ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. Справа№ 910/21205/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Виконавчого комітету Енергодарської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021

у справі № 910/21205/20 (суддя Босий В.П.)

за позовом Виконавчого комітету Енергодарської міської ради

до Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування»

про стягнення 154 550,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом Виконавчий комітет Енергодарської міської ради до Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» про стягнення 154 550,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на виконання послуг №2015-66 від 25.05.2015, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 96 992,99 грн., пені у розмірі 47 334,09 грн., 3% річних у розмірі 5 588,00 грн. та інфляційних у розмірі 4634,73 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з огляду на те, що перші три етапи робіт ним були виконані, а позивачем повністю оплачені, а останній етап робіт не був виконаний саме з вини позивача як замовника робіт у зв`язку з ненаданням останнім вихідних даних.

Відповідач зазначив, що:

- умовами укладеного між сторонами договору визначено, що підставою для здійснення грошового платежу є факт підписання між сторонами акта виконаних робіт;

- на виконання умов договору між сторонами складено, підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками такі акти здачі-прийняття робіт на загальну суму 96922, 99 грн.: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.07.2015 №ГС-0000281 на суму 19998, 55 грн. (I етап. Створення цифрових карт. Уточнення Грунтового покриву); акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.08.2015 №ГС-0000449 на суму 49996,39 грн. (II етап. Визначення оціночних районів та економічно-планувальних зон, розрахунок грошової оцінки земель); акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.08.2015 №ГС-0000449 на суму 26998,05 грн. (III етап. Оформлення пояснювальної записки та графічних матеріалів. Передача замовнику виконаної роботи);

- у вище перелічених актах зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають;

- в платіжних дорученнях позивача, якими було перераховано кошти відповідачу зазначено в підставах для проведення платежу реквізити вище перелічених актів здачі-приймання робіт, крім того дані акти також вказано в банківських виписках по рахунку від 15.07.2015 та від 26.08.2015;

- факт виконання вищевказаних етапів робіт позивачем також підтверджено і в претензії від 06.11.2017 вих.№01-01-43/4421;

- відповідачем повністю виконано умови договору та передано технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Енергодар на державну експертизу до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, однак під час проходження експертизи виникли розбіжності, які потребували вихідних даних, у зв`язку з чим відповідач неодноразово звертався з листами до позивача (лист від 06.04.2017 №335/25/1/7-07, лист від 29.08.2017 №897/25/1/7-07, лист від 17.10.2017 №1095/25/1/7-07) з проханням надати оновлені вихідні дані, які позивачем надані не були.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказує, що у відповідача були наявні всі необхідні вихідні дані для проведення нормативно-грошової оцінки земель відповідно до умов договору, проте відповідачем такі роботи виконані не були.

В запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач вказує, що позивачем не заперечується факт належного виконання перших трьох етапів робіт, які повністю оплачені позивачем. Щодо надання вихідних даних позивачем, то відповідач наголошує на тому, що він неодноразово звертався до позивача за отриманням необхідних документів, проте такі звернення позивачем на власний розсуд були залишені без уваги.

Будь-яких інших заяв, клопотань та/або пояснень від сторін не надходило.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21205/20 в позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем жодним належним, достатнім, достовірним та допустимим доказом не доведено обґрунтованості заявлених позовних вимог про повернення суми передоплати та стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки не відповідають обставинам справи, суд визнав встановленими обставини, які мають значення для справи, але не були доведені у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- відповідачем не вжито всіх передбачених заходів для виконання Договору у повному обсязі;

- фінансування етапів робіт, що передбачені Договором здійснювалось згідно з умовами укладеного договору ( п.2.2.) і фінансування окремих етапів робіт не має жодного правового значення, оскільки відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору №2015-66 від 25.05.2015 відповідач повинен виконати послуги щодо проведення нормативної оцінки земель міста Енергодара Запорізької області та складення за результатами послуги технічної документації із землеустрою, відповідно до Технічного завдання (Додаток 3) та Календарного плану робіт (Додаток 2) у повному обсязі;

