РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2022Справа № 910/20477/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ойл»

про стягнення 97 144,13 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Національний науковий центр «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» (надалі - ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ойл» (надалі - ТОВ «Авто Ойл») про стягнення 97 144,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару за договором про закупівлю палива за державні кошти №106 від 30.03.2020, у зв`язку з чим позивач просить повернути на його користь грошові кошти у розмірі 97 144,13 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала направлена на адресу місцезнаходження ТОВ «Авто Ойл» поштовим відправлення за №537, проте відправлення повернулось до суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вказаний лист було направлено за офіційною адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим відповідачем, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 13.12.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

24.01.2022 до Господарського суду міста Києва від ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» надійшло клопотання про стягнення судових витрат, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 750,00 грн.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

30.03.2020 між ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» (замовник/покупець) та ТОВ «Авто Ойл» (учасник/постачальник) був укладений договір про закупівлю палива за державні кошти №106 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого учасник/постачальник протягом строку дії договору зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк у власність покупця/замовника дизельне паливо, бензин, в асортименті, кількості та за цінами, що визначені в договорі та його додаткових угодах, а покупець/замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його у відповідності до умов цього договору.

Пунктом 1.2 Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 28.05.2020, передбачено, що найменування товару: палива: дизельне паливо, бензин А-92 та А-95(ДК 021:2015:09130000-9 - нафта і дистиляти). Кількість, ціна, найменування товару, який постачається визначено нижче: 1. Бензин марки А-92 (у талонах), запропонована кількість 12 000 літрів, ціною за одиницю 22,98 грн. з ПДВ, загальною вартістю 275 760,00 грн. з ПДВ; 2. Бензин марки А-95 (у талонах), запропонована кількість 12 000 літрів, ціною за одиницю 24,00 грн. з ПДВ, загальною вартістю 288 000,00 грн. з ПДВ; 3. Паливо дизельне (наливом), запропонована кількість 49 834 літрів, ціною за одиницю 18,96 грн. з ПДВ, загальною вартістю 944 852,64 грн. з ПДВ. Загальна вартість товару/ціна договору: 1 508 612,64 грн. (один мільйон п`ятсот вісім тисяч шістсот дванадцять гривень 64 копійки) у томи числі ПДВ: 251 435,44 грн. (двісті п`ятдесят одна тисяча чотириста тридцять п`ять гривень 44 копійки).

Згідно з п. 3.4 Договору при зміні ціни на товар (не більше як 10%), постачальник/замовник зобов`язаний завчасно в письмовій формі інформувати про це іншу сторону. У якості обґрунтування зміни ціни товару, постачальник/замовник підтверджує рівень цін, що встановились на ринку нафтопродуктів в Київській області шляхом надання відповідної довідки уповноваженого на надання такої інформації органу. Інформація щодо рівня цін на ринку повинна містити умови договору (опт чи роздріб, умови оплати, відстань доставки).

Відповідно до п. 3.5 Договору постачальник не має права ініціювати збільшення ціни на товар раніше ніж відбудеться поставка товару на суму не менше ніж 70% відсотків від загальної суми договору.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що у випадку, якщо поставка/приймання-передача товару була здійснена без дотримання до замовлених у заявці замовником даних про обсяг, дату поставки, тощо (окрім ціни) або взагалі без заявки, однак сторонами були попередньо оформлені та підписані супровідні документи на товар (видаткові накладні та/або акти приймання-передачі, ТТН), то кількість та строки поставленої партії товару вважаються погодженими сторонами і такими, що відповідають умовам цього договору.

Згідно з п. 10.1 Договору цей договір набирає чинності з дня підписання цього договору і діє до 31 грудня 2020 року.

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 11.6 Договору).

24.12.2020 між сторонами укладена додаткова угода №2 до Договору, відповідно до п. 1 якої згідно п. 11.6 договору поставки №6 від 30.03.2020 та керуючись ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» сторони домовились продовжити дію договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок 2021 року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в 2020 році.

24.03.2021 між ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» та ТОВ «Авто Ойл» укладена додаткова угода №3 до Договору, відповідно до п. 1 якої згідно з п. 11.6 договору поставки №106 від 30.03.2020 та керуючись ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» ціна цієї додаткової угоди складає 301 722,53 грн. (триста одна тисяча сімсот двадцять дві гривні 53 копійки), у т.ч. ПДВ: 50 287,09 грн. (п`ятдесят тисяч двісті вісімдесят сім гривень 09 копійок), що не перевищує 20% суми, визначеної у договорі, укладеному в 2020 році.

На виконання умов Договору, відповідач поставив, а позивач прийняв товар, дизельне паливо (наливом), загальною кількістю 4 790 літрів, вартістю 23,30 грн. без ПДВ, загальною вартістю 301 722,53 грн. з ПДВ., що підтверджується видатковою накладною №48 від 04.03.2021.

В свою чергу, позивач сплатив відповідачу за поставлене дизельне паливо 301 722,53 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» звернувся до ТОВ «Авто Ойл» із вимогою №355 від 05.10.2021, в якій позивач зазначає про те, що ціна у розмірі 23,30 грн., отриманого за видатковою накладною №48 від 04.03.2021 дизельного палива, не відповідає умовам Договору оскільки була встановлена на рівні 18,96 грн. за літр, у зв`язку з чим останній запропонував відповідачу повернути грошові кошти в сумі 301 722,53 грн. із поверненням отриманого позивачем дизельного палива, поставити залишок непоставленого дизельного пального в кількості 5 123,63 літрів або повернути безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 97 144,13 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару за Договором, а саме поставка товару за ціною, яка не відповідає умовам Договору та є завищеною, у зв`язку з чим позивач просить повернути йому безпідставно отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 97 144,13 грн.

Укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткова накладна №48 від 04.03.2021) підтверджується поставка відповідачем позивачу дизельного палива загальною кількістю 10 790 літрів за ціною 23,30 грн., без ПДВ, на загальну вартість 301 722,53 грн. з ПДВ, яка повністю була сплачена позивачем відповідачу, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

В той же час, за умовами п. 1.2 Договору вартість за літр дизельного палива встановлена у розмірі 18,96 грн. з ПДВ, тобто відповідачем була поставлена партія товару (дизельного палива) за ціною вищою ніж передбачено умовами Договору.

Частиною 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Приписами ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Отже, вказаними приписами чинного законодавства визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції та можуть змінюватися у визначених випадках, тобто допускається зміна умов договору з передбачених законодавством підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд відзначає, що в матеріалах справи як не міститься доказів досягнення між сторонами домовленостей про зміни умов Договору, зокрема в частині збільшення ціни за одиницю товару, так і не міститься доказів наявності підстав для цього, а відтак дизельне паливо поставлене відповідачем позивачу, за видатковою накладною №48 від 04.03.2021 на підставі Договору, за ціною вищою, ніж передбачено умовами Договору.

Таким чином, згідно умов Договору, за поставлене відповідачем позивачу дизельне паливо у розмірі 10 790 літрів вартістю 18,96 грн. за літр з ПДВ ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» зобов`язаний був сплатити ТОВ «Авто Ойл» 204 578,40 грн., в той час як сплатив 301 722,53 грн., тобто на 97 144,13 грн. більше.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою №355 від 05.10.2021, в якій просив, зокрема, повернути безпідставно отримані грошові кошти понад суму вартості поставленого дизельного палива в розмірі 97 144,13 грн., проте така вимога залишена відповідачем без виконання.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За приписами частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, застосування статті 1212 Цивільного кодексу України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі № 910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2018 у справі №904/5844/17.

Положення глави 83 застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

В даному випадку, судом встановлено, що позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі більшому ніж передбачено умовами Договору в результаті протиправного завищення відповідачем ціни на товар.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд відзначає, що в матеріалах справи не міститься доказів існування будь-яких правових підстав для встановлення відповідачем позивачу ціни товару за Договором у розмірі більшому ніж передбачено його умовами.

Враховуючи, що у зв`язку з поставкою відповідачем позивачу товару на загальну суму 204 578,40 грн. ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» сплатив 301 722,53 грн., то суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 97 144,13 грн. набуті ТОВ «Авто Ойл» без достатньої правової підстави у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно отримані кошти у сумі 97 144,13 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 97 144,13 грн.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Віртус» (адвокатське об`єднання) укладено договір №04/01/21-02 про надання правової допомоги від 04.01.2021, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу, юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу через партнерів та адвокатів Адвокатського об`єднання.

Пунктом 4.1 зазначеного договору передбачено, що гонорар - це винагорода адвокатського об`єднання за здійснення захисту прав і представництво інтересів клієнта та надання йому інших видів правової (правничої) допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором.

За змістом п. 4.2 договору №04/01/21-02 про надання правової допомоги від 04.01.2021 гонорар за цим договором складається з суми вартості всієї наданої правової допомоги (послуг) клієнту в межах узгодженого сторонами розміру вартості правової допомоги на 2021 рік, який становить 49 000,00 грн. із розрахунку 750,00 грн. за одну годину надання правової (правничої) допомоги (послуг).

Відповідно до п. 4.6, 4.7 вказаного договору факт надання правової (правничої) допомоги (послуг) підтверджується актами надання правової допомоги, які є підставами для сплати гонорару (його частини). Клієнт сплачує гонорар протягом семи днів з моменту отримання акту надання правової допомоги.

В матеріалах справи міститься долучений позивачем акт надання правової допомоги №4 від 20.12.2021, з якого вбачається, що адвокатським об`єднанням надано позивачу наступні послуги, пов`язані з розглядом даної справи, а саме: 1. Підготовка вимоги до ТОВ «Авто Ойл», вартістю 1 500,00 грн.; 2. Вивчення наявних матеріалів щодо укладення та виконання договору про закупівлю палива за державні кошти №106 від 30.03.2020 на предмет достатності для подання позову, визначення необхідних додаткових доказів, вартістю 1 500,00 грн.; 3. Вивчення законодавства, що регулює дані правовідносини, пошук судової практики з подібних правовідносин, визначення ефективного способу захисту, вартістю 3 00,00 грн.; 4. складання та подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд», в т.ч. надсилання копії позовної заяви відповідачу та вчинення інших дій передбачених статтями 162-164 ЦПК України, вартістю 3 000,00 грн.; 5. підготовка клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, вартістю 750,00 грн.

Отже, загальна вартість наданої адвокатським об`єднанням позивачу правової допомоги в межах даної справи складає 9 750,00 грн., яка повністю була сплачена позивачем адвокатському об`єднанню, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

У зв`язку з викладеним, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, враховуючи співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 750,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ойл» (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 39/41; ідентифікаційний код 40221297) на користь Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» (08631, Київська обл., Фастівський р-н, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, будинок 11; ідентифікаційний код 05496135) заборгованість у розмірі 97 144 (дев`яносто сім тисяч сто сорок чотири) грн. 13 коп., судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий