ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2022 м. Дніпро Справа № 908/2922/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропривод» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.12.2021 (суддя Левкут В.В.) повний текст рішення складено 04.01.2022 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022 у справі № 908/2922/21 (суддя Колодій Н.А.), повний текст додаткового рішення складено 17.01.2022

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Транс», м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропривод», м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: фізична особа-підприємець Сафаров Рашид Алієвич, м. Дніпро

про стягнення 147671,59 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог, рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.

В жовтні 2021 року ТОВ «Авангард Траст» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Електропривод» заборгованості за договором у сумі 147671,59 грн, які складаються з: 122500,00 грн заборгованості зі сплати вартості послуг з перевезення вантажу; 25171,59 грн заборгованості зі сплати штрафної санкції за понаднормативний простій автомобіля з вини відповідача, яка виникла на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні № СО1605 від 16.05.2019, вимоги за яким відступлено позивачу на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) № 1-ц від 18.08.2021. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в позові зазначено фізичну особу-підприємця Сафарова Рашида Алієвича.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.12.2021 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Електропривод» на користь ТОВ «Авангард Транс» 122500,00 грн заборгованості зі сплати вартості послуг з перевезення вантажу, 25171,59 грн заборгованості зі сплати штрафної санкції за понаднормативний простій автомобіля та 2270,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022 заяву ТОВ «Авангард Транс» задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Електропривод» на користь ТОВ «Авангард Транс» 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням місцевого господарського суду відповідач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно вимог апеляційної скарги, відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нові рішення про відмову в задоволенні позову та відмову в стягненні витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для справи, які ним визнано встановленими.

Так, суд першої інстанції визнав доведеним факт понаднормативного простою автомобіля на митних постах в період з 24.05.2019 по 17.09.2019 (118 днів), який стався з вини відповідача, що в повній мірі не відповідає дійсності, оскільки судом не було з`ясовано всіх обставин простою автомобіля у цей період.

Апелянт просить врахувати, що в матеріалах справи відсутні докази щодо завантаження саме відповідачем не оформлених для перевезення товарів, які не мають відношення до індустріального комплектного приводу. Складені відповідачем товаросупровідні документи не містять даних про товар, який не має відношення до індустріального комплектного приводу.

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що автомобіль був затриманий митними органами на МАПП Суджа та Железногірському митних постах через неправильне оформлення товару саме ТОВ «Електропривод» є хибним та не підтверджується матеріалами справи. Наявні у справі документи про вчинення адміністративного правопорушення також не містять подібних висновків, що свідчить про не доведеність вини відповідача у простої автомобіля на вказаних митних постах МАПП Суджа у період з 24.05.2019 по 26.06.2019 та Железногірському митному пості у період з 27.06.2019 по 17.09.2019, а тому нарахована позивачем сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

Крім того, апелянт акцентує увагу на тому, що до рахунку-фактури № 2005-1 від 20.05.2019 позивачем включено штрафні санкції, які нараховані ним за період з 24.05.2019 по 17.09.2019, тобто за майбутній період простою автомобіля, а тому містить недостовірні дані щодо дати його складання (є підробним) і не може бути використаний в якості доказу. Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що передача права вимоги за Договором цесії фактично не відбулась.

Апелянт також звертає увагу колегії суддів на невідповідність висновків суду про визнання відповідачем заборгованості зі сплати штрафних санкцій за Договором перевезення (з огляду на часткову їх оплату), оскільки відповідач не проводив оплати штрафних санкцій на користь позивача із призначенням платежу - «штрафні санкції». В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження таких висновків суду.

Крім того, відповідач просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, яким задоволено заяву про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки докази надання правової допомоги було надано до суду після розгляду справи по суті лише 06.01.2022, а сам розгляд заяви відбувався без повідомлення сторін, чим позбавлено відповідача надати свої заперечення проти задоволення такої вимоги. При цьому, відповідач вважає, що перелік наданих адвокатом послуг, перелічених у відповідному акті наданих послуг, є необґрунтованим, а сума понесених позивачем витрат на адвоката завищеною.

Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Авангард Транс» просить апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі

оскаржувані рішення Господарського суду Запорізької області від 13.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022 у справі № 908/2922/21.

Позивач вважає, що відповідна апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції у повному обсязі досліджено всі обставини справи, відповідно до наданих позивачем та відповідачем доказів.

Позивач просить врахувати, що доводи відповідача про відсутність в матеріалах справи даних щодо завантаження ним транспортного засобу товарами, які не мають відношення до індустріального комплектного приводу не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та спростовуються матеріалами про адміністративне правопорушення.

Також, позивач просить суд врахувати, що до обов`язків водія та експедитора не входить перевірка товарно-транспортних документів замовника (відповідача), а також перевірка пакування вантажу та його вмісту.

На думку позивача, за відсутності в матеріалах справи договору поставки № V5-18-395/1 від 08.05.2019, укладеного між ТОВ «Електропривод» та ТОВ «Енергокомплект-сервіс», а також специфікації на товар, не можливо встановити, що саме було предметом договірних відносин між відповідачем та отримувачем вантажу, а отже і реальний вміст 41 вантажного місця, до складу якого могло входити обладнання виявлене на Железногірському митному пості, внаслідок чого відбувся понаднормативний простій автомобіля.

Крім того до відзиву на апеляційну скаргу позивач долучив докази сплати відповідачем штрафних санкцій, згідно рахунку № 2005-1 від 20.05.2019 та каталог продукції відповідача, взятий з відкритого доступу в мережі інтернет, який, на його думку, може свідчити про вміст у складі індустріального комплектного приводу іншого обладнання в залежності від його комплектації.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

16.05.2019 між фізичною особою-підприємцем Сафаровим Рашидом Алієвичем (Експедитор, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електропривод» (Замовник, відповідач) укладено договір № СО1605 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні (далі - Договір перевезення).

Відповідно до п. 1.1. Договору перевезення Експедитор, діючи від свого імені та за рахунок Замовника, у межах даного договору організовує виконання транспортно-експедиційних послуг, визначених договором про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні шляхом залучення найманого або власного вантажного транспорту, керуючись законами України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про автомобільний транспорт», «Про транзит вантажів», Цивільним та Господарським кодексами України, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів дорогами (КДПВ), Женева, 19.05.1956 та Протоколом до неї від 05.07.1978, Митною конвенцією про міжнародні перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП від 14.11.1975, Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом України та іншими нормативними актами, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в межах України та в міжнародному сполученні і угод в галузі міжнародних перевезень.

Пунктом 2.1. Договору перевезення визначено, що на підставі даного договору Експедитор надає одну чи декілька з наступних послуг:

- здійснює організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України та за її межами на підставі відповідних заявок;

- розсилає товарно-транспортну документацію;

- здійснює розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу;

- приймає участь у складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством; вирішує з замовником претензійні питання;

- сторони передбачають можливість надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на Замовника, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо), про що обов`язково зазначається в Заявці.

Згідно із п. 2.3. Договору перевезення конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються в Заявці, яка є невід`ємною часиною цього договору (зразок Заявки наведений у Додатку № 1 до Договору). Допускається одержання заявки по факсимільному чи електронному зв`язку (Е-mail).

Підпунктами 3.1.2. - 3.1.5. п. 3.1. Договору перевезення встановлено, що Експедитор зобов`язується забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного і цілком готового до перевезення обумовленого вантажу у погоджений сторонами термін. Організувати транспортування вантажу до місця призначення та його видачу отримувачу, зазначеному у товарно-транспортній накладній (СМК). Забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту видачі в пункті призначення уповноваженій на отримання вантажу особі. Негайно інформувати Замовника про будь-які затримки і проблеми, що виникають при транспортування вантажу.

Згідно із п. 3.2.7. Договору перевезення Замовник зобов`язується вчасно, у терміни, обумовлені в кожному окремому випадку, здійснювати розрахунки з Експедитором.

Відповідно до п. 4.1. Договору перевезення загальна сума цього Договору складається із сум вартостей підписаних обома сторонами Актів виконаних робіт (наданих послуг) та сплачених Замовником рахунків-фактур.

Пунктом 4.3. Договору перевезення узгоджено, що порядок і термін оплати обумовлюються в разовій Заявці, що направляється Експедитором перед конкретним перевезенням (групою однотипних перевезень).

За визначенням п. 4.4. Договору перевезення, термін оплати не може перевищувати 10 банківських днів з дня виставлення рахунку, Акту виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно з п. 5.1. Договору перевезення кількість прийнятих (зданих) від Замовника вантажів визначається кількістю місць, зазначених у товарно-транспортній накладній (СМR).

Пунктом 5.2. Договору, сторони погодили, що у випадку невідповідності кількості вантажу чи його стану кількості і стану вантажу, зазначеному у товарно-транспортних документах, Замовник або уповноважена ним особа (отримувач) повинен зробити відповідні помітки в примірнику товаротранспортної накладної (СМR), що повертається перевізнику, а також скласти акт про пошкодження, недостачу вантажу разом з представником торговельно-промислової палати та/або належним експертом страхової компанії. При цьому присутність водія-експедитора при розвантаженні та огляді вантажу є обов`язковою, що стверджується у відповідному документі (акті).

Якість, упаковка та маркування вантажів, наданих Замовником для перевезення по даному Договору, повинні відповідати вимогам міжнародних та діючих в Україні правил перевезення вантажів та забезпечувати зберігання вантажів під час перевезення, вантажно-розвантажувальних робіт, чітку ідентифікацію вантажних місць.

Пунктом 6.3. Договору перевезення передбачено, що Замовник оплачує Експедитору наднормативні простої транспортного засобу, що виникають з вини Замовника на шляху слідування чи в місцях навантаження-вивантаження з розрахунку 1000,00 грн за кожну добу наднормативного простою, що почалася, при міжміських перевезеннях та 1500,00 грн за кожну добу при міжнародному перевезенні, якщо інше не обумовлено в наданій заявці.

Відповідно до п. 10.1. Договору перевезення цей договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому випадку до повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому. Датою підписання вважається дата, зазначена на першій сторінці договору.

Якщо за місяць до закінчення терміну дії даного договору жодна із сторін не виявить письмово бажання його розірвати, відповідно договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік і на тих же умовах (п. 10.2. Договору перевезення).

На виконання умов Договору 16.05.2019 Експедитором та Замовником підписана заявка (а. с. 25) на транспортування вантажу № СО1605/1 до договору № СО1605 від 16.05.2019, якою погоджено:

Маршрут: м. Запоріжжя (Україна) - Бєлгород - Томськ - Чернишевський (Мирнинський район, Якутія, Росія).

Маршрут прикордонного переходу: Нехотєєвка-Гоптовка.

Дата завантаження: 19.05.2019.

Дата замитнення: 20.05.2019.

Адреса завантаження: м. Запоріжжя, Південне шосе, 77-а.

Замитнення: м. Запоріжжя, вул. Луначевського, 9А, термінал ПАТ «ЗАЗ».

Контактна особа: Віталій, 099-456-07-71.

Найменування вантажу: Комплектний привід, вага до 15 т.

Адреса розвантаження: м. Бєлгород (Росія).

Адреса розмитнення: смт. Чернишевський, Мирнинський район, Республіка Саха (Якутія), Російська Федерація.

Вартість перевезення: 341000,00 грн (50% передплата після замитнення, 50% після розвантаження протягом 3-5 днів).

Умови, строки поставки вантажу: до 05.06.2019.

Штрафні санкції: 1) відмова від заявки після прибуття а/т під завантаження - 100 дол. США; 2) понаднормативний простій а/м з вини Замовника (більше 48 годин на завантаженні, замитненні, більше 96 годин на вивантаженні, розмитненні на митному переході) - 100 дол. США в добу, не враховуючи вихідні та святкові дні; 3) за несвоєчасне подання автотранспорту або неналежного обладнання, з усіма необхідними для перевезення документами - штраф 100,00 дол. США; 4) за несвоєчасну доставку вантажу - штраф 100,00 дол. США на добу.

Держ. № а/т: МАН НОМЕР_1 .

Держ. № п/п: НОМЕР_2 .

ПІБ водія: ОСОБА_1 .

Конт. Телефон водія: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Як стверджує позивач, відповідачем відповідно до умов Договору та Заявки 20.05.2019 здійснено перерахування авансового платежу у розмірі 50% вартості надання послуг, що становить 170500,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що Експедитором на виконання умов Договору організовано перевезення вантажу Замовника, а саме: «Індустріальний комплектний привод ІDS.05/04-ТS-А5-25/10т - 1 штука в розібраному вигляді» (5 ящиків, 14 піддонів, 2 місця в поліетиленовій плівці, 8 місць в древній обрешітці, 12 місць в картоні і поліетиленовій плівці) - 41 місце, вагою брутто - 14847,00 кг, вартістю 341000,00 грн.

Для здійснення перевезення 16.05.2019 ФОП Сафаровим Р.А. та Приватним виробничо-комерційним підприємством «Магнат» укладений Договір про надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполучені № СО1605. Перевезення вантажу здійснювалося транспортним засобом марки МАN д/н НОМЕР_1 з причепом марки «KOGEL» д/н НОМЕР_2 , які належать ЧПКП «Maгнат» (вул. Холодногірська, 45/49, м. Суми, Україна).

Як стверджує відповідач, 20.05.2019 після митного оформлення товару на Українській митниці, автомобіль д/н НОМЕР_1 з причепом д/н НОМЕР_2 з вантажем виїхав з території України без зауважень до оформлених документів для транспортування вантажу.

При здійсненні митного переходу через російсько-український кордон МАПП Суджа Курської митниці зафрахтований вантажний автомобіль марки МАN д/н НОМЕР_1 з причепом марки «KOGEL» д/н НОМЕР_2 був затриманий митними органами через неправильне оформлення товару. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.06.2019 № 3/2019) під час митного огляду на підставі зонального профілю ризику та доручення на митний огляд № 10108050/240519/000276 від 24.05.2019 був здійснений митний огляд товару, що знаходився у вантажному відділенні автомобіля з причепом.

У ході митного огляду (акт митного огляду № 10108050/280519/000072 від 28.05.2019) було встановлено, що у вантажному відділенні автомобіля та причепу знаходиться товар:

- «індустріальний комплектний привід серії IDS.05/04-TS-A5-25/10т» у розібраному вигляді - 1 ш.», що переміщується за СМR А № 486271 від 20.05.2019 та рахунком-фактури № 41 від 17.05.2019.

Окрім вищевказаного у вантажному відділенні автомобіля та причепу були виявлені наступні товари: вогнегасник промисловий - 1 шт.; маска зварювальника - 3 шт.; перчатки малярні - 49 пар; - рукавиці брезентові - 10 пар; перчатки монтажні комбіновані - 31 пара; перчатки зварювальні білого кольору - 58 шт.; перчатки зварювальні білого та червоного кольорів - 5 пар; каски - 12 шт.; штани - 2 шт.; окуляри захисні - 29 шт. та інші товари… загальною кількістю 323 шт. (детальний перелік товарів наведено в абз. 6 на сторінці 2 протоколу про адміністративне правопорушення, а. с. 29).

На підставі складеного протоколу частина товару була конфіскована митними органами, а справа передана до суду.

Постановою суду від 05.07.2019 (справа № 5-226/2019) Визнано ППКП «Магнат» винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 16.1 КпАП РФ з призначенням йому адміністративного покарання у вигляді попередження. Товар вилучено в якості предмету адміністративного правопорушення. В подальшому (після набрання постановою законної сили) вилучений товар повернуто перевізнику - ПВКП «Магнат» для подальшого митного оформлення.

Також під час розмитнення вантажу на Железногірському митному посту призначений митний огляд, у результаті якого в автомобілі виявлено товар, ввезення якого до Російської Федерації заборонено, у зв`язку з чим 10.10.2019 Курською митницею Центрального митного управління Федеральної митної служби винесена постанова про призначення адміністративного покарання у справі про адміністративне правопорушення № 41/2019 (а. с. 63-72).

17.09.2019 автомобіль продовжив маршрут та переїхав паромну переправу у місто Усть-Кут та 06.10.2019 вантаж було доставлено та розвантажено на виробництві ТОВ «Каскад».

За доводами позивача, саме з вини відповідача автомобіль знаходився на митній території Російської Федерації в період з 24.05.2019 по 17.09.2019, тобто відбувся понаднормативний простій автомобіля, за що відповідач мав сплатити на користь ФОП Сафарова Р.А. (первісного кредитора) 544271,59 грн, які складаються з: 341000,00 грн - вартості надання послуг з перевезення вантажів та експедиційних послуг; 203271,59 грн - штрафних санкцій за понаднормативний простій автомобільного транспорту з вини відповідача.

Позивач стверджує, що Експедитор неодноразово звертався до Замовника з метою виплати вартості послуг з перевезення вантажу та штрафної санкції за понаднормативний простій автомобільного транспорту проте, станом на дату подання позову Замовник сплатив лише частину штрафних санкції та вартості послуг з перевезення, а саме:

- 20.05.2019 у сумі 170500,00 грн. (призначення платежу: часткова оплата 50% за транспортно-експедиційні послуги у міжнародному сполученні згідно рахунку 2005-1 від 20.05.2019, без ПДВ);

- 26.07.2019 у сумі 48000,00 грн. (призначення платежу: оплата за транспортні послуги згідно договору № СО1605 від 16.05.2019);

- 02.09.2019 у сумі 122000,00 грн. (призначення платежу: оплата згідно рахунку 2005-1 від 20.05.2019, штрафні санкції без ПДВ);

- 17.09.2019 у сумі 55000,00 грн. (призначення платежу: оплата за транспортні послуги, штрафні санкції згідно рах. № 2005-1 від 20.05.2019, без ПДВ);

- 17.09.2019 у сумі 1100,00 грн. (призначення платежу: оплата за транспортні послуги, штрафні санкції згідно рах. № 2005-1 від 20.05.2019, без ПДВ).

Позивач відзначив, що грошові кошті сплачені відповідачем 17.09.2019 у сумі 55000,00 грн та 1100,00 грн з призначенням платежу: оплата за транспортні послуги, штрафні санкції згідно рахунку № 2005-1 від 20.05.2019, без ПДВ, зараховані у якості оплати штрафної санкції на підставі ст.ст. 534, 549 ЦК України.

24.04.2021 ФОП Сафаровим Р.А. на адресу відповідача направлено вимогу щодо сплати заборгованості за Договором перевезення та рахунок фактуру № 2005-1 від 20.05.2019 (а. с. 74-77).

В подальшому, 18.08.2021 ФОП Сафаровим Р.А. (Цедент) та ТОВ «Авангард Транс» (Цесіонарій, позивач у справі) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1-ц (надалі - Договір цесії, а. с. 18).

Відповідно до п. 1 Договору цесії у порядку та на умовах, визначених даним договором, Цедент відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за договором про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні № СО1605 від 16.05.2019 між Цедентом і ТОВ «Електропривод» () (надалі іменується «Боржник»).

Відповідно до п. 3 Договору цесії, Цесіонарій набуває право вимагати від Боржника належного виконання таких обов`язків:

а) сплати боржником коштів, належних «Експедитору» у сумі 122500,00 грн - заборгованості зі сплати вартості послуг з перевезення вантажу;

б) сплати боржником коштів, належних «Експедитору» у сумі 25171,59 грн - заборгованості зі сплати штрафної санкції за понаднормативний простій автомобіля з вини Боржника.

в) сплати боржником всіх штрафних санкцій передбачених основним Договором та законодавством.

Згідно з п. 5 Договору цесії право вимоги, що відступається Цесіонарієві, засвідчується наступними документами:

- Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажним автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні № СО1605 від 16 травня 2019 року;

- Рахунок-фактура № 2005-1 від 20.05.2019;

- CMR № 486271;

- Виписка по рахунку Цедента;

- Протокол про адміністративне правопорушення від 06.06.2019;

- Постанова про призначення адміністративного покарання у справі про адміністративне правопорушення № 41/2019 від 10.10.2019;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2005-1 від 17.09.2019.

В п. 6 Договору цесії зазначено, що оригінали документів, визначених у п. 5 даного Договору, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, що відступається за даним договором, передаються Цедентом Цесіонарію у момент підписання сторонами Договору цесії і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 9 Договору цесії Цедент зобов`язаний письмово повідомити Боржника про відступлення права вимоги.

03.09.2021 ФОП Сафаровим Р.А. направлено на адресу ТОВ «Електропривод» повідомлення про відступлення права вимоги від 18.08.2021 (а. с. 19-20), в якому містилась вимога щодо сплати боргу ТОВ «Авангард Транс» (Новий кредитор).

Позивач стверджує, що вимога про сплату боргу Новому кредиторові залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач з позовом ТОВ «Авангард Транс» не погоджується, вважає відсутньою у нього будь-якої заборгованості перед ФОП Сафаровим Р.А. (первісним кредитором), оскільки в 2019 році всі взаємні претензії між ТОВ «Електропривод» та ФОП Сафаровим Р.А. були врегульовані шляхом переговорів.

Відповідач стверджує, що ФОП Сафаров Р.А. відступив позивачу неіснуючу заборгованість, яку відповідач відмовляється визнавати.

Вказані вище обставини і є причиною виникнення спору по даній справі.

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції задовольняє доводи апеляційної скарги та не погоджується з викладеними судом в рішенні висновками.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді колегією суддів всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів вважає необхідним задовольнити вимоги апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1, 4 ст. 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами; допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», дія якого поширюється на відносини, що виникають при транспортному експедируванні вантажів усіма видами транспорту, крім трубопровідного, експедитор (транспортний експедитор) - це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок, зокрема, організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування, а клієнт - це споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), яка за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору, зокрема, організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ст. 10 Закону експедитор має право не приступати до виконання обов`язків за договором транспортного експедирування до отримання від клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання експедитором обов`язків, передбачених договором транспортного експедирування.

За ст. 12 названого Закону визначається перелік документів та інформації, що мають бути надані експедиторові; до цього переліку належать, зокрема, документи, що стосуються вантажу, які потрібні для здійснення митного контролю.

Згідно із ст. 14 вказаного Закону експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування.

Як зазначалося вище, згідно з п. 5.1. Договору перевезення кількість прийнятих (зданих) від Замовника вантажів визначається кількістю місць, зазначених у товарно-транспортній накладній (СМR).

Пунктом 5.2. Договору, сторони погодили, що у випадку невідповідності кількості вантажу чи його стану кількості і стану вантажу, зазначеному у товарно-транспортних документах, Замовник або уповноважена ним особа (отримувач) повинен зробити відповідні помітки в примірнику товаротранспортної накладної (СМR), що повертається перевізнику, а також скласти акт про пошкодження, недостачу вантажу разом з представником торговельно-промислової палати та/або належним експертом страхової компанії. При цьому присутність водія-експедитора при розвантаженні та огляді вантажу є обов`язковою, що стверджується у відповідному документі (акті).

Якість, упаковка та маркування вантажів, наданих Замовником для перевезення по даному Договору, повинні відповідати вимогам міжнародних та діючих в Україні правил перевезення вантажів та забезпечувати зберігання вантажів під час перевезення, вантажно-розвантажувальних робіт, чітку ідентифікацію вантажних місць.

Згідно п. 6.5. Договору перевезення експедитор несе відповідальність, за осіб які залучаються до виконання даного договору, у розмірі і на умовах, передбачених чинним законодавством, як за свої власні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Спір у даній справі стосується стягнення з відповідача заборгованості зі сплати вартості послуг з перевезення вантажу та штрафу за понаднормативний простій автомобіля внаслідок неналежного оформлення документів на перевезення товару та ввезення на територію Російської Федерації (РФ) товару в порушення спеціальних економічних заходів, встановлених постановою Уряду РФ, а відтак місцевий господарський суд зобов`язаний був встановити щонайменше, причину простою автомобіля на митних постах, тобто встановити чиї саме дії або бездіяльність спричинили простій та чи наявна вина відповідача у простої автомобіля, а також встановити на підставі наявних у справі доказів виконання відповідачем обов`язку зі сплати послуг з перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 933 ЦК України клієнт зобов`язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов`язків, встановлених договором. Експедитор повинен повідомити клієнта про виявлені недоліки одержаної інформації, а в разі її неповноти - вимагати у клієнта необхідну додаткову інформацію. У разі ненадання клієнтом документів та необхідної інформації експедитор має право відкласти виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування до надання документів та інформації в повному обсязі. Клієнт відповідає за збитки, завдані експедиторові у зв`язку з порушенням обов`язку щодо надання документів та інформації, визначених частиною першою цієї статті.

В матеріалах справи наявна копія СМR накладної № 486271 від 20.05.2019, відповідно до якої Експедитором організовано перевезення вантажу Замовника, а саме: «Індустріальний комплектний привод ІDS.05/04-ТS-А5-25/10т - 1 штука в розібраному вигляді» (5 ящиків, 14 піддонів, 2 місця в поліетиленовій плівці, 8 місць в дерев`яній обрешітці, 12 місць в картоні і поліетиленовій плівці) - 41 місце, вагою брутто - 14847,00 кг. При цьому, копія СМR накладної № 486271 від 20.05.2019 не містить будь-якої інформації про переміщення іншого (забороненого до ввезення на територію РФ) товару, який не входить до номенклатури «Індустріального комплектного приводу ІDS.05/04-ТS-А5-25/10т».

Рахунок-фактури № 41 від 17.05.2019 в матеріалах справи відсутній (за договором цесії експедитором позивачу не передано), а тому суд не має можливості оцінити цей первинний документ, як доказ у справі.

В матеріалах справи також відсутній акт водія-експедитора про невідповідність зазначеного товару первинній документації (про наявність товару забороненого для ввезення на територію РФ та товару, який не входить до комплектації приводу), що надана відповідачем по справі, який в силу приписів п. 5.2. Договору є обов`язковим, а відповідно відсутні підстави стверджувати, що для перевезення клієнтом було передано експедитору товар, який не зазначений в товаросупровідних документах.

Факт відсутності проведених експертиз та перевірки (огляду) водієм товару з боку перевізника на відповідність вантажу митним, транспортним та комерційним документам підтвердила у своєму листі від 06.09.2019 № 06/09 директор ПП КП «Магнат» Ільчук С.В. (стор. 4, а. с. 66). Крім того, Ільчук С.В. зазначила у своєму листі, що весь вантаж був задекларований під одним митним кодом і все співпадало з митними, транспортними та комерційними документами. При цьому, директор ПП КП «Магнат» Ільчук С.В. визнала себе винною у вчиненні виявленого на митниці правопорушення (стор. 5, а. с. 67).

Отже, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що окрім товару - «Індустріальний комплексний привод», відповідач доручав для перевезення експедитору інший товар, який в подальшому був виявлений в ході митного огляду, що призвело до понаднормативного простою автомобіля на митних постах. Відповідно, відсутні підстави вважати, що саме з вини відповідача відбувся понаднормативний простій.

Наявні у справі документи про вчинення адміністративного правопорушення також не містять подібних висновків, що свідчить про не доведеність вини відповідача у простої автомобіля на вказаних митних постах МАПП Суджа у період з 24.05.2019 по 26.06.2019 та Железногірському митному пості у період з 27.06.2019 по 17.09.2019, а тому нарахована позивачем сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

Висновки місцевого господарського суду про те, що наявні у справі платіжні доручення свідчать про часткову оплату відповідачем транспортно-експедиційних послуг, наданих за Договором перевезення, всього на суму 218500,00 грн, а також штрафних санкцій на суму 178100,00 грн, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки окрім визнання відповідачем оплати вказаних сум ФОП Сафарову Р.А., матеріали справи не містять будь-яких платіжних документів, які б свідчили про сплату відповідачем будь-яких платежів, у тому числі з призначенням платежу в рахунок погашення штрафних санкцій. При цьому відповідач заперечує оплату ним саме штрафних санкцій.

Колегія суддів також враховує доводи апелянта про те, що рахунок-фактури № 2005-1 від 20.05.2019 (а. с. 26) містить недостовірні дані щодо дати його складання, оскільки включає в собі штрафні санкції, які нараховані ФОП Сафаровим Р.А. за період з 24.05.2019 по 17.09.2019 (період затримки на митних постах), тобто за майбутній період простою автомобіля, що виключає можливість його використання в якості доказу.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує про сплату ним ФОП Сафарову Р.А. суми 396600,00 грн, проти чого позивач не заперечував, а відповідно слід вважати припиненими зобов`язання відповідача перед первісним кредитором (експедитором) у повному обсязі.

При цьому, сплата відповідачем штрафу за водія у сумі 19000,00 грн, що еквівалентно сумі 50000,00 рублів не може свідчити про визнання відповідачем своєї вини у понаднормативному простої автомобіля.

Колегія суддів також враховує і той факт, що в матеріалах справи відсутні докази повернення Експедитором товару Замовнику, який, як стверджує позивач, входив до номенклатури «Індустріального комплектного приводу ІDS.05/04-ТS-А5-25/10т».

Вищевказане спростовує доводи позивача, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Щодо залучення позивачем доказів здійснених відповідачем платежів ФОП Сафарову Р.А. та каталогу продукції ТОВ «Електропривод» на стадії перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами, однак, подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Зі змісту відзиву на апеляційну скаргу, до якої позивачем приєднано нові докази, вбачається, що позивачем жодними обґрунтованими доводами та доказами обставин неможливості подання до суду цих документів не наведено, об`єктивної неможливості подання цих документів, що не залежали від волевиявлення сторони, не вбачається. Відтак наявності виключного випадку для прийняття нових доказів, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

З урахуванням всього вищевикладеного рішення місцевого господарського суду з огляду на невідповідність та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, через неправильно зроблені висновки по справі та неповне і не правильне дослідження доказів у справі, підлягає скасуванню в частині задоволення позову. Натомість, апеляційна скарга ТОВ «Електропривод» підлягає задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням основного рішення, додаткове рішення також підлягає скасуванню, оскільки у зв`язку з відмовою у задоволенні позову відпали підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені апеляційним господарським судом обставини справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 13.12.2021 по даній справі.

Додаткове рішення, у зв`язку зі скасуванням основного рішення підлягає скасуванню.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача у справі.

Керуючись статтями 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропривод» - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022 у справі № 908/2922/21 - скасувати і прийняти у справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Транс» (49124, м. Дніпро, вул. Іларіонівська, 27/13, ідентифікаційний код 38678226, р/р НОМЕР_5 в КБ «ПриватБанк», МФО 305299) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропривод» (69008, м. Запоріжжя, Північне шосе, буд. 77-А, ідентифікаційний код 24512839) 3721,50 грн (Три тисячі сімсот двадцять одну гривню 50 копійок) - судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

І.О. Вечірко