ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 травня 2022 р. Справа № 902/824/21

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Переродова С.О., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: Фізичної особи-підприємця Терещука Олександра Володимировича (ідент.код НОМЕР_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" ()

про відкриття провадження у справі про банкрутство

представники сторін:

заявника - ОСОБА_1: Маркідонов О.В.

арбітражний керуючий Кіналевський М.Є.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа про банкрутство ТОВ "Барський комбікормовий завод".

Ухвалою від 16.03.2022 року відкрито провадження у справі; введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кіналевського М.Є.

21.03.2022 року на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі № 902/824/21 про банкрутство ТОВ "Барський комбікормовий завод", встановлено строк на подання заяв кредиторів з вимогами до боржника - протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

20.04.2022 року до суду (сформовано в системі "Електронний суд") від представника ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 19.04.2022 року про грошові вимоги кредитора до боржника в розмірі 462 352,26 грн., з яких:

156 000,70 грн. заборгованість згідно рішення Господарського суду Вінницької області по справі № 902/368/19;

79 746,36 грн. заборгованість згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі № 125/1049/19;

113 477,35 грн. згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі № 125/2754/19;

21 491,52 грн. за прострочення виконання частини рішення суду по справі №902/368/19, з яких: 17 555,77 грн. інфляційні втрати (за період липень 2021 року - березень 2022 року), 3 936,35 грн. - 3% річних (за період з 16.06.2021 року до 18.04.2022 року);

60 307,33 грн. за прострочення виконання рішення суду по справі № 125/1049/19, з яких: 36 523,01 грн інфляційні втрати (за період грудень 2019 року - березень 2022 року), 23 784,32 грн. - 3% річних (за період з 23.11.2019 року по 18.04.2022 року);

31 329,00 грн. за прострочення виконання рішення суду по справі № 125/2754/19, з яких: 25 550,06 грн інфляційні втрати (за період серпень 2020 року - березень 2022 року), 5 778,94 грн. - 3 % річних (за період з 07.08.2020 року до 18.04.2022 року).

Ухвалою від 21.04.2022 року вказану заяву призначено до розгляду на 16.05.2022 року.

03.05.2022 року до суду від боржника надійшов відзив № 01-09 від 27.04.2022 року на кредиторську заяву ОСОБА_1 , в якому боржник повідомляє про часткове визнання заявлених вимог, а саме щодо визнання заборгованості за рішеннями судів; при цьому, заявлені вимоги щодо інфляційних втрат та трьох відсотків річних боржником не визнаються, оскільки розрахунки проведено станом на 18.04.2022 року, що стало наслідком невірного визначення кількості днів прострочення; заявником невірно проведено розрахунки, виходячи з заборгованості за рішенням Барського районного суду Вінницької області у справі № 125/1049/19 виходячи з базової величини (простроченої суми) в розмірі 788 200,00 грн.

04.05.2022 року до суду від арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. надійшло повідомлення № 02-01/21-06 від 27.04.2022 року про результат розгляду грошових вимог, згідно якого заявлені вимоги ОСОБА_1 визнаються частково, а саме: безспірні вимоги щодо заборгованості за рішеннями судів (156 000,00 грн, 79 746,36 грн., 113 477,35 грн.), та вимоги в частині інфляційних та 3% річних в наступних сумах: 21 056,15 грн., нараховані на 156 000,70 грн. (заборгованість згідно рішення Господарського суду Вінницької області по справі № 902/368/19); 60 084,46 грн., нараховані на 79746,36 грн. (заборгованість згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі №125/1049/19); 31 012,00 грн., нараховані на 113 477,35 грн. (заборгованість згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі №125/2754/19), згідно здійсненого розпорядником майна розрахунку, з урахуванням останнього дня нарахування - 15.03.2022 року (16.03.2022 року відкрито провадження у справі про банкрутство).

16.05.2022 року до суду (сформовано в системі "Електронний суд") від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання/заява б/н від 14.05.2022 року, в якій кредитор зазначає про необхідність зменшення нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних до 15.03.2022 року та просить суд визнати вимоги до боржника в розмірі 446 160,60 грн., з яких:

156 000,70 грн. заборгованість згідно рішення Господарського суду Вінницької області по справі № 902/368/19;

79 746,36 грн. заборгованість згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі № 125/1049/19;

113 477,35 грн. згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі № 125/2754/19;

13 582,44 грн. за прострочення виконання частини рішення суду по справі №902/368/19, з яких: 10 082,04 грн. інфляційні втрати (за період липень 2021 року - лютий 2022 року), 3 500,40 грн. - 3% річних (за період з 16.06.2021 року до 15.03.2022 року);

58 328,69 грн. за прострочення виконання рішення суду по справі № 125/1049/19, з яких: 32 369,84 грн інфляційні втрати (за період грудень 2019 року - лютий 2022 року), 25 958,85 грн. - 3% річних (за період з 25.11.2019 року по 15.03.2022 року);

25 025,06 грн. за прострочення виконання рішення суду по справі № 125/2754/19, з яких: 19 563,24 грн інфляційні втрати (за період серпень 2020 року - лютий 2022 року), 5 461,82 грн. - 3 % річних (за період з 07.08.2020 року до 15.03.2022 року).

В судове засідання 16.05.2022 року з`явились представник заявника та арбітражний керуючий. Інші учасники провадження у даній справі повноважних представників в судове засідання не направили.

В ході розгляду справи представник заявника надав пояснення щодо обставин, викладених у кредиторській заяві, підтримав її вимоги з урахуванням поданого до суду 16.05.2022 року клопотання/заяви б/н від 14.05.2022 року та просив задоволити заявлені кредиторські вимоги в розмірі, визначеному у згаданому клопотанні/заяві.

Арбітражний керуючий заявлені кредиторські вимог до боржника визнав частково та погодився з останнім перерахунком заявника.

Суд, заслухавши арбітражного керуючого та представника кредитора, розглянувши кредиторську заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановив наступне та дійшов такого висновку.

Так, за змістом заяви та наявних матеріалів справи, вбачається, що 02.09.2019 року Господарським судом Вінницької області у справі № 902/368/19 винесено рішення, яким було стягнуто з ТОВ "Барський комбікормовий завод" на користь ОСОБА_1 вартість частини майна товариства, яка пропорційна частці учасника у статутному капіталі у розмірі 550 000,00 грн, 31 508,22 грн 3% річних, 111 566,04 грн інфляційних втрат, 10 396,11 грн витрат зі сплати судового збору.

03.10.2019 року на виконання вказаного рішення видано наказ.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 року рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2019 року залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2020 року рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2020 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2020 року у справі № 902/368/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.04.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Барський комбікормовий завод" на користь ОСОБА_1 550 000,00 грн - вартості частини майна ТОВ "Барський комбікормовий завод", пропорційно частці у статутному капіталі товариства на момент виходу зі складу часників та 740,20 грн - судових витрат зі сплати судового збору за подачу позову. Відмовлено у задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення 31 508,22 грн - 3% річних та 111 566,04 грн - інфляційних втрат. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 2 145,76 грн - залишено за позивачем. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.09.2019 року у справі № 902/368/19 в сумі 12 375,53 грн та 16 500,71 грн - судових витрат зі сплати судового збору за подачу касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 року у справі № 902/368/19 - залишено за відповідачем.

26.05.2021 року на виконання вказаного рішення видано наказ.

Ухвалою від 16.06.2021 року визнано наказ Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 року у справі № 902/368/19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ТОВ "Барський комбікормовий завод" на користь ОСОБА_1 394 739,50 грн вартості частини майна ТОВ "Барський комбікормовий завод", пропорційно частці у статутному капіталі товариства на момент виходу зі складу учасників.

Відтак, заборгованість за рішенням суду у справі № 902/368/19 становить 156 000,70 грн.

Також, заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23.10.2019 року у справі № 125/1049/19 стягнуто з ТОВ "Барський комбікормовий завод" на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 788 200,00 грн. (набрало законної сили 23.11.2019 року).

Згідно постанови Головного державного виконавця Барського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ВП № 60889005 від 10.11.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, залишок боргу за виконавчим листом становить 79 746, 36 грн.

Відтак, заборгованість за рішенням суду у справі № 125/1049/19 становить 79 746, 36 грн.

Також, заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 року у справі № 125/2754/19 було стягнуто з ТОВ "Барський комбікормовий завод" на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов`язання у розмірі 75 319,83 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 38 157,52 грн., що разом становить 113 477,35 грн. (набрало законної сили 07.08.2020 року).

Станом на дату звернення з кредиторською заявою зазначене вище судове рішення не виконано.

Відтак, заборгованість за рішенням суду у справі № 125/2754/19 становить 113 477,35 грн.

Крім того, в зв`язку з невиконанням зазначених вище рішень судів, кредитором також пред`явлено вимоги до боржника щодо нарахування втрат від інфляції та 3% річних.

Враховуючи викладене, з урахуванням клопотання/заяви б/н від 14.05.2022 року, заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 446 160,60 грн., з яких:

156 000,70 грн. заборгованість згідно рішення Господарського суду Вінницької області по справі № 902/368/19;

79 746,36 грн. заборгованість згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі № 125/1049/19;

113 477,35 грн. згідно рішення Барського районного суду Вінницької області по справі № 125/2754/19;

13 582,44 грн. за прострочення виконання частини рішення суду по справі № 902/368/19, з яких: 10 082,04 грн. інфляційні втрати (за період липень 2021 року - лютий 2022 року), 3 500,40 грн. - 3% річних (за період з 16.06.2021 року до 15.03.2022 року);

58 328,69 грн. за прострочення виконання рішення суду по справі № 125/1049/19, з яких: 32 369,84 грн інфляційні втрати (за період грудень 2019 року - лютий 2022 року), 25 958,85 грн. - 3% річних (за період з 25.11.2019 року по 15.03.2022 року);

25 025,06 грн. за прострочення виконання рішення суду по справі № 125/2754/19, з яких: 19 563,24 грн інфляційні втрати (за період серпень 2020 року - лютий 2022 року), 5 461,82 грн. - 3 % річних (за період з 07.08.2020 року до 15.03.2022 року).

На підтвердження обставин, викладених у кредиторській заяві, заявником додано відповідні письмові докази.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

За змістом правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.09.2021 року по справі №904/2604/14, преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Така позиція суду відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 917/1345/17 від 03.07.2018 року.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 року по справі № 5004/1694/11, преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 911/3883/16 та від 29.04.2020 у справі № 906/557/19.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" № 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

Таким чином, у розумінні положень ч. 4 ст. 75 ГПК України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Так, як зазначено вище, судовими рішеннями:

Господарського суду Вінницької області у справі № 902/368/19 встановлено наявність заборгованості ТОВ "Барський комбікормовий завод" перед ОСОБА_1 в розмірі 156 000,70 грн.;

заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області у справі №125/1049/19 встановлено наявність заборгованості ТОВ "Барський комбікормовий завод" перед ОСОБА_1 в розмірі 788 200,00 грн. Згідно постанови Головного державного виконавця Барського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ВП № 60889005 від 10.11.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, залишок боргу за виконавчим листом становить 79 746, 36 грн. Відтак, заборгованість за рішенням суду у справі №125/1049/19 становить 79 746, 36 грн.;

заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2754/19 встановлено наявність заборгованості ТОВ "Барський комбікормовий завод" перед ОСОБА_1 в розмірі 113 477,35 грн.

Всього, заборгованість за судовими рішеннями становить 349 224,41 грн.

При цьому, на момент розгляду кредиторської заяви, боржником не надано доказів на підтвердження погашення згаданої заборгованості.

Водночас, в зв`язку з невиконанням боржником згаданих судових рішень, кредитором також пред`явлено вимоги до боржника щодо нарахування втрат від інфляції та 3% річних, розрахунок яких здійснено за період до 16.03.2022 року (дата відкриття провадження у справі про банкрутство).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2019 року по справі № 921/212/18, враховуючи положення частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу (місяць), протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу (грошового зобов`язання), помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за весь період прострочення, тобто за кожен місяць прострочення наростаючим підсумком незалежно від значення індексу інфляції - більше одиниці (інфляція) чи менше одиниці (дефляція).

Такий порядок обрахунку відповідає позиції, викладеній об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Приписи ст. 1 КУ з процедур банкрутства передбачають, що грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

В силу ч. 1 ст. 41 КУ з процедур банкрутства, - мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно п. 3, п. 5 ч. 3 ст. 41 КУ з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 41 КУ з процедур банкрутства, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Отже, щодо конкурсних вимог боржника законодавцем обмежено можливість нарахування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та трьох процентів річних.

Оскільки, згідно матеріалів справи заявлена заборгованість за рішеннями судів у справах № 902/368/19, № 125/1049/19, 125/2754/19 є конкурсними грошовими вимогами, відтак правомірним є нарахування на відповідну заборгованість 3% річних та інфляційних втрат саме до 16.03.2022 року (дата відкриття провадження у справі про банкрутство).

Відтак, дослідивши доданий до клопотання/заяви б/н від 14.05.2022 року розрахунок заборгованості, та перевіривши правильність нарахування кредитором заявлених вимог щодо 3% річних та інфляційних втрат за вказаний в розрахунку період, суд дійшов висновку, що такі вимоги є обґрунтованими та підлягають визнанню як такі, що відповідають законодавству та обставинам справи.

Згідно ч.ч. 1, 4, 6 ст. 45 КУ з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, за наслідками розгляду вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 б/н від 19.04.2022 року про грошові вимоги до боржника у справі № 902/824/21 (з урахуванням клопотання/заяви б/н від 14.05.2022 року) подана в межах строку встановленого КУ з процедур банкрутства, а тому заявлені кредиторські вимоги в сумі 446 160,60 грн. є конкурсними, підтверджені належними письмовими доказами та підлягають визнанню у повному обсязі.

Також, підлягають визнанню вимоги кредитора у розмірі 4 962,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 45, 64 КУ з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 18, 234, 235, 236 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву ОСОБА_1 б/н від 19.04.2022 року (вх.№ 01-36/230/22) про грошові вимоги до боржника у справі № 902/824/21, з урахуванням клопотання/заяви б/н від 14.05.2022 року.

2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" (вул. Залізнична, 4, с. Ялтушків, Барський р-н, Вінницька обл., 23021; ) в розмірі 446 160,60 грн. (четверта черга задоволення) та 4 962,00 грн. витрат на сплату судового збору (перша черга задоволення).

3. Арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Кіналевському М.Є. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Барський комбікормовий завод".

4. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом; та на електронні адреси: ФОП Терещуку О.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; арбітражному керуючому Кіналевському М.Є. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; представнику ФОП Приведьон Ж.П. - адвокату Приведьону В.М. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; представнику ОСОБА_1 - Маркідонову О.В. - ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1- до справи;

2 - ТОВ "Барський комбікормовий завод" (вул. Залізнична, 4, с. Ялтушків, Барський р-н, Вінницька обл., 23021)