ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"03" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/512/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглядаючи справу № 916/512/21

за позовом: Фермерського господарства «Україна» (вул. Островського, № 29, с. Стара Прилука, Липовецький р-н, Вінницька область, 22511)

до відповідача: AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED (ARCH, Makariou III, 18 1st Floor, Latsia, 2220, Nicosia, Cyprus)

про визнання контракту (арбітражної угоди) недійсною,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2021 за вх.№532/21 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Фермерського господарства «Україна» до AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED, в якій позивач просить суд визнати арбітражну угоду, яка укладена у вигляді арбітражного застереження в п.10 контракту від 26.06.2020 року № С-9149-26-06-2020-НН, укладеного між учасниками справи, недійсною.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22 березня 2021 року прийнято позовну заяву (вх.№ 532/21 від 26.02.2021) до розгляду та відкрито провадження у справі №916/512/21. Справу № 916/512/21 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 квітня 2021 року о 10:40 год.

13.04.2021 ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/512/21 за ініціативою суду на 30 днів. Постановлено відкласти підготовче засідання по справі № 916/512/21 на 06 травня 2021 року об 11:00 год.

06.05.2021 до суду AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED надано заперечення (вх. № 12358/21) проти вирішення спору в Господарському суді Одеської області, де відповідач зазначає, що спір щодо визнання недійсної арбітражної угоди, яка укладена у вигляді арбітражного застереження в п. 10 Контракту від 26.06.2020 року № С-9149-26-06-2020-НН, не може розглядатись Господарським судом Одеської області.

В обґрунтування вказаних заперечень відповідач зауважив, що уклавши арбітражне застереження, позивач реалізував своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинен виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження.

Враховуючи, що умовами контракту передбачено, що всі спори що виникають відповідно до цього Контракту, або що будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього Контракту будуть вирішуватись Арбітражем GAFTA, Лондон відповідно до Арбітражних Правил GAFTA № 125, то, на переконання відповідача, і спір щодо визнання недійсної арбітражної угоди, яка укладена у вигляді арбітражного застереження в п.10 контракту підлягає вирішенню Арбітражем GAFTA, Лондон.

У зв`язку з цим відповідач заперечує проти вирішення даного спору Господарським судом Одеської області та просить залишити позов у справі № 916/512/21 без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Господарським судом Одеської області 06.05.2021р. у підготовчому засіданні по справі №916/512/21 оголошено протокольно перерву до 20.05.2021 об 11:00 год.

20.05.2021 ухвалою Господарського суду Одеської області провадження у справі №916/512/21 до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Верховного Суду справи №910/9841/20 за касаційною скаргою Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 зупинено.

18.02.2022 ухвалою Господарського суду Одеської області поновлено провадження у справі № 916/512/21 та призначено підготовче засідання у справі №916/512/21 на "10" березня 2022 року об 11:20 год.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX - затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Цей Закон негайно оголошується через засоби масової інформації та набирає чинності з дня його опублікування. Воєнний стан запроваджено з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 р. № 9 рекомендовано зборам суддів та суддям України оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану та з метою забезпечення безпеки працівників Господарського суду Одеської області та відвідувачів, зборами суддів Господарського суду Одеської області від 24.02.2022 було вирішено рекомендувати суддям, як тимчасовий захід зняти з розгляду справи, які призначені з 24 лютого 2022 року.

02.03.2022 року Рада Судів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з урахуванням яких Рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 14.03.2022 року, оформленого протоколом №916-2/2022 рекомендовано суддям:

- продовжити розгляд справ раніше знятих з розгляду, зокрема, з участю учасників справ у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з урахуванням думки учасників справ;

- відкладати підготовчі та судові засідання в межах розумного строку відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності повідомлення учасників справи або за наявності їх клопотання про це із посиланням на перешкоджання їх явки у зв`язку із введенням воєнного стану;

- здійснювати розгляд справ у письмовому провадженні;

- продовжити видачу судових наказів у наказному провадженні;

- продовжити видачу наказів на виконання судових рішень, що набрали законної сили.

22.03.2022 ухвалою Господарського суду Одеської області підготовче засідання у справі № 916/512/21 призначено на "03" травня 2022 року об 11:00 год.

28.04.2022 ухвалою суду задоволено клопотання AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED (вх. №6984/22 від 27.04.2022) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Господарському суду Закарпатської області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED у судовому засіданні при розгляді справи №916/512/21, яке призначене Господарським судом Одеської області на "03" травня 2022 року об 11:00 год.

В судове засідання, призначене на 03.05.2022, учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином у відповідності до норм процесуального законодавства, причини неявки суду не повідомили, при спробі зв`язатись за допомогою телефонного зв`язку з Господарським судом Закарпатської області вказані телефони не відповідали.

Дослідивши матеріали справи №916/512/21, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин розташований на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно з Законом України "Про міжнародне приватне право".

Положення статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначає випадки, коли суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом.

Відповідно до статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958) кожна Договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати в арбітраж всі чи які-небудь спори, що виникли чи можуть виникнути між ними у зв`язку з яким-небудь конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду. Термін «письмова угода» включає арбітражне застереження у договорі чи арбітражну угоду, підписану сторонами, чи таку, що міститься в обміні листами чи телеграмами. Суд Договірної Держави, якщо до нього надходить позов із питання, за яким сторони уклали угоду, передбачену цією статтею, повинен, на прохання однієї зі сторін, направити сторони в арбітраж, якщо не встановить, що згадана угода недійсна, втратила силу чи не може бути виконана.

Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у наступних випадках: І) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та ІІ) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

Таким чином, суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 906/493/16.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 викладено також правовий висновки про те, що:

- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.05.2019 у справі № 921/421/18, від 24.07.2019 у справі № 904/3096/18, від 13.06.2019 у справі № 913/488/18, від 25.06.2019 у справі № 911/1696/18, від 15.10.2019 у справі № 911/1595/18, від 26.07.2021 у справі № 908/16/21, від 28.09.2021 у справі № 910/1022/21.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що, зокрема, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

ЦК України як основний акт цивільного законодавства містить перелік способів захисту порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав та охоронюваних законом інтересів. Так, у статті 16 ЦК України зазначається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового прав та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання правочину недійсним. При цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом у визначених законом випадках.

Враховуючи, що арбітражна угода є правочином у розумінні ЦК України, вимоги статті 203 ЦК України застосовуються і до арбітражної угоди, у тому числі викладеної у формі арбітражного застереження.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", якою суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Пунктом 7 частини першої статті 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

З аналізу вказаних норм права вбачається право національного суду на відкриття провадження у справі у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо суд визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, і від будь-якої сторони не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді.

Тобто національний суд у разі надходження позову у правовідносинах з арбітражним застереженням надає оцінку такому застереженню, якщо від будь-якої сторони не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, і лише після визначення питання щодо дійсності/недійсності, втрати/не втрати чинності або можливості/не можливості бути виконаним третейського застереження, приймає рішення про залишення позову без розгляду і направлення сторін до арбітражу або розгляд справи по суті, відповідно до встановлених ним обставин.

При цьому згідно з статтею 16 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" третейський суд може сам прийняти постанову про свою компетенцію, в тому числі стосовно будь-яких заперечень щодо наявності або дійсності арбітражної угоди. З цією метою арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, що не залежить від інших умов договору. Винесення третейським судом рішення про недійсність договору не тягне за собою в силу закону недійсність арбітражного застереження. Заява про відсутність у третейського суду компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що третейський суд перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена, як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлено в ході арбітражного розгляду. Третейський суд може в будь-якому з цих випадків прийняти заяву, зроблену пізніше, якщо він визнає затримку виправданою. Третейський суд може винести постанову щодо заяви, зазначеної в пункті 2 цієї статті, або як з питання попереднього характеру, або в рішенні щодо суті спору. Якщо третейський суд винесе постанову з питання попереднього характеру, що він має компетенцію, будь-яка сторона може протягом 30 днів після отримання повідомлення про цю постанову просити орган, зазначений в статті 6, прийняти рішення з цього питання; таке рішення не підлягає ніякому оскарженню; поки таке прохання чекає на своє вирішення, третейський суд може продовжувати розгляд та прийняти арбітражне рішення.

Таким чином, вказаними нормами розмежовано право як національного суду, так і арбітражного щодо розгляду відповідних спорів з урахуванням певних особливостей.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958; далі - Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина перша статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав.

Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу.

Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди.

Враховуючи викладене та принцип автономності арбітражної угоди (третейського застереження), слід дійти висновку, що дійсність/недійсність третейської угоди/застереження може бути самостійним (окремим) позовним провадженням не залежно від існування спірних питань за основним договором/контрактом, та може бути розглянуто як національним судом так і арбітражним судом, який визначено у арбітражній угоді (третейському застереженні).

Такий висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 17.12.2021 у справі №910/9841/20.

Відповідно до частини 5 статті 4 Господарського процесуального кодексу України допускається угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу). До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1, 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів, визначених у пункті 1 цієї статті. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 226 ГПК України господарському суду слід встановити наявність сукупності таких умов: існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції арбітражу; від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; встановлення судом дійсності, чинності та виконуваності третейської угоди.

Судом встановлено, що сторони спору включили до умов контракту від 26.06.2020 року № С-9149-26-06-2020-НН арбітражне застереження, зокрема, у пункті 10 контракту, та визначили назву арбітражу: Арбітраж GAFTA, Лондон відповідно до GAFTA 125 в редакції, дійсній на момент укладення контракту.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що сторони уклали арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження щодо розгляду будь-яких та всіх спорів, які виникатимуть відповідно до контракту або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього контракту, за процедурою міжнародного комерційного арбітражу та вказана арбітражна угода є виконуваною. Наявна у контракті арбітражна угода наразі не визнана недійсною, не втратила чинності та може бути виконана.

При цьому AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED подало заперечення проти вирішення спору в Господарському суді Одеської області до подання ним першої заяви щодо суті спору. Зокрема, 06.05.2021 AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED надало заперечення проти вирішення спору в господарському суді, у якому просило залишити позов без розгляду на підставі пункту 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас за вимогами ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними, зокрема, в укладенні договорів, визначенні їх умов, а укладений договір є обов`язковим до виконання його сторонами.

Втім реалізація сторонами права на укладення арбітражної угоди щодо передачі спорів, які виникнуть з укладеного ними правочину чи у зв`язку з ним, на розгляд арбітражу не є відмовою від права на звернення до господарського суду, оскільки являє собою вибір сторонами такого правочину одного із способів реалізації права на звернення за захистом своїх прав.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулась за вільним волевиявленням сторін спору (рішення у справі «Девір проти Бельгії» від 27.02.1980 року).

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та той факт, що між сторонами укладена арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження в п.10 контракту від 26.06.2020 року № С-9149-26-06-2020-НН та заперечення відповідача проти вирішення спору в господарському суді подані до подання ним першої заяви щодо суті спору, що узгоджується з приписами ст. 226 ГПК України та не суперечить чинному законодавству, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для залишення позову у справі № 916/512/21 без розгляду на підставі пункту 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 42, п. 7 ч. 1 ст. 226 ст.ст. 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Фермерського господарства «Україна» до AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED про визнання арбітражної угоди, яка укладена у вигляді арбітражного застереження в п.10 контракту від 26.06.2020 року № С-9149-26-06-2020-НН, у справі № 916/512/21 - залишити без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 10.05.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання).

У зв`язку із запровадженням розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації на території міста Одеси та Одеської області комендантської години з 22:00 год. 08.05.2022 до 05:00 год. 10.05.2022, повний текст ухвали складено 10.05.2022.

Суддя О.В. Цісельський