації кожному цільовому призначенню присвоюється певний код, в залежності від належності його до певної секції. Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Позивач звертає увагу, що таке цільове призначення як "промислова та комунально складська територія" відсутня у затвердженій Класифікації видів цільового призначення земель.

Натомість, земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0101 присвоєно цільове призначення 01.13 "Для іншого сільськогосподарського призначення", що відображене у проекті землеустрою, та закріплене у відомостях Державного земельного кадастру. Такі відомості підтверджуються копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 22.11.2018 року та копією Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.07.2021 року.

Водночас, як вбачається із Генерального плану с. Давидів, що є у вільному доступі в мережі Інтернет (URL: https://data.gov.ua/dataset/9d023ed1-68eb-48dd-9a47-492d63990bb8/resource/8f2790c0- bafd-4759-bc6c-4066d55cdab3/download/davidiv.tiff) "промислова та комунально складська територія" є лише умовним позначенням, а не відображенням реального розподілу земельних ділянок на території сільської громади.

Більше того, поняття "умовне позначення" не є тотожним поняттю "цільове призначення земельної ділянки".

А відтак, відповідач помилково та безпідставно прирівнює дані терміни та приходить до висновку про невідповідність цільових призначень земельної ділянки.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру від 22.11.2018 земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0101 перебуває у державній власності, цільове призначення - 01.13 для іншого сільськогосподарського призначення, дата державної реєстрації 30.04.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-243 5/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»:

1) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Грак» за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення);

2) надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Грак» земельну ділянку в оренду терміном на 25 років для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення) на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га (кадастровий номер :03:000:0101);

3) встановлено річну орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки;

4) зобов`язано ТОВ «Грак»:

- забезпечити у встановленому порядку розробку та затвердження нормативно-грошової оцінки земельної ділянки;

- укласти договір оренди земельної ділянки згідно чинного законодавства України;

- приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації договору оренди у Державному реєстрі речових прав;

- земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням, з дотриманням вимог статті 96, 103 Земельного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 69-ОТГ від 24.12.2020 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» наказано передати Давидівській сільській раді (Давидівській об`єднаній територіальній громаді) у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 538, 8345 га, які розташовані на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району згідно з актом приймання-передачі.

Згідно з пунктом 73 Додатку до Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність б/н від 24.12.2020 року, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 24.12.2020 року № 69-ОТГ передало із державної власності, а Давидівська сільська рада (Давидівська об`єднана територіальна громада) прийняла у комунальну власність Давидівської сільської ради земельні ділянки, в т.ч. земельну ділянку за кадастровим номером :03:000:0101 площею 1,8000 га, цільове призначення 01.13. для іншого сільськогосподарського призначення.

Таким чином, земельна ділянка, що виступала предметом наказу Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» перейшла із державної в комунальну власність.

05 серпня 2021 року позивач звернувся до Давидівської об`єднаної територіальної громади із заявою про укладення договору оренди на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0101, розташованої за адресою: м. Львів, с. Давидів, вул. Львівська, 2а. До заяви долучив проект землеустрою, наказ Держземагенства №13-2435/16-15-Г від 19.03.2015, витяг з державного земельного реєстру та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

21 вересня 2021 року Вих. № ГК-210921-1 директор ТОВ «ГРАК» звернувся до Голови Давидівської сільської ради з прохання надати інформацію про стан розгляду заяви про укладення договору оренди на земельну ділянку.

27 вересня 2021 року листом Вих. № 3066 Давидівська сільська рада повідомила, що звернення за вхідним номером 1155 від 09 серпня 2021 року щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 1,8 га з визначеним кадастровим номером :03:000:0101 була розглянута 31 серпня 2021 року на сесії Давидівської сільської ради. До вказаного листа долучено відповідне рішення Давидівської сільської ради.

Згідно з рішенням ІХ-тої сесії VIII-го демократичного скликання № 330-9/2021 від 31 серпня 2021 року «Про розгляд заяви директора ТзОВ «ГРАК» Капко Анатолія Васильовича» сесія Давидської сільської ради вирішила відмовити ТзОВ «ГРАК», в особі директора Капко Анатолія Васильовича в наданні дозволу на укладання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0101, розташованої за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Давидів, вул. Львівська, 2а відповідно до п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам «Генерального плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області»).

Станом на момент вирішення даного спору договір оренди земельної ділянки не укладено.

Оцінка суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 127 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 стаття 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»:

1) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Грак» за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення);

2) надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Грак» земельну ділянку в оренду терміном на 25 років для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення) на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га (кадастровий номер :03:000:0101);

3) встановлено річну орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки;

Доказів визнання незаконним наказу Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 суду не надано.

Таким чином, з наведеного випливає, що розпорядником земельної ділянки на той момент, зокрема Головним управлінням Держземагентства у Львівській області було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Грак» за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення) та вирішено надати ТОВ «Грак» земельну ділянку в оренду терміном на 25 років для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення) на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га (кадастровий номер :03:000:0101).

