РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2022Справа № 910/20936/21

Суддя Господарського суду міста Києва Смирнова Ю.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ідентифікаційний код: 00191075)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційній код: 40075815)

про стягнення 13878,83 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» з вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 13878,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем, як перевізником, вимог чинного законодавства України, в частині збереження прийнятого до перевезення вантажу, у зв`язку із чим, виникла його недостача у вагонах №62966726, №53485025, №56258627 та №56319536.

До позовної заяви позивачем додано клопотання про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2021 відкрито провадження у справі №910/20936/21; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивач.

30.12.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів завдання йому збитків, оскільки не надано доказі оплати вантажу, що перевозився у спірних вагонах.

18.01.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 між Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління Покровське» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) укладено Договір поставки №21/165, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах договору вугільну продукцію виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська».

Датою поставки є дата календарного штемпеля станції Удачна, вказана у графі 56 залізничної накладної (п. 5.1 Договору).

За залізничною накладною №48827513 залізницею 06.06.2021 було прийнято до перевезення вантаж - вугільний концентрат, насипом, концентрат вугілля кам`яного для коксування у вологому стані - у вагоні №62966726 (маса вантажу 69600 кг); відправник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська»; одержувач - Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

За залізничною накладною №48827562 залізницею 06.06.2021 було прийнято до перевезення вантаж - вугільний концентрат, насипом, концентрат вугілля кам`яного для коксування у вологому стані - у вагоні №53485025 (маса вантажу 69800 кг); відправник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська»; одержувач - Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

За залізничною накладною №48949846 залізницею 14.06.2021 було прийнято до перевезення вантаж - вугільний концентрат, насипом, концентрат вугілля кам`яного для коксування у вологому стані - у вагоні №56258627 (маса вантажу 70000 кг) та у вагоні №56319536 (маса вантажу - 69800 кг); відправник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська»; одержувач - Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

Згідно з комерційним актом №482803/99 від 07.06.2021, складеним залізницею (форма ГУ-22), встановлено, що при зважуванні вантажу у вагоні №62966726 на справних 100-тонних вагах виявилось нетто вантажу 66750 кг, замість 69600 кг, що менше зазначеної у накладній ваги на 2850 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки щільно зачинені, течі вантажу нема. При повторному зважуванні недостача вантажу підтвердилась.

Згідно з комерційним актом №482803/100 від 07.06.2021, складеним залізницею (форма ГУ-22), встановлено, що при зважуванні вантажу у вагоні №53485025 на справних 100-тонних вагах виявилось нетто вантажу 67700 кг, замість 69800 кг, що менше зазначеної у накладній ваги на 2100 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки щільно зачинені, течі вантажу нема. При повторному зважуванні недостача вантажу підтвердилась.

Згідно з комерційним актом №482803/107 від 15.06.2021, складеним залізницею (форма ГУ-22), встановлено, що при зважуванні вантажу у вагоні №56319536 на справних 100-тонних вагах виявилось нетто вантажу 67400 кг, замість 69800 кг, що менше зазначеної у накладній ваги на 2400 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки щільно зачинені, течі вантажу нема. При повторному зважуванні недостача вантажу підтвердилась.

Згідно з комерційним актом №482803/108 від 15.06.2021, складеним залізницею (форма ГУ-22), встановлено, що при зважуванні вантажу у вагоні №56258627 на справних 100-тонних вагах виявилось нетто вантажу 67800 кг, замість 70000 кг, що менше зазначеної у накладній ваги на 2200 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люки щільно зачинені, течі вантажу нема. При повторному зважуванні недостача вантажу підтвердилась.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу, який перевозився залізницею у вагонах №62966726, №53485025, №56258627 та №56319536, що за розрахунком позивача становить 13878,83 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки у розмірі 13878,83 грн, які виникли у зв`язку з незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні у вагонах №62966726, №53485025, №56258627 та №56319536.

Так, за змістом ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, за залізничною накладною №48827513 залізницею 06.06.2021 було прийнято до перевезення вантаж - вугільний концентрат, насипом, концентрат вугілля кам`яного для коксування у вологому стані - у вагоні №62966726 (маса вантажу 69600 кг); за залізничною накладною №48827562 залізницею 06.06.2021 було прийнято до перевезення вантаж - вугільний концентрат, насипом, концентрат вугілля кам`яного для коксування у вологому стані - у вагоні №53485025 (маса вантажу 69800 кг); за залізничною накладною №48949846 залізницею 14.06.2021 було прийнято до перевезення вантаж - вугільний концентрат, насипом, концентрат вугілля кам`яного для коксування у вологому стані - у вагоні №56258627 (маса вантажу 70000 кг) та у вагоні №56319536 (маса вантажу - 69800 кг); відправник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська»; одержувач - Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом, у комерційному акті №482803/99 від 07.06.2021 залізницею зафіксовано недостачу вантажу у вагоні №62966726 у розмірі 2850 кг; у комерційному акті №482803/100 від 07.06.2021 - недостачу вантажу у вагоні №53485025 у розмірі 2100 кг; у комерційному акті №482803/107 від 15.06.2021 - недостачу вантажу у вагоні №56319536 у розмірі 2400 грн; у комерційному акті №482803/108 від 15.06.2021 - недостачу вантажу у вагоні №56258627 у розмірі 2200 кг.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Позивачем долучено до позовної заяви копію рахунку №ШУП00002898 від 06.06.2021 та копію рахунку №ШУП00003082 від 14.06.2021, виставлених Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління Покровське», в яких, зокрема, вказані номери залізничних накладних та вагонів, в яких відправником (Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська») на адресу позивача (Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод») було відправлено вантаж, в тому числі, в переліку містяться спірні залізничні накладні та вагони №62966726, №53485025, №56258627 та №56319536.

З рахунку №ШУП00002898 від 06.06.2021 та рахунку №ШУП00003082 від 14.06.2021 вбачається, що вартість 1 тонни вантажу становить 2916,21 грн без ПДВ (разом з ПДВ - 3499,45 грн).

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію Акту №ШУП00002898 від 06.06.2021 та копію Акту №ШУП00003082 від 14.06.2021, які складено представником постачальника та представником покупця (позивача) та містять, в тому числі, відомості про отримання позивачем вантажу у спірних вагонах.

У п. 2.7 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зазначено, що згідно зі статтями 924 ЦК України , 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Разом з тим, у вказаному роз`ясненні наведено невичерпний перелік документів відправника, якими може підтверджуватися вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу, про що свідчить вставне слово "зокрема".

Суд зазначає, що відправником вантажу у вагонах №62966726, №53485025, №56258627 та №56319536 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», що зазначено у залізничних накладних.

Як пояснив позивач у відповіді на відзив, Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» є експедитором та діє в якості вантажовідправника, тоді як власником вантажу є Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління Покровське», яким і було виставлено рахунки на оплату.

Судом приймаються до уваги вказані пояснення позивача.

Крім того, суд зазначає, що положеннями Статуту (у тому числі ст.ст.130, 133 Статуту) не передбачено обов`язку надання доказів сплати вартості вантажу, а документами, які у встановленому законом порядку свідчать про вартість вантажу в даному випадку є вказані рахунки на оплату та відповідні акти прийому-передачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажу, який зазначений в накладній як вологий.

Як вбачається з розрахунку вартості недостачі вантажу, долученого позивачем до позовної заяви, вартість недостачі вантажу у вагоні №62966726 становить 5102,20 грн (з урахуванням природної норми втрати вантажу 1,392 т); вартість недостачі вантажу у вагоні №53485025 становить 2463,61 грн (з урахуванням природної норми втрати вантажу 1,396 т); вартість недостачі вантажу у вагоні №56319536 становить 3513,45 грн (з урахуванням природної норми втрати вантажу 1,396 т); вартість недостачі вантажу у вагоні №56258627 становить 2799,56 грн (з урахуванням природної норми втрати вантажу 1,400 т).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд дійшов висновку в його обґрунтованості.

Відповідно до ст. 131 Статуту залізниць України претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Судом враховано, що згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №62966726, №53485025, №56258627 та №56319536, шкідливого результату такої поведінки (збитків) - недостача товару на загальну суму 13878,83 грн, та причинному зв`язку між протиправної поведінкою та завданими збитками.

При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у спірному вагоні сталась не з вини відповідача (відповідно до ст. 127 Статуту).

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах №62966726, №53485025, №56258627 та №56319536 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаних вагонах, у зв`язку з чим наявна недостача вантажу на суму 13878,83 грн, а відповідачем не доведено, що недостача вантажу у вказаних вагонах відбулась не з вини залізниці, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» вартості недостачі вантажу у розмірі 13878,83 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Інших судових витрат до стягнення позивачем не заявлено.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційній код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ідентифікаційний код: 00191075) грошові кошти у розмірі 13878 (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн 83 коп., судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова