ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р. Справа№ 5011-15/10488-2012 (910/19198/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Полякова Б.М.

Сотнікова С.В.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від ТОВ "Укрбізнесвіза" - Данилів М.М. дов. б/н від 21.01.2022р.;

від ТОВ "ДЦІНВЕС 2" - не з`явився;

ліквідатор Солдаткін С.В. - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Укрбізнесвіза"

на ухвалу господарського суду м.Києва від 30.11.2021р.

(повний текст складено 30.11.2021р.)

у справі №5011-15/10488-2012(910/19198/21) (суддя Пасько М.В.)

за позовом ТОВ "Укрбізнесвіза"

до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ДЦІНВЕС 2"

про стягнення 450 000, 00 грн.

в межах справи №5011-15/10488-2012

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 30.11.2021р. по справі №5011-15/10488-2012(910/19198/21) відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, 20.12.2021р. ТОВ "Укрбізнесвіза" подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 30.11.2021р., в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «Укрбізнесвіза» про забезпечення позову від 22.11.2021р. та накласти арешт (тимчасове обмеження права на відчуження та розпорядження майном) на грошові кошти, що належать ТОВ «ДЦІНВЕС 2» та обліковуються на відкритих рахунках, або які будуть відкриті у будь-яких банківських та інших фінансових установах, зокрема, але не виключно на рахунку IBAN: НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», МФО банку: 351005, у національній та іноземній валютах, в межах суми, а саме: 450 000 грн. - сума стягнення за позовом та 47 885грн. - сума судових витрат.

Відзиви на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Укрбізнесвіза" на ухвалу господарського суду м.Києва від 30.11.2021р. по справі №5011-15/10488-2012(910/19198/21) та призначено її до розгляду на 28.02.2022р.

28.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, розгляд справи не відбувся.

12.04.2022р. Кабінет Міністрів України виніс постанову №440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану», якою врегулював питання роботи державних органів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022р. апеляційну скаргу ТОВ "Укрбізнесвіза" на ухвалу господарського суду м.Києва від 30.11.2021р. по справі №5011-15/10488-2012(910/19198/21) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду; розгляд справи №5011-15/10488-2012(910/19198/21) призначено на 23.05.2022р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ТОВ "Укрбізнесвіза", дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ "Укрбізнесвіза" звернулося до господарського суду м.Києва з позовною заявою про стягнення 450 000, 00 грн. в межах справи №5011-15/10488-2012. Разом з позовною заяву до суду першої інстанції позивачем була подана заява про забезпечення позову.

В поданій заяві позивач просив місцевий суд накласти арешти на грошові кошти відповідача, мотивуючи тим, що існує ймовірність не виконання рішення суду через відсутність коштів у відповідача в майбутньому.

За змістом статті 137 ГПК України (станом на день прийняття оскаржуваної ухвали), позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Частиною одинадцятою вказаної статті встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У відповідності до вимог статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Заявник у своїй заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, на підтвердження припущень щодо існування загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, не вказав та не додав до неї докази, підтверджуючі викладені в заяві обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, та не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення та не визнає за необхідне накладення арештів на грошові кошти відповідача.

Тому місцевий суд законно і обґрунтовано відмовив ТОВ "Укрбізнесвіза" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Укрбізнесвіза" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 30.11.2021р. по справі №5011-15/10488-2012(910/19198/21) - без змін.

Справу №5011-15/10488-2012(910/19198/21) повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 24.05.2022р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Б.М. Поляков

С.В. Сотніков