ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 травня 2022 року Справа № 903/1028/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області

до відповідача: Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство Камінь-Каширськагроліс

про стягнення 404880,57 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: Войціховський А. В., адвокат, ордер серія АС № 1033914 від 24.01.2022.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Державна екологічна інспекція у Волинській області звернулася з позовом до Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство Камінь-Каширськагроліс про стягнення 404880,57 грн шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невжиття відповідачем заходів щодо охорони і захисту лісів від незаконної (без лісорубного квитка) порубки 58-ми дерев породи "сосна звичайна" на території Боровненського лісництва ДП СЛАП Камінь-Каширськагроліс.

Ухвалою суду від 20.12.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.01.2022, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив.

07.02.2022 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю подав відзив на позовну заяву в якому вказує, що відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об`єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев. В акті перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 19.04.2021 №162/04.21 відсутній детальний опис виявленого порушення, а зафіксовано факт незаконної (без лісорубного квитка) порубки дерев, однак не вказано їх розмір та яким приладом здійснено їх заміри. В акті не зазначено провинних осіб та дій чи бездіяльності відповідача, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу у формі бездіяльності та призвели до заподіяння шкоди. В діях відповідача відсутні ознаки бездіяльності, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу, які б призвели до заподіяння шкоди. ДП Камінь-Каширськагроліс внаслідок складного матеріального становища не мало можливості виявити всі без виключення порушення лісового законодавства та зокрема вчасно виявити всі незаконні порубки, вчинені невідомими особами (відсутність транспорту, іншої техніки для виявлення лісопорушень, велика кількість кварталів та площа обходу, які ввірені майстрам лісу). Нормами ЛК України та ЗУ Про охорону навколишнього природного середовища не передбачено відповідальності за незабезпечення охорони та збереження лісу. Вказує, що позивачем не доведено неправомірність поведінки, а також причинно-наслідковий зв`язок між діяннями особи та заподіянням шкоди.

В судовому засіданні 08.02.2022 суд на місці ухвалив поновити відповідачу строк на подання відзиву та долучити його до матеріалів справи, оскільки відповідач перебуває в стані припинення шляхом реорганізації, укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом 24.01.2022 суд вважає, що строк на подання відзиву до господарського суду пропущений відповідачем з поважних причин, оголошено перерву до 01.03.2022 для надання можливості позивачу ознайомитись з відзивом та подати свої заперечення на нього.

15.02.2022 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відповідь на відзив № 13-2/478 від 15.02.2022 в якій вказує, що наведені відповідачем заперечення є необґрунтованими та такими, що не спростовують викладених у позовній заяві обставин та правових підстав. При цьому вказує, що в акті перевірки від 19.04.20212 № 162/04.21 зазначено, зокрема, місце, де були виявлені порушення законодавства, кількість та породу незаконно зрубаних дерев. Зазначена інформація, а також відомості щодо стану (сухостійні, сироростучі) та діаметрів пнів відображені у польових перелікових відомостях пнів незаконно зрубаних дерев. Зауваження відповідача до акту № 162/04.21 від 19.04.2021 стосуються розміру збитків лише щодо 21 шт. Також, протягом часу проведення перевірки, в тому числі у день підписання акта перевірки, підприємством не надавалось документів, що підтверджують направлення матеріалів в правоохоронні органи з приводу самовільної рубки 3-х дерев у кв.14 вид.3, а тому розрахунки розмірів збитків здійснювались на підставі наявних документів. Виявлені під час перевірки факти незаконної порубки лісу з однієї сторони та несвоєчасне їх виявлення відповідачем свідчить про неналежну охорону лісу, тобто протиправну бездіяльність ДП Камінь-Каширськагроліс як постійного лісокористувача внаслідок чого скоєно незаконну порубку лісу, що призвело до заподіяння шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що внаслідок допущених відповідачем порушень лісового законодавства було вчинено незаконні рубки лісу що і призвело до заподіяння шкоди.

17.02.2022 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю подав заперечення на відповідь на відзив від 17.02.2022 в якому вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими, у акті перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 19.04.2021 №162/04.21 порушенням законодавства визначено саме незаконна (без лісорубного квитка) порубка дерев, а не будь-які інші неправомірні дії (бездіяльність) відповідача по забезпеченню схоронності дерев та просить відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 01.03.2022 повідомлено сторін про проведення підготовчого засідання 29.03.2022.

29.03.2022 відповідач подав клопотання про проведення підготовчого засідання без участі його представника, при цьому вказав, що позовні вимоги заперечує з підстав викладених у відзиві. Дане клопотання приєднано до матеріалів справи.

Позивач в судове засідання 29.03.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Беручи до уваги викладене, строки розгляду справи, враховуючи, що сторонами подано всі заяви по суті справи суд ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.05.2022.

Ухвалою суду від 29.03.2022 повідомлено сторін про проведення розгляду справи по суті 11.05.2022.

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча вчасно та належно був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 192.

В судовому засіданні 11.05.2022 представник відповідача позов заперечив з підстав наведених у відзиві.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

Статтею 13 Конституції України визначено, що природні ресурси, що знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Відповідно до ст. 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

За приписами статті 20-2 цього Закону до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) в сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення в межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства зокрема про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про природно-заповідний фонд.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України, відповідно до якого Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Основними завданнями Держекоінспекції є: здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо: охорони, захисту, використання і відтворення лісів.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування); пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами; вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах (п. п. 3, 8, 9 п. 4 Положення № 275).

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення № 275).

Державною екологічною інспекцією у Волинській області в період з 06.04.2021 по 19.04.2021 проведено позапланову перевірку дотримання Державним підприємством Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство Камінь-Каширськагроліс вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Зазначена перевірка проведена відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Волинській області від 05.04.2021 №123 та направлення від 05.04.2021 №195 (а. с. 13,19).

За результатами проведеної перевірки складено акт №162/04.21 від 19.04.2021 (а. с. 20-29).

Згідно акту №162/04.21 від 19.04.2021 при візуальному обстеженні лісових насаджень було виявлено незаконні порубки (без дозвільних документів) 58-ми дерев породи «сосна звичайна», які вчинені у 2021 році у кварталі 10 (виділи 2, 7, 16, 41), у кварталі 11 (виділи 2, 9, 11, 12, 15, 16, 25, 32), у кварталі 14 (виділи 1, 3, 25, 44) Боровненського лісництва. Інформація про кількість та діаметри пнів зрізаних дерев відображена у польових перелікових відомостях пнів незаконно зрубаних дерев №1 та №2 від 13.04.2021, № 1 від 14.04.2021. В книзі обліку лісопорушень зазначені факти не зареєстровані(а.с. 23 на звороті, 24).

Матеріали для встановлення винних осіб у правоохоронні органи суб`єктом господарювання не передавались.

Розмір шкоди, завданої лісовому фонду внаслідок зазначених незаконних порубок на території Боровненського лісництва ДП СЛАП Камінь-Каширськагроліс становить 404880,57 грн. Розрахунок розміру шкоди здійснено у відповідності до додатку №1 до постанови КМУ Про затвердження такс для обчислення розміру шкоду, заподіяної лісу від 23.07.2008 №665 та Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженого постановою №665 (а. с. 42-45). Відповідачем порядок та сума обчислення шкоди не оспорюється.

Актом перевірки від 19.04.2021 №162/04.21 встановлено, що ДП СЛАП Камінь-Каширськагроліс порушено вимоги ст.ст. 19, 64, 89, 90 Лісового кодексу України в частині невжиття заходів щодо охорони і захисту лісів від незаконних рубок, за що передбачено відповідальність ст. 68 ЗУ Про охорону навколишнього середовища, ст. 105 ЛК України(а.с.28 на звороті).

Акт перевірки № 162/04.21 від 19.04.2021 вручено під розписку директору ДП СЛАП Камінь-Каширськагроліс Грицаю О.А. 19.04.2021, однак від підписання даного акту директор відмовився, про що зроблено відповідну відмітку в акті.

21.04.2021 відповідач направив на адресу позивача зауваження № 157 до акта № 162/04.21 від 19.04.2021 в якому вказує, що у підприємства є сумніви щодо доцільності включення до визначення розміру збитків 21 шт. пнів різних діаметрів, у зв`язку з чим просить провести перерахунок розміру збитків, при цьому вказує, що підприємство визнає, що в діях посадових осіб є ознаки дій, які підлягають дисциплінарній відповідальності, а саме невчасне клеймування пнів дерев по випадках на які є відповідне реагування та передані матеріали до правоохоронних органів на перевірку (особи встановлені та притягнуті до дисциплінарної відповідальності) (а.с.46).

З метою досудового врегулювання спору Державною екологічною інспекцією у Волинській області було надіслано до ДП СЛАП Камінь-Каширськагроліс претензію від 14.06.2021 №5-2/1661 з вимогою в місячний строк відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі 404880,57 грн, яка отримана підприємством 17.06.2021, однак залишена без задоволення (а. с. 47-49).

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної лісовому фонду внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.

Частинами 1-3 статті 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України) встановлено, що ліс - тип природних комплексів (екосистема), в якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані в своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до статей 16 та 17 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. В постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.

Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

Відповідно до частини 2 статті 19 ЛК України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 63, п.5 статті 64 ЛК України встановлено, що ведення лісового господарства полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

За частинами 1 та 5 статті 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Охорону і захист лісів на території України здійснюють зокрема лісова охорона постійних лісокористувачів і власників лісів (ст. 89 ЛК України).

Статтею 93 ЛК України передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, а також в постановах від 15.02.2019 у справі, № 927/1096/16, від 23.08.2019 у справі № 917/1261/17, від 09.08.2018 у справ №909/976/17, від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16.

Відповідно до п. а ч.1 ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Положеннями статті 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, в розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено в статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема підстав невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.

З огляду на наведене, предметом доказування в даній справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений в формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Виходячи зі змісту абзацу 2 частини 1 статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Зі змісту статей 19, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України слідує, що постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу. Забезпечення охорони та захисту лісів серед інших покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, на ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» покладено обов`язок ведення робіт по належному утриманню, охороні, збереженню лісонасаджень, проведення заходів щодо збереження лісонасаджень від самовільних рубок та інших лісопорушень.

Згідно посадової інструкції майстра лісу Боровненського лісництва головним завданням та обов`язком є забезпечення та здійснення охорони лісу від пошкоджень, самовільних рубок і пожеж(а.с.77).

Виходячи з системного аналізу положень п.1 частини 2 статті 19, п.5 статті 64, частин 1 та 5 статті 86, п.5 частини 2 статті 105 та статті 107 Лісового кодексу України лісові господарства як постійні лісокористувачі мають нести відповідальність за порушення вимог ведення лісового господарства зокрема незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій йому території.

Факт незаконної порубки лісу з однієї сторони та несвоєчасне його виявлення відповідачем, свідчить про неналежну охорону лісу, тобто бездіяльність постійного лісокористувача, внаслідок чого скоєно незаконну порубку лісу.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана природному навколишньому середовищу шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду).

Розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконної вирубки дерев здійснено у відповідності до постанови КМУ від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», додаток №1 (далі Постанова №665).

Постановою №665 затверджено Порядок проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами за яким індексація такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, проводиться починаючи з 1 січня 2009 р. за формулою Ні = Нп х І / 100, де Ні - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; Нп - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у попередньому році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; І індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків.

У разі коли індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік не перевищує 100 відсотків, індексація такс не проводиться. Під час проведення індексації базовим вважається значення такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, що утворилося станом на 31 грудня 2008 р., а для нововведених такс - на 31 грудня року їх введення (п. 2 та 3 Порядку).

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок розміру заподіяної шкоди суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок виконано у відповідності до Постанови №665 і він є арифметично вірним.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи відповідача про те, що ДП СЛАП Камінь-Каширськагроліс внаслідок складного матеріального становища не мало можливості виявити всі без виключення порушення лісового законодавства та зокрема вчасно виявити всі незаконні порубки, вчинені невідомими особами(упродовж 2021 року до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області скеровано загалом 78 повідомлень із матеріалами перевірки за фактами виявлених лісовою охороною лісопорушень у тому числі 23 - щодо угідь Боровненського лісництва. При цьому, 3 з таких матеріалів скеровано щодо кварталів, які відображені в акті перевірки (квартали 10, 11, 14). Крім того, працівниками ДП СЛАП "Камінь-Каширськагроліс" складено 109 протоколів про адміністративні порушення за фактами незаконних порубок лісу, у тому числі 16 щодо правопорушень на території Боровненського лісництва), не можуть бути підставою для відмови у позові.

Судом не приймаються доводи відповідача, що в акті перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 19.04.2021 №162/04.21 не зазначено будь-які інші неправомірні дії (бездіяльність) відповідача по забезпеченню схоронності дерев, оскільки встановлена позивачем незаконна порубки 58-ми дерев породи «сосна звичайна» якраз і полягає у неналежному здійсненні відповідачем заходів з охорони та збереження лісу.

Також судом не приймаються доводи відповідача про недоведення позивачем розміру зрубаних дерев та яким приладом здійснено їх заміри, оскільки в розрахунку розміру шкоди (а.с.42) зазначений діаметр дерева у корі біля шийки кореня у сантиметрах, контрозрахунку та доказів в його спростування ними суду не подано. Крім того, розмір шкоди в сумі 404880,57 грн згідно розрахунку відповідає встановленому в акті перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 19.04.2021 №162/04.21(а.с.28 на звороті).

Зазначені вище висновки щодо підстав для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності за порушення вимог ведення лісового господарства, які викладені в тому числі у постановах Верховного Суду спростовують твердження відповідача про те, що відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об`єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев, а також про те, що в діях ДП СЛАП Камінь-Каширськагроліс відсутні ознаки бездіяльності, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу, які б призвели до заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги як такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що належними та допустимими доказами (наявними в матеріалах справи) підтверджується склад цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається в неналежному виконанні своїх обов`язків щодо охорони та захисту лісу(незаконні порубки (без дозвільних документів) 58-ми дерев породи «сосна звичайна») на підпорядкованій йому території; розмір шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу, обрахований відповідно до чинних Такс, затверджених постановою КМУ від 23.07.2008 №665; безпосередній причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства по охороні та захисту лісу; а також вина відповідача, що полягає в протиправній бездіяльності та не перешкоджанні його посадовими особами незаконним порубкам лісу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в сумі 404880,57 грн є обґрунтованими і доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство Камінь-Каширськагроліс (вул. Лісна,11, м.Камінь-Каширський, Волинська область, 44500, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (вул.Степана Бандери,20, м.Луцьк, Волинська область, 43025, ) 404880,57 грн (чотириста чотири гривні вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, перерахувавши вказані кошти за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Волинській області/м.Камінь-Каширський/24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371, номер рахунку (IBAN) UA0003558, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), найменування коду класифікації доходів бюджету грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

3. Стягнути з Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство Камінь-Каширськагроліс (вул. Лісна,11, м.Камінь-Каширський, Волинська область, 44500, ) на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області (вул.Степана Бандери,20, м.Луцьк, Волинська область, 43025, ) 6073,21 грн (шість тисяч сімдесят три гривні 21 коп.) судового збору, номер рахунку (IBAN) UA 0081139, ДКСУ м.Києва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

13.05.2022.

Суддя А. С. Вороняк