Разом з тим, Позивачу не вдалося реалізувати таке право, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021 року, внесено зміни до низки законодавчих актів. Зокрема Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 24.

Відповідно до пункту 24 Перехідних положень ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 69-ОТГ від 24.12.2020 року та пункту 73 Додатку до Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність б/н від 24.12.2020 року, земельна ділянка, що виступала предметом наказу Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» перейшла із державної в комунальну власність.

Відповідно до пункту а, в частини 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до положень частини 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Позивач звернувся до відповідача із пропозицією укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, проте останній від укладення договору ухилився, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

В оскаржуваному рішенні Відповідач зазначає, що відмовляє ТОВ «ГРАК» в укладенні договору оренди земельної ділянки на підставі п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам «Генерального плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області).

Відповідно до абзацу 1 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, п. 7 ст. 118 ЗК України передбачає підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, однак в даному випадку подана Позивачем заява від 05.08.2021 за вих. № ГК-050821-1 не мала на меті надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, оскільки такий проект вже був розроблений та затверджений на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки».

Суд звертає увагу, що Відповідач, приймаючи спірне рішення, помилково керувався положеннями п. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки Відповідачем не було враховано, що заява Позивача вих. № ГК-050821-1 від 05.08.2021 (зареєстрована у ЦНАП Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області 09.08.2021 року за вхідним № 1155) не мала на меті надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, а була спрямована на укладення договору оренди землі, яка перебуває у комунальній власності і Відповідачем, як правонаступником Головного управління Держземагентства у Львівській області повинна була бути розглянута по суті.

Таким чином, посилання Відповідача у оскаржуваному рішенні на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам «Генерального плану с. Давидів Пустомитівського району Львівської області є неналежним та недопустимим, оскільки предметом розгляду була не заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування, а заява про укладення договору оренди землі на підставі погодженого і затвердженого у встановленому порядку проекту землеустрою, який був затверджений згідно наказу Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки».

З наведеного випливає, що Відповідач при розгляді заяви Позивача, яка по своїй суті була спрямована на укладення договору оренди землі, керувався нормою закону, яка не регулює дані правовідносини, оскільки проект землеустрою був не тільки розробленим, але й затвердженим відповідно до наказу Головного управління Держземагентства у Львівській обсласті № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки».

Також приймаючи рішення судом враховано наступне.

ТОВ "ГРАК" набув право користування земельною ділянкою на законних підставах і в передбаченому Законом порядку, внаслідок чого було видано наказ Головного управління Держземагентства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ від 19.03.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки».

Отже, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, матиме місце непропорційне втручання особи у користування земельною ділянкою, яка законно набула таке право, жодних порушень, щодо неї не вчиняла.

Суд враховує, що згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30 червня 2006 року суд акцентував увагу на Рішенні Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі "Stretch v. United Kingdom" ("Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії"), виходячи зі змісту пунктів 32-35 якого звертаючись із заявою до уповноважених органів та, виконуючи визначені чинним законодавством умови, та, дотримуючись відповідного порядку, Позивач мав право очікувати про набуття майнового права в значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчиненні з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та відповідно відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", від 20.05.2010 і "Тошкуце та інші проти Румунії", від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", та "Беєлер проти Італії").

Європейській суд з прав людини вказував, що поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття "правомірні очікування", тобто, законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу ("Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

Відповідно до п. 71 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України (Заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року, суд наголошує на тому, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11.06.2009 р.

З урахуванням наведено вище, суд констатує, навіть якщо припустити, що порушення сталися, такі порушення відбулися у зв`язку із неналежною роботою державних органів, зокрема Відповідача, як власника земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Таким чином, наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області № 13-2435/16-15-СГ, яким наказано надати позивачу земельну ділянку в оренду терміном на 25 років для розміщення складських корпусів, код КВЦПЗ 01.13 (для іншого сільськогосподарського призначення) на території Давидівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району площею 1,8000 га (кадастровий номер :03:000:0101) та затверджено, зокрема, ціну договору та умови отримання земельної ділянки в оренду, тобто, фактично погоджено істотні умови договору, відмова відповідача в укладенні такого договору, за наявності визначених його істотних умов, слід визнати безпідставною. Бездіяльність та зволікання відповідача щодо укладення з товариством договору оренди є порушенням "правомірних очікувань" позивача на отримання у власність земельної ділянки в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю в розмірі 4540,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ІХ-тої сесії VIII-го демократичного скликання Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області № 330-9/2021 від 31.08.2021.

3. Зобов`язати Давидівську сільську раду повторно розглянути заяву ТОВ «ГРАК» від 05 серпня 2021 року про укладення договору оренди на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0101 розташованої за адресою: с. Давидів, вул. Львівська, 2а

4. Стягнути з Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області (81151, Львівська обл., с. Давидів, вул. Незалежності, буд. 1А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАК» (79022, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 243-А, ) 4540,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.05.2022.

Суддя Запотічняк О.Д.