- часткове виконання Договору передбачено лише п.4.3. Договору, згідно з яким, у разі призупинення послуг за ініціативою Замовника, Сторони зобов`язані у термін трьох робочих днів скласти Акт про фактичний обсяг виконаних послуг та витрати на їх виконання, для безспірного відшкодування Замовником. Такої ініціативи Замовник не висував;

- невиконання Відповідачем Договору у повному обсязі позбавляє Позивача можливості використовувати технічну документацію із землеустрою ані повністю, ані частково. Тобто Позивач не отримав послугу, за яку сплачено бюджетні кошти;

- відповідачем не заперечується, що договірні зобов`язання виконані не у повному обсязі. Станом на теперішній час технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м.Енергодара Позивачу не надана, чим порушено умови вищезазначеного Договору №2015-66 від 25.05.2015.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду поновлено Виконавчому комітету Енергодарської міської ради строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/21205/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.05.2015 між Комітетом (замовник) та Підприємством (виконавець) був укладений договір на виконання послуг №2015-66 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого відповідно до Програми розвитку земельних відносин на території Енергодарської міської ради на 2011-2015 роки, затвердженої рішенням міської ради від 10.12.2010 №24 із змінами та доповненнями, у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець бере на себе виконання послуг щодо проведення нормативної оцінки земель міста Енергодар Запорізької області та складення за результатами послуг технічної документації із землеустрою.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що надання послуг здійснюється відповідно до технічного завдання (додаток №3) і календарного графіку (додаток №2).

За змістом п. 2.1 Договору вартість послуг за цим договором складає 99 992,77 грн. з ПДВ, визначається на основі кошторису (додаток №1).

Згідно з п. 2.2 Договору оплата здійснюється замовником в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у договорі про закупівлю, поетапно, по акту виконаних робіт.

Сторонами укладалися додаткові угоди №01 від 23.12.2015, №02 від 29.12.2016 та №03 від 27.12.2017 до Договору.

Останньою додатковою угодою сторонами був погоджений новий календарний план виконання робіт, відповідно до якого погоджено наступні етапи та строки їх виконання:

- створення цифрових карт; уточнення ґрунтового покриву - 25 травня-червень 2015 року;

- визначення оціночних районів та економіко-планувальних зон, розрахунок грошової оцінки земель - червень-липень 2015 року;

- оформлення пояснювальної записки та графічних матеріалів; передача замовнику виконаної роботи - серпень 2015 року;

- передача матеріалів на землевпорядну експертизу - січень-березень 2018 року.

Позивачем на виконання умов Договору були перераховані на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 96 992,99 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2 від 08.07.2015, №3 від 25.08.2015 та №4 від 25.09.2015.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем робіт за Договором, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 96 992,99 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм §1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Стаття 887 Цивільного кодексу України визначає, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Як встановлено місцевим господарським судом, на підставі умов Договору сторонами були погоджені наступні етапи виконання відповідачем робіт з нормативно-грошової оцінки земель:

- створення цифрових карт; уточнення ґрунтового покриву;

- визначення оціночних районів та економіко-планувальних зон, розрахунок грошової оцінки земель;

- оформлення пояснювальної записки та графічних матеріалів; передача замовнику виконаної роботи;

- передача матеріалів на землевпорядну експертизу.

Додатковими угодами №01 від 23.12.2015, №02 від 29.12.2016 та №03 від 27.12.2017 до Договору сторонами вносилися зміни до календарного плану робіт, проте їх обсяг та вартість протягом дії Договору залишалися незмінними.

Згідно зі ст. 889 Цивільного кодексу України замовник, зокрема, зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

За змістом п. 2.2 Договору оплата здійснюється замовником в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у договорі про закупівлю, поетапно, по акту виконаних робіт.

Тобто, сторонами на власний розсуд було погоджено оплату замовником підряднику ціну виконаних робіт окремо по кожному із затверджених етапів.

До матеріалів справи відповідачем були долучені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ГС-0000281, №ГС-0000448 та №ГС-0000449, які хоча і не містять підпису та печатки уповноваженого представник позивача, проте роботи за такими актами правомірно визнані судом прийнятими позивачем з огляду на наступне.

