ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 909/325/22
УХВАЛА

20.05.2022 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Валєєвої Т.Е., розглянувши матеріали заяви (вх.№6137/22 від 13.05.2022)

заявника Товариства з обмеженою відповідальністю Рома

(вул. Коломийська, 2-Ж, м. Чернівці, 58007)

до боржника: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 )

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Рома звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7 351,04 грн заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на таке.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу визначені ГПК України, зокрема, розділом II "Наказне провадження".

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього кодексу.

Згідно зі ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 150 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Зокрема, за приписами ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу, серед іншого, повинно бути зазначено:

- вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

- перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

- копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п. 3);

- інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4).

Як вбачається з поданої заяви, стягувач просить суд видати судовий наказ про стягнення заборгованості саме з Фізичної-особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та зазначає його боржником за судовим наказом.

В обґрунтування заяви про видачу судового наказу стягувач посилається на невиконання боржником умов договору поставки товару №58710 від 25.10.2017 в частині оплати товару, поставленого на підставі видаткових накладних:

-№501856 від 11.01.2022;

- №496335 від 04.01.2022;

- №489272 від 28.12.2021;

- №479209 від 21.12.2021;

- №479218 від 21.12.2021.

У переліку додатків стягувач зазначає вищевказані видаткові накладні та договір поставки №24440 від 25.10.2017.

Водночас працівниками канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області складено акт №6138/22 від 13.05.2022 про те, що під час розкриття конверта, отриманого від стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома", встановлено, що до заяви про видачу судового наказу від 03.05.2022 не долучено вказаних в додатку документів, а саме: копії договору поставки №24440 від 25.10.2017; копії видаткової накладної №501856 від 11.01.2022; копії видаткової накладної №496335 від 04.01.2022; копії видаткової накладної №489272 від 28.12.2021; копії видаткової накладної №479209 від 21.12.2021; копії видаткової накладної №479218 від 21.12.2021; акта звірки взаєморозрахунків за 2021 рік; копії претензії №1 від 21.03.2022.

Натомість до заяви про видачу судового наказу стягувачем додано:

- договір поставки товару №58710 від 16.12.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рома" (постачальник) та фізичною особою (не підприємцем) ОСОБА_2 (покупець);

- видаткові накладні №474870, №474816 від 16.12.2021, в яких покупцем вказана Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ;

- претензію №1 від 09.03.2022 про погашення заборгованості за поставлений товар та докази направлення її Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 .

Відтак, заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 150 ГПК України, оскільки до заяви не додана копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як наслідок, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу:

- якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

- із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю Рома у видачі судового наказу про стягнення грошової заборгованості у сумі 7 351,04 грн на підставі п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. 12, 147, 148, 150, 152 - 154, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Рома у видачі судового наказу про стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7 351,04 грн заборгованості за поставлений товар.

2. Роз`яснити заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8 ч. 1 ст. 152 цього кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ Господарського процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ст. 235 Господарського процесуального кодексу України) та може бути оскаржена в апеляційному порядку ,tpgjдо Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня підписання (ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Т.Е. Валєєва