ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р. Справа№ 925/473/21(703/1544/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Полякова Б.М.

Грека Б.М.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від позивача - Холодняк В.М. ордер СА №1029511 від 23.05.2022р., ОСОБА_1 паспорт;

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Черкаської області від 29.11.2021р.

(повний текст складено 06.12.2021р.)

у справі №925/473/21(703/1544/20) (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства "ВодГео"

про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в межах справи №925/473/21

про банкрутство Комунального підприємства "ВодГео"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.11.2021р. по справі №925/473/21(703/1544/20) у задоволенні позову відмовлено повністю; витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. покладено на позивача.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Черкаської області від 29.11.2021р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити повністю, визнавши незаконним наказ №05-к від 07.04.2020р. директора КП «ВодГео» Смілянської міської ради про звільнення з посади заступника директора ОСОБА_1 за прогул без поважної причини; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора КП «ВодГео» Смілянської міської ради з 08.04.2020р.; стягнути з КП «ВодГео» Смілянської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; cтягнути з КП «ВодГео» Смілянської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати понесені на правничу допомогу на суму 8000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «ВодГео» просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Черкаської області від 29.11.2021р. по справі №925/473/21(703/1544/20) залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Черкаської області від 29.11.2021р. по справі №925/473/21(703/1544/20) та призначено її до розгляду на 28.02.2022р.

28.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, розгляд справи не відбувся.

12.04.2022р. Кабінет Міністрів України виніс постанову №440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану», якою врегулював питання роботи державних органів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022р. розгляд справи №925/473/21(703/1544/20) призначено на 23.05.2022р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до КП «ВодГео» (далі - відповідач) про:

- визнання незаконним наказу від 07.04.2020р. №05-к директора КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора за прогул без поважних причин із 08 квітня 2020 року;

- поновлення на роботі на посаді заступника директора КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області;

- стягнення з КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 квітня 2020 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 вказував на незаконність та безпідставність звільнення його з посади заступника директора підприємства, здійсненого відповідачем із порушенням порядку проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення (без одержання від позивача пояснення і за відсутності самого факту прогулу). За твердженням позивача в адміністративному корпусі підприємства він не мав закріпленого за ним конкретного робочого місця і 07.04.2020р. виконував свої трудові функції на території м. Сміли, а саме за дорученням директора підприємства з використанням власного автомобіля здійснював негласний контроль за роботою контролерів з рознесення рахунків споживачам послуг.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2020р. за позовом ОСОБА_1 було відкрито провадження у справі №703/1544/20, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.05.2021р. за заявою КП «ВодГео» () було відкрито провадження у справі №925/473/21 про банкрутство.

17.05.2021р. на офіційному сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет було розміщено повідомлення про відкриття провадження у справі №925/473/21 про банкрутство КП «ВодГео».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2021р. у справі №703/1544/20 було направлено матеріали вказаної справи до господарського суду Черкаської області для розгляду по суті в межах справи №925/473/21 про банкрутство КП «ВодГео».

21 липня 2021 року справа №703/1544/20 надійшла до господарського суду Черкаської області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.08.2021р. було прийнято справу №703/1544/20 до розгляду в межах справи №925/473/21 про банкрутство КП «ВодГео», присвоєно справі №703/1544/20 єдиний унікальний номер 925/473/21(703/1544/20) та призначено підготовче засідання.

Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є комунальним підприємством, заснованим Смілянською міською радою і зареєстрованим у цьому реєстрі 15.05.2007р., номер запису: 0001026.

Стаття 5 Статуту відповідача містить, зокрема, такі положення щодо управління підприємством:

5.2. Управління поточною діяльністю підприємства здійснюється директором, який призначається власником або його представником шляхом укладання з ним контракту і є підзвітним цьому органу.

5.3. Директор підприємства без доручення власника діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах влади, формує відносини із суб`єктами господарювання та фізичними особами - найманими працівниками, вирішує питання фінансово-господарської діяльності підприємства.

5.5. Директор підприємства:

- самостійно вирішує питання діяльності підприємства за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції власника та інших органів управління даного підприємства;

- розробляє структуру управління і штатний розклад;

- приймає та звільняє з роботи працівників;

- видає накази обов`язкові для найманих працівників підприємства, укладає договори;

- у порядку, встановленому законодавством України, цим Статутом, колективним договором, заохочує працівників, а також накладає на них стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2019 року директором КП «ВодГео» ОСОБА_2 було видано наказ №31-к "По особовому складу про прийняття працівника", яким вирішено прийняти ОСОБА_1 на роботу на посаду заступника директора з 13.12.2019 з випробувальним терміном на 2 місяці.

13 грудня 2019 року на підставі наказу директора КП «ВодГео» ОСОБА_2 від 12.12.2019р. №31-к у трудовій книжці ОСОБА_1 було вчинено запис про прийняття його на посаду заступника директора КП «ВодГео».

Відповідно до посадової інструкції заступника директора КП «ВодГео» посада заступника директора відноситься до категорії "Керівники". Заступник директора підпорядковується безпосередньо директору підприємства. Заступник директора керує структурними підрозділами підприємства в межах, визначених наказом директора, контролює роботу всіх структурних підрозділів підприємства. Заступник директора має право здійснювати перевірку діяльності всіх підрозділів підприємства в частині дотримання трудової дисципліни, економіки та організації виробництва, давати їм відповідні вказівки, спрямовані на підвищення його ефективності. Заступник директора несе відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією посадовою інструкцією обов`язків та (або) невикористання наданих прав, за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежного захисту., за невиконання або неналежне виконання вимог внутрішніх нормативних документів підприємства та законних розпоряджень директора.

28 грудня 2019 року директором КП «ВодГео» ОСОБА_2 було видано наказ №378/01-03 "Про розподіл обов`язків між посадовими особами", яким вирішено покласти відповідальність за організацію та роботу відділів реалізації послуг та збору доходів та служби зовнішнього освітлення на заступника директора ОСОБА_1, а на час його відсутності - на провідного юрисконсульта ОСОБА_5

Після закінчення встановленого наказом директора КП "ВодГео" ОСОБА_2 від 12.12.2019р. №31-к випробувального строку, ОСОБА_1 продовжив роботу на посаді заступника директора КП "ВодГео".

17.03.2020р. директор КП "ВодГео" ОСОБА_2 видав наказ №52/01-03, яким з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 вирішив запровадити на підприємстві з 18.03.2020 по 03.04.2020 для працівників ІТР дистанційну роботу вдома.

03 квітня 2020 року директором КП «ВодГео» ОСОБА_2 було видано наказ №71-1/01-03, яким продовжено дію наказу від 17.03.2020р. №52/01-03 з 04.04.2020р. по 24.04.2020р. про дистанційну роботу працівників ІТР підприємства вдома.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.04.2020р. о 16 год. 31 хв. головним інженером КП "ВодГео" ОСОБА_4, начальником технічного відділу підприємства ОСОБА_3 і завідуючим виробництвом КП "ВодГео" ОСОБА_6 було складено і підписано акт №1 про відсутність на робочому місці, який 07.04.2020р. був затверджений директором КП "ВодГео" ОСОБА_2 У акті №1 зазначено, що заступник директора ОСОБА_1 був відсутній на роботі у КП "ВодГео" з 09 год. 45 хв. по 11 год. 47 хв. та з 14 год. 27 хв. по 16 год. 31 хв. протягом робочого дня, а всього за вказаний робочий день 5 годин (а.с.12).

Листом від 07.04.2020р. №166/02 виконувач обов`язків начальника Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради ОСОБА_7 повідомив директора КП "ВодГео" ОСОБА_2 про погодження звільнення заступника директора ОСОБА_1

07.04.2020р. директором КП «ВодГео» ОСОБА_2 було видано №05-к "По особовому складу про звільнення працівника", яким вирішено звільнити заступника директора ОСОБА_1 за прогул без поважних причин з 08.04.2020р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). В цьому наказі вказана підстава для його видання: акт №1; погодження від Управління ЖКГ від 07.04.2020р. №166/02 (а.с. 11).

08.04.2020р. на підставі наказу директор КП "ВодГео" ОСОБА_2 від 07.04.2020р. №05-к у трудовій книжці ОСОБА_1 вчинено запис про його звільнення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважної причини.

Головним інженером КП "ВодГео" ОСОБА_4 та начальником технічного відділу підприємства ОСОБА_3 були надані показання щодо звільнення ОСОБА_1 (а.с. 174-177).

Згідно цих показань 07.04.2020р. ОСОБА_4 за дорученням директора КП "ВодГео" ОСОБА_2, а ОСОБА_3 за дорученням ОСОБА_4 та за участю завідуючого виробництвом КП "ВодГео" ОСОБА_6 розшукували заступника директора ОСОБА_1 і не могли його знайти на усіх виробничих об`єктах підприємства з 09 год. 45 хв. по 11 год. 47 хв. та з 14 год. 27 хв. по 16 год. 31 хв., про що було складено та підписано акт №1 від 07.04.2020р. про відсутність на робочому місці.

Позивачем з позовною заявою було подано до місцевого суду компакт-диск із скопійованим на нього відеозаписом із мобільного телефону зустрічі позивача з директором КП "ВодГео" ОСОБА_2, що відбулася близько 16 год. 30 хв. 07.04.2020р., на якій за твердженням позивача директор КП "ВодГео" ОСОБА_2 підтвердив надання позивачу завдання на перевірку роботи контролерів на території м. Сміли.

Оскільки компакт-диск є електронною копією електронного доказу - відеозапису з мобільного телефону, яка (копія) в порушення вимог частини 2 статті 96 Господарського процесуального кодексу України не засвідчена електронним підписом, тому місцевий суд правильно визнав такий компакт-диск неналежною копією електронного доказу.

Позивач у позові не зазначав про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України, тому місцевий суд законно не узяв до уваги вказаний ком пакт-диск як доказ у даній справі.

Згідно з пунктом 3.2 Правил внутрішнього трудового порядку КП "ВодГео" на підприємстві встановлений такий розпорядок роботи:

- початок роботи: 8,00;

- перерва на харчування та відпочинок: з 12.00 до 12.48;

- п`ятниця - робочий день з 8.00 до 16.00;

- закінчення роботи: 17.00.

Розділ 7 Правил внутрішнього трудового порядку КП "ВодГео" містить такі положення щодо відповідальності працівників:

7.1. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення:

- догана;

- звільнення.

7.2. Звільнення як дисциплінарне стягнення може бути застосоване за такі порушення:

- систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або цими Правилами, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (п. 3 ст. 40 КЗпП України);

- прогул (у тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України);

- поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичабо токсичного сп`яніння (п. 7 ст. 40 КЗпП України);

- вчинення за місцем роботи розкрадання (у тому числі дрібного майна) підприємства, встановленого вироком суду, що набрав законної сили (п. 8 ст. 40 КЗпП України).

За інші порушення дисципліни застосовується виключно догана.

7.3. При визначенні виду дисциплінарного стягнення директор підприємства враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

7.4.Дисциплінарні стягнення застосовуються директором підприємства і оформляються наказом по підприємству (про що повідомляється працівникові під розпис).

7.5.Перед застосуванням дисциплінарного стягнення від працівника вимагається письмове пояснення проступку. Відмова працівника надати таке пояснення не є перешкодою для застосування стягнення. Відмова засвідчується актом за підписом не менше як 3-х працівників підприємства очевидців цього факту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 3 роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).

Робочим місцем працівника вважається певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків. Прогулом необхідно вважати відсутність працівника не просто на робочому місці, а на роботі. Відсутність працівника за фіксованим робочим місцем за умови, що він виконує трудові функції на території підприємства, не є прогулом.

Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Позивач був відсутній на роботі понад три години протягом робочого дня 07.04.2020р., що підтверджено належними доказами: актом про відсутність на робочому місці від 07.2020р. №1 та показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .

Як було правильно зазначено місцевим судом, позивач, як заступник директора підприємства, не відноситься до інженерно-технічних робітників підприємства, тому на нього не поширювалася дія наказів відповідача від 17.03.2020р. №52/01-03 і від 03.04.2020р. №72-1/01-03 щодо дистанційної роботи вдома.

Доказів спростування позивачем того, що він 07.04.2020р. у вказані в акті №1 від 07.04.2020р. про відсутність на робочому місці періоди часу був відсутнім в адміністративному корпусі відповідача чи на будь-якому іншому його об`єкті в матеріалах справи немає.

Доводи позивача про те, що він 07.04.2020р. виконував свої трудові функції, а саме за дорученням директора підприємства з використанням власного автомобіля здійснював негласний контроль за роботою контролерів з рознесення рахунків споживачам послуг на території м. Сміли ґрунтуються лише на твердженнях самого позивача і не підтверджуються жодними належними доказами.

Доказів наявності поважних причин відсутності позивача на роботі 07.04.2020р. матеріали справи не містять.

Як було правильно встановлено місцевим судом, кказані обставини свідчать про вчинення позивачем 07.04.2020р. прогулу без поважних причин.

У частині 1 статті 147 КЗпП України зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (стаття 149 КЗпП України).

У даному випадку до застосування дисциплінарного стягнення відповідач не отримав від позивача письмові пояснення за фактом порушення ним трудової дисципліни.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 наведено правовий висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року в справі 711/8227/16-ц.

З урахуванням встановлених фактичних обставин у цій справі, невиконання відповідачем обов`язку отримати відповідне письмове пояснення від позивача та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення.

У частині першійстатті 43 КЗпП України зазначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема пунктом 4 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Позивач не був членом існуючої у відповідача профспілкової організації, тому звільнення позивача не потребувало погодження з цією профспілковою організацією (її виборним органом).

Таким чином, наказ про звільнення позивача на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України було винесено відповідачем з дотриманням вимог закону, в зв`язку із чим відповідно відсутні підстави для його скасування та поновлення позивача на роботі.

Згідно із статтею 235 КЗпП України, у разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулося на законних підставах, позовні вимоги в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу законно і обґрунтовано не були задоволені місцевим судом.

Суд першої інстанції законно повністю відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 29.11.2021р. по справі №925/473/21(703/1544/20) - без змін.

Справу №925/473/21(703/1544/20) повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 24.05.2022р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Б.М. Поляков

Б.М. Грек