По-перше, із платіжних доручень позивача №2 від 08.07.2015, №3 від 25.08.2015 та №4 від 25.09.2015 вбачається, що перерахування грошових коштів відбулося не шляхом авансування підрядних робіт, а вже за фактом їх виконання відповідачем, оскільки сплата грошових коштів відбулася після виконання робіт кожного з трьох етапів, та в призначенні платежу міститься посилання на конкретний акт здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Таким чином, повна оплата позивачем перших трьох етапів виконаних відповідачем робіт є тими конклюдентними діями (зовнішній вияв волі), у яких втілюється воля позивача на прийняття таких робіт як належним чином виконаних та відсутність відповідних претензій стосовно обсягу і якості їх виконання.

По-друге, із претензії Комітету №01-01-43/4421 від 06.11.2017, копія якої долучена до матеріалів справи, вбачається факт визнання самим позивачем факту виконання Підприємством робіт за першими двома етапами.

Як ч.1 ст. 837, ч.4 ст. 849 Цивільного кодексу України, що містяться в загальних положеннях про підряд, так і ч. 1 ст. 887 Цивільного кодексу України, яка регулює договір підряду на проведення проектних та пошукових робіт, передбачають обов`язок замовника оплатити лише виконані підрядником роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

З огляду на викладене, судом вірно прийнято як встановлений факт виконання відповідачем, прийняття та повною оплатою позивачем робіт за першими трьома етапами згідно умов Договору.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

В той же час, перераховані позивачем грошові кошти у розмірі 96 992,99 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, були сплачені на виконання умов Договору за виконані відповідачем роботи перших трьох етапів, а не в рахунок майбутнього виконання ним будь-яких інших робіт.

За умовами Договору сторонами були погоджені IV етапи виконання відповідачем робіт з нормативно-грошової оцінки земель.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 850 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 890 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Енергодар Запорізької області була виконана відповідачем та передана Державній службі України з питань картографії та кадастру для проведення експертизи.

За наслідками проведення державної землевпорядної документації був складений висновок №1218-16 від 17.01.2017, відповідно до якого технічна документація не відповідала вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, та була оцінена негативно. Зокрема, у вказаному висновку зазначені зауваження та пропозиції до землевпорядної документації.

У зв`язку з викладеним, відповідач листами №335/25/1/7-04 від 06.04.2017, №297/25/1/7-07 від 29.08.2017 та №1095/25/1/7-07 від 17.10.2017 неодноразово звертався до позивача як замовника за Договором оновити та уточними вихідні дані, необхідні для виправлення зауважень державної експертизи з метою отримання позитивного висновку.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що замовник зобов`язаний надати виконавцю вихідні дані, необхідні характеристики та іншу інформацію щодо об`єкта. Крім того, обов`язок надання вихідних даних був покладений на замовника відповідно до завдання на розробку технічної документації (додаток №3 до Договору).

Згідно матеріалів справи позивач зволікав з власної ініціативи з наданням відповідачеві нових вихідних даних для виправлення недоліків, встановлених висновком №1218-16 від 17.01.2017, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання таких даних відповідачу, а самим відповідачем даний факт заперечується.

У поданій відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача підтвердив про залишення без відповіді звернення відповідача щодо необхідності надання оновлених вихідних даних для отримання позитивного висновку.

На підставі оцінки наявних у матеріалах справи доказів, місцевий господарський суд обґрунтовано вважав, що відповідач вчиняв необхідні дії для виконання обумовлених договором робіт четвертого етапу в строк, однак зволікання замовника та невиконання ним своїх зобов`язань з передання необхідної документації, свідчить про відсутність вини виконавця щодо порушення строків виконання робіт останнього етапу.

При цьому останній, 4 етап виконання робіт позивачем не оплачувався.

Оскільки позивачем жодними належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами не доведено обґрунтованості заявлених позовних вимог про повернення оплати у розмірі 96 992,99 грн. за виконані три етапи згідно укладеного договору, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення 96 992,99 грн., відповідно відсутні підстави для нарахування та стягнення пені у розмірі 47 334,09 грн., 3% річних у розмірі 5 588,00 грн. та інфляційних у розмірі 4634,73 грн.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 , серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Виконавчого комітету Енергодарської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21205/20.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Енергодарської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №910/21205/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 у справі № 910/21205/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Виконавчий комітет Енергодарської міської ради.

4. Матеріали справи №910/21205/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко