ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/3190/20

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/3190/20

за позовом Управління обліку та контролю за використанням комунального майна, м. Тернопіль

до Приватного підприємства «Оптторгресурс», м. Вишневе

про стягнення 3 070 833,72 грн.

Представники:

від позивача: Сухарська А.В., розпорядження № 43-К від 22.01.2013, рішення

сесії № 6/4/54 від 05.01.2011, витяг з ЄДР;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління обліку та контролю за використанням комунального майна (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Оптторгресурс» (надалі-відповідач) про стягнення 3 070 833,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.03.2011 господарським судом Тернопільської області у справі № 17/Б-1197 про банкрутство Приватного підприємства «Торговий дім «Тернопіль» затверджено мирову угоду, укладену між ПП «Торговий дім «Тернопіль» (боржник) та комітетом кредиторів, в т.ч. Департаментом економіки, підприємництва та управління комунальним майном. Укладаючи мирову угоду ПП «Торговий дім «Тернопіль» взяло на себе обов`язок щодо погашення заборгованості в сумі 3 070 833,72 грн. перед Департаментом економіки, підприємництва та управління комунальним майном, до 31.10.2017.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 10.11.2014 у справі № 17/Б-1197 здійснено заміну кредитора - Департаменту економіки, підприємництва та управління комунальним майном на - Управління обліку та контролю за використанням комунального майна; здійснено заміну боржника у справі з - Приватного підприємства «Торговий дім «Тернопіль» на Приватне підприємство «Оптторгресурс».

Позивач вказує на те, що Приватним підприємством «Оптторгресурс», у строки, визначені у мировій угоді у справі № 17/Б-1197, грошові кошти в сумі 3 070 833,72 грн. сплачені не були.

Позивачем зазначено, що ухвала господарського суду Тернопільської області у справі № 17/Б-1197 від 15.03.2011 про затвердження мирової угоди не має обов`язкових реквізитів виконавчого документа, визначених у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час затвердження мирової угоди).

Таким чином, у зв`язку із не виконанням відповідачем умов мирової угоди, затвердженої у справі № 17/Б-1197 щодо своєчасної оплати заборгованості, відсутність в ухвалі суду від 15.03.2011 у справі № 17/Б-1197 належних реквізитів для визнання такої виконавчим документом, стало підставою для позивача звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.11.2020 відкрито провадження у справі № 911/3190/20, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі № 911/3190/20 призначено на 16.12.2020.

14.12.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання № 596/9-у від 10.12.2020 (вх. № 30772/20) про зупинення провадження у справі № 911/3190/20 до набрання законної сили рішенням господарського суду Тернопільської області у справі № 17/Б-1197 (921/695/20). В обґрунтування свого клопотання, позивач вказує про відкриття 09.11.2020 господарським судом Тернопільської області провадження у справі № 17/Б-1197 (921/695/20) за позовом Управління обліку та контролю за використанням комунального майна до Приватного підприємства «Оптторгресурс» про визнання недійсною мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Тернопільської області від 15.03.2011 в межах справи № 17/Б-1197, в частині зобов`язань перед Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна у розмірі 3 070 833,72 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.12.2020 зупинено провадження у справі № 911/3190/20 до вирішення господарським судом Тернопільської області справи № 17/Б-1197 (921/695/20) за позовом Управління обліку та контролю за використанням комунального майна до Приватного підприємства «Оптторгресурс» про визнання недійсною мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Тернопільської області від 15.03.2011 у справі № 17/Б-1197 в частині зобов`язань перед управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна у розмірі 3 070 833,72 грн.

08.12.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання № 27382 від 06.12.2021 (вх. № суду 28310/21) про поновлення провадження у справі № 911/31903/20, у зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі № 17/Б-1197 (921/695/20), а тому відпали підстави, які зумовили зупинення провадження у справі № 911/3190/20.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2021 поновлено провадження у справі № 911/3190/20, підготовче засідання у справі № 911/3190/20 призначено на 12.01.2022.

Ухвалою суду від 12.01.2022 закрито підготовче провадження у справі № 911/3190/20, справу призначено до розгляду по суті на 03.02.2022.

В судовому засіданні 03.02.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача жодного разу в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не надіслав.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи за його участі. Вказаний факт підтверджується наявним в матеріалах справи конвертами, разом з ухвалами суду, що повернулись на адресу суду з відмітками: «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відмовився».

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17).

Сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Тернопільської області знаходилась справа № 17/Б-1197 за заявою кредитора Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції до Приватного підприємства «Торговий дім «Тернопіль» про визнання банкрутом.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 15.03.2011 у справі № 17/Б-1197 про банкрутство Приватного підприємства «Торговий дім «Тернопіль» затверджено мирову угоду, укладену між ПП «Торговий дім «Тернопіль» (боржник) та комітетом кредиторів, в т.ч. Департаментом економіки, підприємництва та управління комунальним майном. Укладаючи мирову угоду ПП «Торговий дім «Тернопіль» взяло на себе обов`язок щодо погашення заборгованості в сумі 3 070 833,72 грн. перед Департаментом економіки, підприємництва та управління комунальним майном, до 31.10.2017.

Джерелами погашення заборгованості ПП «Торговий дім «Тернопіль» перед кредиторами є прибуток за результатами господарської діяльності підприємства, повернення дебіторської заборгованості, відшкодування та стягнення належних підприємству коштів із міського бюджету Тернополя, а також ін., наведене у звіті боржника (п. 1.3 мирової угоди).

Пунктом 2.1 угоди визначено, що вона укладена щодо непогашених вимог кредиторів до боржника.

Мировою угодою встановлено, що боржник приступає до виконання зобов`язань перед кредиторами після затвердження мирової угоди господарським судом відповідно до графіку погашення заборгованості ПП «Торговий дім «Тернопіль» (п. 3.2 мирової угоди).

Кредитори погодились на відстрочку погашення заборгованості до 01.11.2012 (п. 3.3 мирової угоди).

Боржник зобов`язується погасити заборгованість перед кредиторами, визнаними судом у справі про банкрутство, в строк до 31.10.2017 (п. 3.4 мирової угоди).

Встановлено, що на дату підписання мирової угоди у боржника не існує зобов`язань перед кредиторами другої черги, а тому ця угода передбачає умови погашення заборгованості перед кредиторами третьої, четвертої та шостої черги.

Кредиторські вимоги Департаменту економіки, підприємництва та управління комунальним майном включено до Реєстру кредиторів четвертої та шостої черги на загальну суму 3 070 833,72 грн.

Порядок і умови виконання боржником зобов`язань встановлено у графіку погашення заборгованості ПП «Торговий дім «Тернопіль» перед кредиторами третьої, четвертої та шостої черги є невід`ємною частиною мирової угоди і оформлено у вигляді додатку до мирової угоди.

Згідно розділу 2 графіку «Четверта черга», виплата Департаменту економіки, підприємництва та управління комунальним майном, як кредитору 4 черги на загальну суму 422 814,01 грн. розстрочується на 40 місяців і виплачується рівними частинами по 10 570,35 грн. за один місяць.

Період виплати: 01.04.2013 - 31.07.2016.

Згідно з розділом 3 «Шоста черга», виплата Департаменту економіки, підприємництва та управління комунальним майном, як кредитору шостої черги на загальну суму 2 648 020,31 грн. розстрочується на 15 місяців і виплачується рівними частинами по 176 534,69 грн. за один місяць.

Період виплати: 01.08.2016 - 31.10.2017.

Таким чином, Приватне підприємство «Торговий дім «Тернопіль» взяло на себе зобов`язання за мировою угодою у справі № 17/Б-1197 про банкрутство перед Департаментом економіки, підприємництва та управління комунальним майном

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 10.11.2014 у справі № 17/Б-1197 здійснено заміну кредитора - Департаменту економіки, підприємництва та управління комунальним майном на - Управління обліку та контролю за використанням комунального майна; здійснено заміну боржника у справі з - Приватного підприємства «Торговий дім «Тернопіль» на Приватне підприємство «Оптторгресурс».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, на час звернення до господарського суду із відповідним позовом умови мирової угоди в добровільному порядку та в повному обсязі виконані не були.

Відповідно до довідки Управління обліку та контролю за використанням комунального майна № 487/9з від 30.10.2020, кошти від ПП «Торговий дім «Тернопіль» або його правонаступника ПП «Оптторгресурс» на виконання умов мирової угоди, затвердженою ухвалою суду від 15.03.2011 у справі № 17/Б-1197 не надходили.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Одним зі способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав та обов`язків сторін щодо предмета позову. Право сторін на укладання мирової угоди встановлено ГПК України.

Виходячи з норм ГПК України, мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Натомість у справах про банкрутство, провадження в яких здійснювалося до набрання чинності КУзПБ, інститут мирової угоди відрізнявся від мирової угоди у позовному провадженні та був передбачений як різновид судової процедури щодо боржника у справі про його банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Тернопільської області від 25.09.2009 за заявою Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції порушено провадження у справі № 17/Б-1197 про банкрутство ПП "Торговий дім "Тернопіль".

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 15.03.2011 у справі №17/Б-1197 затверджено мирову угоду, укладену 22.10.2010 між ПП "Торговий дім "Тернопіль", в особі в.о. директора Кордуби Б.Я., та комітетом кредиторів ПП "Торговий дім "Тернопіль" в особі голови комітету кредиторів ДП "Ім. Л. Українки" ЗАТ "Агрокомбінат" в особі Радковського Т.Р. Боржник зобов`язався погасити заборгованість перед кредиторами, визнаними судом у справі про банкрутство, в строк до 31.10.2017.

Ця ухвала винесена в межах справи про банкрутство згідно з приписами чинного на той момент Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013; далі - Закон № 2343-XII).

За приписами ст. 35 Закону № 2343-XII під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

З наведеної норми вбачається, що мирова угода у процедурі банкрутства є правочином, який змінює строки виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами, які виникли з раніше укладених ними правочинів або інших підстав. Унаслідок укладення мирової угоди у процедурі банкрутства виникнення нових або додаткових зобов`язань не відбувається, проте змінюється строк виконання зобов`язань за раніше укладеними правочинами між боржником та його кредиторами або їх розмір.

На відміну від Закону № 2343-XII, що передбачав можливість укладення мирової угоди у справі про банкрутство, у КУзПБ такої судової процедури банкрутства, як мирова угода, та порядку її укладення не встановлено.

Як наслідок, у випадку невиконання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, КУзПБ не передбачено і процедури звернення до господарського суду із заявою про визнання недійсною такої мирової угоди або її розірвання.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц та пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

Управління обліку та контролю за використанням комунального майна зверталось з позовом до господарського суду Тернопільської області до ПП «Оптторгресурс» про визнання недійсною мирової угоди, затвердженої господарським судом Тернопільської області 15.03.2011 у справі № 17/Б-1197 про банкрутство ПП «Торговий Дім «Тернопіль» в частині зобов`язань перед Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна у розмірі 3 070 833,72 грн.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 06.04.2021 у справі № 17/Б-1197 (921/695/20), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.11.2021, у задоволенні позову відмовлено.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.11.2021 у справі № 17/Б-1197 (921/695/20) зазначено, що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20, на відміну від ухвали суду про затвердження мирової угоди у позовному провадженні, ухвала про затвердження мирової угоди у процедурі банкрутства не є виконавчим документом та не підлягає примусовому виконанню виконавчою службою. Невиконання боржником своїх договірних зобов`язань у строки, зазначені у мировій угоді, затвердженій у процедурі банкрутства, може мати наслідком звернення кредитора до суду з вимогами до боржника про стягнення заборгованості в розмірі, передбаченому мировою угодою, в позовному або наказному провадженні, встановленому процесуальним законодавством.

Отже, оскільки відповідачем було допущено прострочення виконання мирової угоди в частині строків внесення платежів, відповідач вважається таким, що прострочив і позивач правомірно звернувся до суду за стягненням даних сум.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, оскільки відповідачем не здійснено погашення заборгованості у повному обсязі у встановлений у мировій угоді строк, а відповідач вважається таким, що прострочив виконання, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 070 833,72 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Оптторгресурс» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5-Б, ) на користь Управління обліку та контролю за використанням комунального майна (46001, м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 21, ) 3 070 833 (три мільйони сімдесят тисяч вісімсот тридцять три) грн. 72 коп. заборгованості та 46 062 (сорок шість тисяч шістдесят дві) грн. 51 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 11.05.2022.

Суддя О.О. Христенко