ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. Справа№ 910/9116/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Позюбан А.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача-1:

від позивача-2:

від позивача-3:

від позивача-4:

від відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 26.10.2021

у справі №910/9116/21 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом 1) ОСОБА_2

2) ОСОБА_3

3) ОСОБА_4

4) ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку

"Червонозоряний, 4-Г"

про визнання недійсними рішення загальних зборів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 , позивач-1), ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 , позивач-2), ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4 , позивач-3) та ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач-4, скаржник) звернулися до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червонозоряний, 4-Г» (надалі - відповідач, ОСББ «Червонозоряний, 4-Г») про визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», проведених 15.05.2019 та оформлених протоколом №2-19 від 15.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що загальні збори 15.05.2019 проведено із порушенням вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а протокол №2-19 від 15.05.2019, яким оформлене рішення про затвердження нової редакції статуту, не містить інформації щодо розгляду питання порядку денного та складений неуповноваженими особами. Крім того, за результатами проведених загальних зборів не набрано достатньої кількості голосів для того, щоб рішення вважалося прийнятим, у зв`язку з чим таке рішення є незаконним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у справі №910/9116/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що позивачами належними доказами не доведено порушення їхніх прав та охоронюваних законом інтересів прийняттям спірного рішення на загальних зборах ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», проведених 15.05.2019 та оформлених протоколом №2-19 від 15.05.2019.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 (позивач-4) звернулася до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у справі №910/9116/21 повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Покласти на відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту неналежного повідомлення позивачів про проведення загальних зборів, безпідставно застосовано такий стандарт доказування як «вірогідність доказів».

При цьому, на підтвердження проведення 15.05.2019 загальних зборів ОСББ «Червонозоряний, 4-Г» та прийняття спірного рішення скаржником до апеляційної скарги долучено наступні документи:

- опис документів для доповнення реєстраційної справи №1_073_024880_10, складений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковеєвою О.В., у якому зазначено номер та дату протоколу загальних зборів;

- копію протоколу №2-19 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , що відбулися у м. Києві 15.05.2019;

- наказ Міністерства юстиції України № 4014/5 від 18.11.2020 з висновком колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації від 20.10.2020, яким задоволено скаргу інших співвласників та скасовано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію №1024880 від 05.06.2019, якою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковеєвою О.В. зареєстровано зміни до установчих документів - нову редакцію статуту відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Суліма В.В., ОСОБА_5

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у справі №910/9116/21 до надходження матеріалів даної справи до суду апеляційної інстанції. Витребувано матеріали справи №910/9116/21 з Господарського суду міста Києва.

15.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9116/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у справі №910/9116/21, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.02.2022.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідач та позивачі 1-3 у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), своїм правом не скористались, відзиву та/або пояснень на апеляційну скаргу позивача-4 до Північного апеляційного господарського суду не подали.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 , яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 прийнято справу №910/9116/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у вище визначеному складі колегії суддів.

У судове засідання 15.02.2022 з`явився представник позивача-4 (скаржника). Інші учасники справи у судове засідання 15.02.2022 повноважних представників не направили, заяв/клопотань до Північного апеляційного господарського суду не подавали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників позивачів-1, -2, -3, відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Судом також враховано, що відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (CaseS.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, з огляду на що колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивачів 1-3 та відповідача.

У судовому засіданні 15.02.2022 представник позивача-4 надав колегії суддів пояснення, у яких доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, колегією суддів встановлено, що скаржником разом із апеляційною скаргою подано додаткові докази, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, та про які, як зазначає останній, йому стало відомо після прийняття 26.10.2021 оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

Положеннями ст. 80 ГПК України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи, зокрема, відповідно до ч. 2 цієї статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

За змістом ч. 4 згаданої статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 5 цієї статті у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, за змістом названих норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги мають бути подані позивачем одночасно з такою заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді даної справи у суді першої інстанції представник позивачів зазначав про те, що реєстраційну дію про державну реєстрацію Статуту ОСББ «Червонозоряний, 4-Г» на підставі рішення, затвердженого протоколом №2-19 від 15.05.2019 скасовано Міністерством юстиції України, відповідні відомості внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відображено у долученому до позовної заяви Витязі. Проте, на підтвердження вказаних обставин не надано жодних підтверджуючих доказів, як і не наведено неможливості подання відповідних доказів у порядку, визначеному ч. 4 ст. 80 ГПК України.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на, які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи, надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із правового контексту вищенаведеної норми слідує, що за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас, суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак, подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено.

Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази; має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Таким чином, користуючись правами суду першої інстанції в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, Північним апеляційним господарським судом, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості й балансу інтересів, були досліджені документи на підтвердження доводів скаржника, долучені ним до апеляційної скарги.

Так, колегія суддів, дослідивши наказ Міністерства юстиції України №4014/5 від 18.11.2020 з висновком колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації від 20.10.2020, який міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України за посиланням https://minjust.gov.ua/files/general/2020/11/18/3251-90.pdf зазначає наступне.

Вказаний вище наказ Міністерства юстиції України винесено за сім місяців до звернення позивачів до Господарського суду міста Києва із даним позовом. При цьому, колективна скарга була подана 13.10.2020 позивачем 2, позивачем 3 та ОСОБА_6 .

Із урахуванням наведеного, а також того, що наказ Міністерства юстиції України №4014/5 від 18.11.2020 знаходиться у відкритому доступі, доводи скаржника про неможливість подання даного доказу до суду першої інстанції разом із позовною заявою визнаються колегією суддів необґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 статті 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищевикладене, вказаний наказ Міністерства юстиції України, а також інші докази, що долучені скаржником до апеляційної скарги не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на недоведеність поважності причин їхнього неподання до суду першої інстанції.

У судовому засіданні 15.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, позивачі є власниками житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_2 .

За твердженням позивачів, 15.05.2019 відбулися загальні збори ОСББ «Червонозоряний,4-Г», оформлені протоколом №2-19 від 15.05.2019, на яких прийнято рішення про затвердження нової редакції статуту ОСББ «Червонозоряний, 4-Г».

Позивачі вважають вищевказане рішення загальних зборів, що проведено 15.05.2019 та оформлено протоколом №2-19 від 15.05.2019 є незаконним, та таким, що прийняте із порушенням норм Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», оскільки позивачі не отримали повідомлення про проведення загальних зборів учасників ОСББ «Червонозоряний, 4-Г» 15.05.2019, за оспорюване рішення не проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників, оскільки підрахунок голосів мав бути здійснений за принципом: кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів пропорційно до частки загальної площі квартир або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, а враховуючи площу квартир та приміщень співвласників, голоси яких не можуть бути враховані, загальна площа є меншою половини; також наявні недоліки оформлення протоколу № 2-19.

Таким чином, на думку позивачів, вказаним рішенням, оформленим протоколом № 2-19 від 15.05.2019 порушено права та інтереси останніх як співвласників багатоквартирного будинку на участь в управлінні об`єднанням, на внесення пропозицій по включенню нових питань до проекту порядку денного, обирати та бути обраними в тому числі головою загальних зборів, секретарем.

На підтвердження доводів щодо незаконності проведення загальних зборів та прийнятих на цих зборах рішень позивачами до позовної заяви долучено копію протоколу № 2-19 зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , датованого 15.05.2019 із зазначенням у графі «І. Загальна інформація: Загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку: 203 осіб. Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку: 23 132,5 кв.м. У зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 74 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 6392,8 кв.м. У письмовому опитуванні взяли участь особисто та через представників співвласники в кількості 66 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 5838,9 кв.м. Розділ ІІ. Порядок денний: 1. Затвердження нової редакції статуту ОСББ «Червонозоряний, 4-Г». Розділ ІІІ. Розгляд питань порядку денного зборів. Розділ IV. Додаток. Листки опитування, заповнені відповідно до вимог абзацу четвертого частини восьмої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», пронумеровані та прошнуровані на 71 аркушах.

Примірник вказаного протоколу містить підписи трьох осіб із зазначенням їх прізвищ та ініціалів " ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ".

Також до позову позивачем додано:

- 3 аркуші «Голосування на зборах щодо питання порядку денного»: 1. Питання порядку денного: Внесення змін до Статуту ОСББ "Червонозоряний, 4-Г", в яких за порядковими номерами зазначено, що в голосуванні взяли участь згідно переліку 77 учасників, в кожному рядку зазначено номер квартири, загальна площа, прізвище, ім`я, по батькові співвласника або його представника та документ, що підтверджує право власності на квартиру/нежитлове приміщення, результат голосування, підпис співвласника (представника).

Кожен з цих аркушів підписаний трьома особами із зазначенням їх прізвищ та ініціалів " ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ". На третьому аркуші зазначено підсумки голосування «за» - 140 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 12 231,7 кв.м., рішення прийнято;

- копії Листків письмового опитування співвласників ОСББ (Додаток №1 до протоколу 02-19 позачергових Загальних зборів ОСББ "Червонозоряний, 4-Г", проведених 15 травня 2019 року), всього на 63 аркушах.

- Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи ОСББ «Черновозоряний, 4Г» станом на 30.11.2020;

- копію Статуту ОСББ "Червонозоряний, 4-Г", затвердженого установчими зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, протокол № 1 від 03.07.2013, державна реєстрація 30.07.2013.

Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, надані сторонами у справі докази, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позивачами належними доказами факту порушення прав та законних інтересів останніх, а відтак і про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: у тому числі затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього.

Також, положеннями цієї статті Закону встановлено порядок визначення кількості голосів кожного співвласника (його представника) під час голосування та передбачено, що статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах та зазначено, що якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими. Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

Так, за твердженнями позивачів, 15.05.2019 відбулись загальні збори учасників ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», на яких вирішено затвердити нову редакцію статуту ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», рішення оформлене протоколом зборів № 2-19 від 15.05.2019.

Як зазначалось позивачами у позовній заяві, а також скаржником у апеляційній скарзі, вищевказані рішення, прийняті на зборах, мають бути визнані недійсними та такими, що суперечать чинному законодавству України, оскільки містять у собі суттєві порушення порядку скликання та проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку, а протокол яким оформлені рішення, не містить інформації щодо розгляду питання порядку денного та складений неуповноваженими особами. Крім того, за результатами проведених загальних зборів не було набрано достатньої кількості голосів для того, щоб рішення вважалося прийнятим.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Досліджуючи подані учасниками докази, та надаючи їм оцінку, суд першої інстанції врахував, що важливим елементом змагальності господарського процесу є наразі стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Водночас, 17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким, зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 цього Кодексу з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачами та ненаданням останніми доказів, які б за вірогідністю свідчили про прийняття 15.05.2019 загальними зборами учасників ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», рішення про затвердження нової редакції статуту ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», оформлене протоколом зборів № 2-19 від 15.05.2019.

Так, наданий позивачами примірник протоколу №2-19 від 15.05.2019 має зазначення, що це є протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: проспект Валерія Лобановського, 4-Г, а не загальних зборів учасників ОСББ «Червонозоряний 4-Г», у додатках вказано «листки опитування, відомості про «Голосування на зборах щодо питання порядку денного» відсутні. Жоден із трьох аркушів Голосування на зборах щодо питання порядку денного» не містить посилання, що він є додатком чи частиною протоколу зборів ОСББ, проведених 15.05.2019. Крім того, за переліком в голосуванні вказано про 77 учасників за порядковим номером, у той час, як в протоколі №2-19 від 15.05.2019 зазначено, що у зборах взяли участь особисто або через представників співвласники в кількості 74 особи.

Матеріали справи не містять примірника Статуту ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», який, як зазначають позивачі, затверджений оспорюваним рішенням, оформленим протоколом 2-19 від 15.05.2019.

Апеляційний господарський суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доданий до позову примірник протоколу №2-19 зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: проспект Валерія Лобановського, 4-Г, складений у м. Києві, датований 15.05.2019 із додатками до нього, враховуючи положення Статуту ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», затвердженого установчими зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, протокол № 1 від 03.07.2013, наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.08.2015 № 203 «Про затвердження форми протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку», дефекти цих документів не є актом, що підтверджує результати голосування та прийняття загальними зборами ОСББ "Червонозоряний, 4-Г" 15.05.2019 рішення про затвердження нової редакції статуту ОСББ "Червонозоряний, 4-Г" та не може бути підставою вчинення реєстраційних дій на його підставі.

Водночас, як зазначив місцевий господарський суд, обставинами, встановленими у рішенні Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 та постанові Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі № 910/179/20 не підтверджено прийняття відповідачем оспорюваного рішення, а навпаки засвідчено, що Статут ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», затверджено рішенням позачергових загальних зборів Об`єднання, оформленим протоколом №2-19 від 30.05.2019.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що доводи позивачів не свідчать про наявність підстав для визнання такими, що відбулись, загальних зборів ОСББ «Червонозоряний, 4-Г», оформлених протоколом №2-19 від 15.05.2019.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, що кореспондуються за змістом зі ст. 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої із зазначених умов унеможливлює задоволення позову.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Зазначені висновки про те, що порушене право та/або охоронюваний законом інтерес є об`єктом судового захисту, є характерними та загальними для усіх правовідносин, що передані на вирішення суду, у тому числі і для правовідносин у цій справі.

Саме позивачу необхідно доводити в суді, що рішення не відповідає інтересам співвласників, порушує їх права чи прийнято з порушенням передбаченої процедури.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним рішення зборів співвласників, проведених 15.05.2019 та оформлених протоколом №2-19 від 15.05.2019, з огляду на недоведеність позивачами належними доказами факту порушення їхніх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у справі №910/9116/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга позивача-4 - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника ( ОСОБА_1 ).

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у справі №910/9116/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 у справі №910/9116/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи №910/9116/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 17.05.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

В.В. Сулім