ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2022 р. Справа№ 910/6048/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 101 584, 76 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-відповідач) про стягнення вартості нестачі вугілля у розмірі 101 584, 76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині збереження вантажу прийнятого до перевезення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» 101 584 грн. 76 коп. - збитків та 2 270 грн. 00 коп. - судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №№ 62111018, 53577631, 54751201, 56252984, 53167219, 53547477, 56040876, 60728003, 62611223, 62007612, 60352267, 55329148, 61017380, 53516373, завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 101 584, 76 грн та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, у той час як відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вказаних вагонах сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Стягнути з позивача на користь Залізниці судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, а обставини, які суд визнав встановленими, є недоведеними.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- довідки, надані позивачем на підтвердження вартості вантажу є неналежними;

- судом безпідставно відхилено клопотання про витребування доказів;

- суд дійшов помилкового висновку щодо наявності у позивача збитків в розмірі 101 584,76 грн;

- доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке є предметом договорів перевезення вантажу, позивачем не надано та матеріали справи не містять.

В пункті 2 прохальної частини апеляційної скарги скаржник просить в порядку п. 6 ч. 1 ст. 267 Господарського процесуального кодексу України витребувати від ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» та АТ «ДТЕК Західенерго» із всіма додатками належним чином засвідчену копію договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, а також платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за накладними № № 51922474, № 51874667, 51921161, 52528403, 52530383, 52443660, 52452471, 5250038, 52530375, 52584067.

28.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є.Ю., суддів: Станік С.Р., Хрипун О.О.

Суддя Станік С.Р. 02.08.2021 перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 залишити без руху. Надано Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21.

11.08.2021 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано обґрунтоване клопотання про поновлення строку.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 у зв`язку перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/6048/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 для розгляду справи №910/6048/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Хрипун О.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів.

Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/6569/21 від 23.12.2021, у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Євсіков О.О., Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1153/22 від 18.02.2022, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2022 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі.

Позивач своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Щодо клопотання про витребування доказів судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Судом апеляційної інстанції враховано, що аналогічне клопотання заявлялось відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2021.

Перевіривши доводи, наведені в обгрунтування клопотання, суд апеляційної інстанції наголошує, що клопотання не містить належного обгрунтування чи доказів причин неможливості отримати ці докази самостійно.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, враховуючи зазначені вище положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що аналогічне клопотання заявлялось відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції та вмотивовано відхилено судом першої інстанції, враховуючи необґрунтованість заявленого клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про витребування доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.11.2020, 27.11.2020, 28.11.2020, 29.11.2020, 03.01.2021, 08.01.2021, 09.01.2021, 12.01.2021, 13.01.2021 Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» відправило на адресу Вуглегірська ТЕС залізницею зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію призначення Світлодарське Донецької залізниці та на адресу Бурштинська ТЕС залізницею зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці вагони з вугіллям кам`яним № 62111018 в кількості 69600 кг, № 53577631 в кількості 69500 грн, № 54751201 в кількості 69200 кг, № 56252984 в кількості 68300 кг, № 53167219 в кількості 69500 кг, № 53547477 в кількості 68800 кг, № 56040876 в кількості 69600 кг, № 60728003 в кількості 69800 кг, № 62611223 в кількості 69700 кг, № 62007612 в кількості 69500 кг, № 60352267 в кількості 69500 кг, № 55329148 в кількості 69800 кг, № 61017380 в кількості 69600 кг, № 53516373 в кількості 69600 кг, про що оформлено залізничні накладні №№ 51922474, 51874667, 51921161, 52528403, 52530383, 52443660, 52452471, 5250038, 52530375 та 52584067.

Позивач зазначає, що на станціях Слов`янськ, Світлодарське і Покровськ Донецької залізниці, Знам`янка Одеської залізниці, Бурштин Львівської залізниці та Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах №№ 62111018, 53577631, 54751201, 56252984, 53167219, 53547477, 56040876, 60728003, 62611223, 62007612, 60352267, 55329148, 61017380, 53516373 не відповідає масі, вказаній у накладних.

Про даний факт складено комерційні акти №492006/200/316, № 494209/291, № 492006/198/314, № 492006/197/313, № 492006/196/312, № 410006/4/57, № 410006/5/58, № 388103/19, № 482004/1/20, № 450003/10/60, № 410006/6/59 та № 493102/1/61.

Згідно з комерційним актом №492006/200/316 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №62111015 виявилось нетто - 68000 кг, що менше вантажного документу на 1600 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №494209/291 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №53577631 виявилось нетто - 66860 кг, що менше вантажного документу на 2640 кг, №54751201 виявилось нетто - 66920 кг, що менше вантажного документу на 2280 кг, та №56252984 виявилось нетто - 66240 кг, що менше вантажного документу на 2060 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №492006/198/314 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53167219 виявилось нетто - 68800 кг, що менше вантажного документу на 700 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/197/313 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53547477 виявилось нетто - 65600 кг, що менше вантажного документу на 3200 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №492006/196/312 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56040876 виявилось нетто - 66650 кг, що менше вантажного документу на 2950 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №410006/4/57 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №60728003 виявилось нетто - 60050 кг, що менше вантажного документу на 9750 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №410006/5/58 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №62611223 виявилось нетто - 67200 кг, що менше вантажного документу на 2500 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №388103/19 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №62007612 виявилось нетто - 61500 кг, що менше вантажного документу на 8000 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №482004/1/20 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №60352267 виявилось нетто - 62350 кг, що менше вантажного документу на 7150 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №450003/10/60 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №55329148 виявилось нетто - 64400 кг, що менше вантажного документу на 5400 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Згідно з комерційним актом №410006/6/59 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №61017380 виявилось нетто - 61500 кг, що менше вантажного документу на 8100 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №493102/1/61 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53516373 виявилось нетто - 68500 кг, що менше вантажного документу на 1100 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не забезпечено схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 101 584, 76 грн вартості нестачі вантажу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, (далі - Статут) Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Відповідно до пункту 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Яу було зазначено судом вище, 05.11.2020, 27.11.2020, 28.11.2020, 29.11.2020, 03.01.2021, 08.01.2021, 09.01.2021, 12.01.2021, 13.01.2021 Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» відправило на адресу Вуглегірська ТЕС залізницею зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію призначення Світлодарське Донецької залізниці та на адресу Бурштинська ТЕС залізницею зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці вагони з вугіллям кам`яним № 62111018 в кількості 69600 кг, № 53577631 в кількості 69500 грн, № 54751201 в кількості 69200 кг, № 56252984 в кількості 68300 кг, № 53167219 в кількості 69500 кг, № 53547477 в кількості 68800 кг, № 56040876 в кількості 69600 кг, № 60728003 в кількості 69800 кг, № 62611223 в кількості 69700 кг, № 62007612 в кількості 69500 кг, № 60352267 в кількості 69500 кг, № 55329148 в кількості 69800 кг, № 61017380 в кількості 69600 кг, № 53516373 в кількості 69600 кг, про що оформлено залізничні накладні №№ 51922474, 51874667, 51921161, 52528403, 52530383, 52443660, 52452471, 5250038, 52530375 та 52584067.

На станціях Слов`янськ, Світлодарське і Покровськ Донецької залізниці, Знам`янка Одеської залізниці, Бурштин Львівської залізниці та Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах №№ 62111018, 53577631, 54751201, 56252984, 53167219, 53547477, 56040876, 60728003, 62611223, 62007612, 60352267, 55329148, 61017380, 53516373 не відповідає масі, вказаній у накладних.

Про даний факт складено комерційні акти №492006/200/316, № 494209/291, № 492006/198/314, № 492006/197/313, № 492006/196/312, № 410006/4/57, № 410006/5/58, № 388103/19, № 482004/1/20, № 450003/10/60, № 410006/6/59 та № 493102/1/61.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України, тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п.1. Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовані сторонами нестачу вантажу внесені до комерційних актів №492006/200/316, № 494209/291, № 492006/198/314, № 492006/197/313, № 492006/196/312, № 410006/4/57, № 410006/5/58, № 388103/19, № 482004/1/20, № 450003/10/60, № 410006/6/59 та № 493102/1/61.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому прийняті судом у якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних №№ 51922474, 51874667, 51921161, 52528403, 52530383, 52443660, 52452471, 5250038, 52530375 та 52584067, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

За змістом статей 114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

У матеріалах справи наявні довідки Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» № 11/332 від 19.02.2021, № 11/335 від 19.02.2021, № 11/326 від 19.02.2021, № 11/297 від 12.02.2021, № 11/296 від 12.02.2021, № 11/295 від 12.02.2021, № 11/294 від 12.02.2021, № 11/293 від 12.02.2021, № 11/292 від 12.02.2021, № 11/291 від 12.02.2021 щодо вартості 1 тони вугільної продукції.

Апелянт у свою чергу вважає такі докази на підтвердження вартості вантажу неналежними.

Однак, як правильно зауважив суд першої інстанції, твердження відповідача про те, що вказані довідки про вартість вантажу підписані неналежними особами не підтверджено жодними засобами доказування. Крім того, суд звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, у той час як здійснення оплати за поставку спірного вантажу не входить до предмету доказування у даній справі.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має відправник - за умови пред`явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено понесення збитків, оскільки не подано доказів сплати вантажу не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки понесення позивачем збитків полягає у втраті його майна, і така втрата підтверджена наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі;шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

1.5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

0,5% маси всіх інших вантажів.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження технічної чи комерційної несправності вагонів.

Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога, яка за даними накладних у вугіллі марки ДГ, Г(Г1) (0-100) не перевищує гранично допустиму норму, яка становить не більше ніж 16,0%

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 «Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу», затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за №163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання грануло-метричного складу палива.

Згідно з залізничними накладними волога у вугіллі кам`яному не перевищує гранично допустиму норму ( графа 20 перевізних документів - «вантаж в твердому стані, з вологістю не більше 8%»). Вугілля кам`яне здане для перевезення в твердому стані, а не у вологому стані, тому при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Суд зазначає, що вартість 1 тони відвантаженого вугілля становить:

- у вагоні № 62111018 по накладній №51922474 від 28.11.2020 - 2132, 05 грн. з ПДВ,

- у вагонах №53577631, №54751201 та №56252984 по накладній №51874667 від 25.11.2020 - 2171, 32грн. з ПДВ,

- у вагонах №53167219, №53547477 та №56040876 по накладній №51921161 від 27.11.2020 - 2078, 78грн. з ПДВ,

- у вагоні №60728003 по накладній №52528403 від 09.01.2021 - 2327, 22 грн. з ПДВ,

- у вагоні №62611223 по накладній №52530383 від 09.01.2021 - 1956, 78 грн. з ПДВ,

- у вагоні №62007612 по накладній №52443660 від 03.01.2021 - 2206, 88 грн. з ПДВ,

- у вагоні №60352267 по накладній №52452471 від 03.01.2021 - 2022,71 грн. з ПДВ,

- у вагоні №55329148 по накладній №52520038 від 08.01.2021 - 2131, 08 грн. з ПДВ,

- у вагоні №61017380 по накладній №52530375 від 09.01.2021 - 1956, 78 грн. з ПДВ,

- у вагоні №53516373 по накладній №52584067 (№52563095) від 13.01.2021 - 1975, 46 грн. з ПДВ.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Отже, підсумовуючи наведене вище, сума втраченого вантажу розраховується наступним чином: вартість 1 тони вантажу * фактичну недостачу вантажу з урахуванням норми природної втрати 1%.

Таким чином, під час здійснення відповідачем перевезення за залізничною накладною №51922474 відбулась втрата вантажу на суму 1927, 37 грн., за залізничною накладною №51874667 на загальну суму 10 661, 19 грн, за залізничною накладною № 51921161 на загальну суму 9 917, 86 грн, за залізничною накладною № 52528403 на суму 21 066, 00 грн., за залізничною накладною № 52530383 на суму 3 528, 07 грн., за залізничною накладною № 52443660 на суму 16 121, 26 грн, за залізничною накладною № 52452471 на суму 13 056, 59 грн., за залізничною накладною № 52520038 на суму 10 020, 34 грн., за залізничною накладною № 52530375 на суму 14 488, 00 грн та за залізничною накладною № 52584067 (52563095) на суму 798, 09 грн.

Загальна сума втраченого вантажу у вагонах №№ 62111018, 53577631, 54751201, 56252984, 53167219, 53547477, 56040876, 60728003, 62611223, 62007612, 60352267, 55329148, 61017380, 53516373 складає 101 584, 76 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме - протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №№ 62111018, 53577631, 54751201, 56252984, 53167219, 53547477, 56040876, 60728003, 62611223, 62007612, 60352267, 55329148, 61017380, 53516373, завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 101 584, 76 грн. та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

При цьому, суд наголошує, що скаржником не доведено, що нестача виникла не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.

Підсумовуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 101 584, 76 грн з огляду на те, що при перевезенні вантажу залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно та всебічно досліджено обставини справи, дано їм належну правову оцінку на підставі наявних у справі доказів у їх сукупності, висновки суду є вмотивованими, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши вищенаведені обставини, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі №910/6048/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи № 910/6048/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов