РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1320/21
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут,

, вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

адреса для листування: пр-т Миру, 53, ІІІ поверх, м. Чернігів, 14005

Відповідач: Державна податкова служба України,

Львівська площа, 8, м. Київ, 04053

в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Чернігівській області,

, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 193 814,37 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Чернігівській області, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 193 814,37 грн, з яких 164 797,18 грн заборгованості за поставлений природний газ, 11 666,75 грн пені, 4239,58 грн - 3% річних та 13 110,86 грн інфляційних втрат.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 29.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 29.12.2021 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

У встановлені судом строки відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та заперечення з доданими до них документами, у тому числі доказами їх направлення позивачу, а позивач відповідь на відзив з доданими документами, у тому числі доказами їх направлення відповідачу.

Суд долучив до матеріалів справи подані сторонами заяви по суті з доданими до них документами (відзив, відповідь на відзив та заперечення), як такі, що подані у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з їх урахуванням.

Крім того, від позивача надійшли письмові пояснення, у яких зазначено про допущення у відповіді на відзив описки щодо суми інфляційних втрат та номеру і дати спірного договору.

Суд долучив вказані письмові пояснення до матеріалів справи.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з введенням указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022; веденням активних бойових дій на території Чернігівської області, у тому числі у м. Чернігові; зміною територіальної підсудності Господарського суду Чернігівської області та неможливістю здійснення судом правосуддя під час воєнного стану з об`єктивних причин, рішення ухвалено після відновлення здійснення правосуддя господарським судом Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., який розглядав справу.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ147-1148-20 від 24.02.2020, укладеного між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Головним управлінням ДПС у Чернігівській області (), правонаступником якого є Державна податкова служба України в особі Головного управління ДПС у Чернігівській області, в частині своєчасної оплати за спожитий у січні 2021 року природний газ, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 164 797,18 грн, на яку позивачем нараховано 11 666,75 грн пені, 4239,58 грн - 3% річних та 13110,86 грн інфляційних втрат.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що має місце прострочення кредитора, яке триває з 10.02.2021 і до цього часу.

Так, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 №893 (далі Постанова КМУ №893), якою ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком (у тому числі Головне управління ДПС у Чернігівській області), відповідач зазначає, що з 01.01.2021 Державна податкова служба розпочала діяльність за моделлю єдиної юридичної особи, до складу якої входять територіальні підрозділи без прав юридичної особи (зі статусом філії ДПС з огляду на положення ст. 95 ЦК України).

Як вказує відповідач, з метою забезпечення своєчасних розрахунків за спожитий природний газ за січень 2021 року, він звернувся до позивача з листом від 29.01.2021, у якому запропонував внести відповідні зміни до спірного договору шляхом підписання додаткової угоди, де викласти належним чином преамбулу договору, зазначивши, що споживачем є ДПС України в особі Головного управління ДПС у Чернігівській області, однак позивач відмовився підписати таку додаткову угоду.

За твердженнями відповідача, за відсутності такої додаткової угоди органи Казначейства не зареєструють фінансове зобов`язання з оплати вартості спожитого природного газу за січень 2021 року в бухгалтерському обліку виконання бюджету та не здійснять відповідний платіж з огляду на те, що доручення на оплату фінансового зобов`язання надається особою, що не є стороною договором, за яким виникло таке зобов`язання. Отже, невиконання споживачем договірних зобов`язань з оплати за спожитий природний газ стало наслідком невчинення позивачем дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Разом з тим, у відзиві на позов відповідач не заперечує стосовно обсягу спожитого природного газу у січні 2021 року та його вартості.

Позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, та вважає, що станом на час виникнення спірної заборгованості у Головного управління ДПС у Чернігівській області виник обов`язок щодо сплати коштів за поставлений у січні 2021 року природний газ, оскільки згідно з відомостями з ЄДР запис про припинення державної реєстрації вказаної юридичної особи був внесений лише 06.08.2021.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що з аналізу норм Постанови КМУ №893, наказів ДПС України №529 від 30.09.2020, №643 від 12.11.2020 вбачається, що з 01.01.2021 до Головного управління ДПС у Чернігівській області зі статусом територіального органу ДПС без юридичної особи (код ЄДРПОУ ВП 44094124) перейшли повноваження, а також майнові права та обов`язки Головного управління ДПС у Чернігівській області зі статусом юридичної особи (4).

Таким чином, на думку відповідача, незалежно від дати припинення Головного управління ДПС у Чернігівській області зі статутом юридичної особи, майнові обов`язки зазначеної юридичної особи з 01.01.2021 були покладені на Головне управління ДПС України на правах відокремленого підрозділу, що безумовно потребувало внесення відповідних змін до договору, який відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України є підставою для виникнення і, відповідно, для виконання господарських зобов`язань.

Крім того, відповідач просить врахувати суд, що значні інфляційні втрати від несвоєчасної оплати за спожитий газ зумовлені поведінкою самого позивача, який зволікав з вирішенням у судовому порядку питання стягнення заборгованості та звернувся до суду майже через рік після її виникнення.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

24.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (далі Постачальник) та Головним управлінням ДПС у Чернігівської області, ЕІС код 56ХS000173ZQU00C (далі Споживач) було укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-1148-20 з додатками до нього (далі Договір) (а.с. 18-25).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу, що є бюджетною організацією та є кінцевим споживачем, 09120000-6 Газове паливо (Природний газ) (далі газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором, з урахуванням послуг, передбачених Кодексом газотранспортної системи, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493.

Згідно з п. 1.3 Договору, з урахуванням додаткової угоди №9 від 20.01.2021, плановий обсяг постачання газу у січні 2021 року 16 850,38 куб. м.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднання до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Відповідно до п. 2.5 Договору постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми (далі добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку, наданого Споживачем до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно.

У разі нерівномірного щодобового споживання газу, який підлягає постачанню у місяці постачання, Споживач зобов`язаний до 10:00 год. Дня, що передує дню, з якого змінюється плановий обсяг газу, надати Постачальнику заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу із зазначенням планових щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. Не підлягають зміні обсяги газу, що вже фактично поставлені Споживачу. Заявки надаються Споживачем на електронну адресу Постачальника, зазначену у Додатку №1 до Договору, з наступним направленням заявок у письмовому вигляді на адресу Постачальника, зазначену у Додатку №1 до Договору (п. 2.5.1 Договору).

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.7. За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.8. На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника у письмовій формі або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

2.9. Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

За умовами п. 2.10 Договору у випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Відповідно до п. 3.2 Договору, у редакції додаткової угоди №5 від 24.12.2020, ціна, з 01.12.2020, за 1 куб. м природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності (Тарифу на послуги доступу транспортування газу для внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи на регуляторний період 2020-2024 роки для ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», що затверджений Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013) та податку на додану вартість становить 6,96988 грн за 1 куб. м.

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом ІІ цього Договору (п. 3.6 Договору).

Згідно з п. 4.2.1, 4.2.3 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості спожитого обсягу газу сплачується протягом місяця постачання. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 Договору) здійснюється до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 4.3 Договору).

Пунктами 6.1, 6.2.1 Договору сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Між Постачальником та Споживачем були укладені декілька додаткових угод до Договору, а саме: від 31.03.2020, №2 від 07.09.2020, №3 від 30.10.2020, №4 від 26.11.2020, №5 від 24.12.2020, №6 від 29.12.2020, №7 від 30.12.2020, які були укладені між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Головним управлінням ДПС у Чернігівській області (), та №8 від 20.01.2021, №9 від 20.01.2021, які були укладені між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Головним управлінням ДПС у Чернігівській області () (а.с. 26-34).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №7 від 30.12.2020 до Договору строк дії Договору продовжено до 31.01.2021.

У додатковій угоді №8 від 20.01.2021 сторони домовились в Преамбулі та далі по тексту Договору реквізити Споживача викласти у новій редакції: «Головне управління ДПС у Чернігівській області, ЕІС код (код газотранспортної системи)* 56ХS000173ZQU00C, далі Споживач, що діє на підставі Положення, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643, в особі начальника Слотюк Людмили Михайлівни, що діє на підставі Положення, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643, наказу ДПС України від 09.12.2020 №1262-о «Про призначення Слотюк Л. М.», довіреності від 04.01.2021 року №24/99-00-10-06-02-23». Також сторони домовились в Розділі 12 викласти реквізити Споживача у новій редакції.

30.09.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 №893, у якій постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Чернігівській області () (а. с. 50-52).

Наказом Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 №529 утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Чернігівській області (а.с. 53-54).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.09.2020 державним реєстратором проведено державну реєстрацію юридичної особи - Головного управління ДПС у Чернігівській області ().

Наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643 затверджено Положення про Головне управління ДПС у Чернігівській області, відповідно до п. 1 якого ГУ ДПС () є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Чернігівській області () (а.с. 55).

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» наказано розпочати з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893.

Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось до ТОВ «Чернігівгаз Збут» з листом від 29.01.2021 №858/6/25-01-10-03, у якому просило внести зміни до Договору та викласти преамбулу Договору та реквізити Споживача в новій редакції шляхом підписання додаткової угоди та повернути її не пізніше 01.02.2021.

Відповідно до проекту вказаної додаткової угоди було запропоновано викласти преамбулу укладеного Договору щодо назви Споживача, а саме: ДПС України в особі Головного управління ДПС у Чернігівській області, що має статус відокремленого підрозділу, та його реквізитів.

Вказаний лист разом з проектом додаткової угоди отримано позивачем 01.02.2021, про що свідчить відмітка, проставлена на цьому листі.

Листом від 11.02.2021 №14704-Сл-1077-0221 ТОВ «Чернігівгаз Збут» відмовило Головному управлінню ДПС у Чернігівській області у підписанні додаткової угоди у зв`язку із закінченням строку дії Договору.

Відповідно до даних інформаційної платформи обсяг спожитого Головним управління ДПС у Чернігівській області, ЕІС код 56ХS000173ZQU00C, за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 становить 25 276,18 куб. м (а.с. 36-37).

Позивач склав акт приймання-передачі природного газу №ЧРЗ381001137, відповідно до якого обсяг переданого Головному управлінню ДПС у Чернігівській області у січні 2021 року природного газу становив 25 276,18 куб. м на загальну суму 176 171,93 грн (а.с. 35).

Також позивач склав акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 17.03.2021, відповідно до якого заборгованість Головного управління ДПС у Чернігівській області перед ТОВ «Чернігівгаз Збут» становить 164 797,18 грн (176 171,93 грн вартості постановленого газу 11 374,75 грн переплати) (а.с. 39).

Вказані акт приймання-передачі та акт звіряння взаємних розрахунків не були підписані з боку Головного управління ДПС у Чернігівській області, а свою відмову від підписання Головне управління у листі від 24.03.2021 №4167/6/25-01-10-11 мотивувало тим, що позивач у листі від 11.02.2021 №14704-СП-1077-02221 відмовилось від підписання додаткової угоди щодо зміни реквізитів Споживача, що унеможливило підписання актів від імені Споживача, що не є стороною Договору.

Відповідач не заперечує щодо обсягу та вартості поставленого позивачем у січні 2021 року природного газу.

У листі від 15.04.2021 №5282/6/25-01-10-11 Головне управління ДПС у Чернігівській області повідомило ТОВ «Чернігівгаз Збут» про те, що наслідком відмови постачальника від підписання додаткової угоди щодо зміни реквізитів Споживача стала неможливість реєстрації та взяття бюджетних зобов`язань Головним управління ДПС у Чернігівській області (код 44094124) в органах Державної казначейської служби відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та Наказу Мінфіну України від 02.02.2012 №309.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.08.2021 державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи - Головного управління ДПС у Чернігівській області ().

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як зазначив позивач, на виконання умов Договору він у січні 2021 року поставив Головному управлінню Державної податкової служби у Чернігівській області природний газ обсягом 25 276,18 куб. м на загальну суму 176 171,93 грн, на підтвердження чого надав відомості з інформаційної платформи щодо Споживача стосовно обсягу поставленого газу та акт приймання-передачі природного газу до Договору №ЧРЗ381001137.

Внаслідок наявної переплати у розмірі 11 374,75 грн, відповідач мав сплатити позивачу кошти у розмірі 164 797,18 грн, проте свого обв`язку не виконав.

Відповідач не заперечує проти обсягу та вартості поставленого у січні 2021 року природного газу, проте не підписав акт приймання-передачі природного газу до Договору №ЧРЗ381001137, мотивувавши це тим, що позивач відмовився підписати додаткову угоду до Договору щодо зміни преамбули Договору та реквізитів Споживача, необхідність у підписанні якої викликана ліквідацією Головного управління ДПС у Чернігівській області як юридичної особи публічного права () та початком діяльності ДПС України за моделлю єдиної юридичної особи, до складу якої входить Головне ДПС у Чернігівській області як відокремлений підрозділ ().

Відповідач стверджує, що непідписання вказаної додаткової угоди та невнесення відповідних змін до Договору, призвело до неможливості виконання зобов`язань щодо оплати спожитого у січні 2021 року природного газу та вважає, що у даному випадку має місце прострочення кредитора, яке триває з 10.02.2021 і до цього часу.

Щодо правонаступництва Споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи до іншої (правонаступника) в порядку похідного правонабуття. Перехід суб`єктивних прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого відбувається через набуття суб`єктивного права та/чи суб`єктивного обов`язку однією особою і, відповідно, їх втрату іншою. Однак при цьому спостерігається зв`язок між набутими суб`єктивними правами і обов`язками та правовідносинами, в яких перебував їх носій-попередник, з іншими особами, в силу чого і було можливе їх існування.

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 (справа № 524/4478/17) та від 20.02.2019 (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270, від 07.04.2022 у cправі № 910/8252/21.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю публічного правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із даним суб`єктом.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/348/19, яка була опублікована у Єдиному державному реєстрі судових рішень 22.12.2021.

Як встановив суд, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (п.1) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, у тому числі Головне управління ДПС у Чернігівській області (згідно Додатку до цієї постанови).

Пунктом 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 встановлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення територіальних органів ДПС та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розкладів, кошторисів та заповнення 30% вакансій.

Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893, права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, відповідно до п. 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положенням про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», відповідно до ст. 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, утворено як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України Головне управління ДПС у Чернігівській області згідно з Додатком до наказу № 529 від 30.09.2020.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643 «Про затвердження положень про територіальні органи Державної податкової служби» затверджено Положення про Головне управління ДПС у Чернігівській області, відповідно до п. 1 якого Головне управління ДПС у Чернігівській області (далі ГУ ДПС) є відокремленим територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Держаної податкової служби України. ГУ ДПС є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Чернігівській області ().

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами Державної податкової служби повноважень та функцій» з 01.01.2021 розпочато здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як відокремлені підрозділи згідно із наказом ДПС від 30.09.2020 № 529, повноважень та функцій органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893.

З наведеного слідує, що з 01.01.2021 створення територіальних органів ДПС України як відокремлених підрозділів і їх ліквідація як юридичних осіб публічного права слугували реалізації компетенційного правонаступництва, оскільки правові норми визначили умови та порядок передання компетенції від ліквідованого територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права до територіального органу ДПС як відокремленого підрозділу ДПС України. У свою чергу, територіальний орган ДПС як юридична особа публічного права втратив повноваження державного органу, який згідно з законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики, тому не може і відповідати за зобов`язання, які на нього покладені.

Отже, з 01.01.2021 відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від повноважень ГУ ДФС у Чернігівській області () до ГУ ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124), а тому факт припинення (ліквідації) юридичної особи не є вирішальним.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що перехід прав та обов`язків до новоутвореного органу податкової служби відбувся з 01.01.2021, а не з моменту внесення відповідного запису до ЄДР про припинення юридичної особи.

Щодо доводів відповідача про невиконання ним свого обов`язку щодо оплати природного газу внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Аналогічні положення містить ст. 221 Господарського кодексу України, згідно з якою кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором. У разі якщо кредитор не виконав дій, зазначених у частині першій цієї статті, за погодженням сторін допускається відстрочення виконання на строк прострочення кредитора.

Згідно з ч. 3. ст. 220 Господарського кодексу України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач посилається на неможливість здійснення ним оплати за поставлений у січні 2021 року природний газ через непідписання позивачем додаткової угоди до Договору щодо внесення відповідних змін щодо Споживача та його реквізитів.

Так, разом з листом від 29.01.2021 №858/6/25-01-10-03 Головне управління ДПС у Чернігівській області направило ТОВ «Чернігівгаз Збут» проект додаткової угоди, у якому було запропоновано викласти преамбулу укладеного Договору щодо назви Споживача, а саме: ДПС України в особі Головного управління ДПС у Чернігівській області, що має статус відокремленого підрозділу, та його реквізитів.

Згідно з відміткою, проставленою на цьому листі, позивач отримав проект додаткової угоди 01.02.2021, тобто вже після закінчення строку дії Договору, у зв`язку з чим листом від 11.02.2021 №14704-Сл-1077-0221 ТОВ «Чернігівгаз Збут» відмовило Головному управлінню ДПС у Чернігівській області у підписанні додаткової угоди.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, після 01.01.2021, тобто після переходу прав та обов`язків до новоутвореного податкового органу, між позивачем та Головним управлінням ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124) були укладені дві додаткові угоди до Договору від 20.01.2021 №8 та №9.

Зокрема, у додатковій угоді №8 від 20.01.2021 сторони домовились в Преамбулі та далі по тексту Договору реквізити Споживача викласти у новій редакції: «Головне управління ДПС у Чернігівській області, ЕІС код (код газотранспортної системи)* 56ХS000173ZQU00C, далі Споживач, що діє на підставі Положення, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643, в особі начальника Слотюк Людмили Михайлівни, що діє на підставі Положення, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643, наказу ДПС України від 09.12.2020 №1262-о «Про призначення Слотюк Л. М.», довіреності від 04.01.2021 року №24/99-00-10-06-02-23». Також сторони домовились в Розділі 12 викласти реквізити Споживача у новій редакції.

Однак, вже 29.01.2021 відповідач склав лист, до якого додав проект додаткової угоди, та знову просив позивача внести зміни до Договору стосовно назви та реквізитів Споживача, а саме зазначити - ДПС України в особі Головного управління ДПС у Чернігівській області, що має статус відокремленого підрозділу, проте не забезпечив отримання цих документів позивачем до закінчення строку дії Договору.

З наведеного слідує, що зазначення Головним управління ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124) у додатковій угоді №8 від 20.01.2021 назви Споживача «Головне управління ДПС у Чернігівській області», а не «ДПС України в особі Головного управління ДПС у Чернігівській області, що має статус відокремленого підрозділу» є виною відповідача, оскільки саме він повинен був забезпечити і слідкувати за правильністю своєї назви.

Припинення дії Договором з 01.02.2021, тобто внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, у свою чергу, унеможливило внесення до нього будь-яких змін чи доповнень.

Тобто відповідач, знаючи про перехід до нього прав та обов`язків Головного управління ДПС у Чернігівській області (), починаючи з 01.01.2021 та до закінчення строку дії Договору (31.01.2021), не вчинив належних заходів щодо внесення відповідних змін до договору в частині зміни реквізитів Споживача.

Вказані дії (бездіяльність) відповідача свідчать про недобросовісність її поведінки та невжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, а отже невнесення змін до Договору в частині відповідних реквізитів Споживача сталося не з вини позивача, та є простроченням саме відповідача, а відтак доводи останнього у цій частині відхиляються судом.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, у справі «ТОВ «БУШБМ-ПЛЮС» проти України» Суд зазначив, що в обох провадженнях підприємство-заявник мало спір з тією самою стороною, а саме: з державою, представленою двома її підприємствами (спочатку ДП «УВГ», а потім його правонаступником - Державним підприємством «ПІ»), обидва з яких підпорядковувалися Уряду.

Тобто у цьому спорі відповідачем фактично також є держава в особі її органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив кошти за поставлений природний газ у визначений у Договорі термін, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений у січні 2021 року природний газ у розмірі 164 797,18 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості природного газу, поставленого за Договором у січні 2021 року, позивач нарахував та заявив до стягнення 11 666,75 грн пені за період з 11.02.2021 по 10.08.2021, 4239,58 грн - 3 % річних за період з 11.02.2021 по 20.12.2021 та 13 110,86 грн інфляційних втрат за період з лютого по листопад 2021 року.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За порушення Споживачем строків оплати сторони у п. 6.2.1. Договору передбачили господарсько-правову відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача про те, що значні інфляційні втрати від несвоєчасної оплати за спожитий газ зумовлені поведінкою самого позивача, який зволікав з вирішенням у судовому порядку питання стягнення заборгованості та звернувся до суду майже через рік після її виникнення, оскільки особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених прав у будь-який час.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 14, 46, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Чернігівській області (, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (, вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021) 164 797,18 грн заборгованості за поставлений природний газ, 11 666,75 грн пені, 4239,58 грн - 3% річних, 13 110,86 грн інфляційних втрат та 2270,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 цього Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун