ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2022 р. Справа№ 922/2446/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків

на рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2021 р.

у справі № 922/2446/21 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй"

про стягнення 31842,24 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків звернувся Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" про стягнення 31842,24 грн заборгованості за договором № 1/2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої води від 15.06.2018 р.

Вимоги позивача обґрунтувані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за спожиту холодну воду не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 р. справу № 922/2446/21 передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 р. було відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.09.2021 р. у справі № 922/2446/21 у задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Також у пункті 1 прохальної частини апеляційної скарги заявником викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що станом на 01.01.2020 р. заборгованість відповідача за спожиту холодну воду складає 31842,24 грн, яка не була погашена останнім.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 р. апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків у справі № 922/2446/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 922/2446/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 922/2446/21, зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2021 р. та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

15.06.2018 р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (далі - сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (далі - сторона-2) було укладено договір № 1/2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої води (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору сторона-2, яка виконує роботи щодо будівництва 3 казарм поліпшеного планування на території в/м 1 за адресою: м. Чугуїв, вул. Горішнього, 142 (смт. Башкирівка), споживає воду для потреб будівництва, та зобов`язується компенсувати позивачу витрати по оплаті водопостачання.

Згідно з п. 2.1 договору щомісяця до 30 числа сторони складають двосторонній акт про кількість спожитої води показань водолічильника.

Як передбачено п. 2.2 договору, за спожиту воду сторона-2 проводить оплату відповідно затвердженого тарифу.

За п. 2.3 договору сторона-1 повинна надати рахунок для сплати за спожиту воду.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що оплата відповідачем здійснюється до 10-го числа місяця на підставі рахунку фактури.

Згідно з п. 2.7 договору сторона-2 сплачує стороні-1 вартість недорахованої води, відповідно до Методики визначення обсягу та вартості водопостачання, не облікованої внаслідок порушення Правил користування системами централізованого комунального водопостачання, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 р. № 190, за тарифами, що діяли протягом споживання з порушеннями, у разі таких дій відповідачем: самовільного внесення змін у схеми обліку; пошкодження засобів обліку, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку води.

У відповідності до п. 2.8 договору орієнтована сума договору складає 8930,00 грн (вісім тисяч дев`ятсот тридцять грн. 00 коп.) в тому числі ПДВ.

Договір діє з 15.06.2018 р. по 31.12.2018 р. Договір може бути пролонговано строком на 1 рік, якщо жодна зі сторін не заявить про намір щодо його розірвання за 15 днів до закінчення дії даного договору (п. 3 договору).

На виконання умов укладеного договору позивач нарахував відповідачу плату за водопостачання (спожиту воду) та складено відповідний рахунок на суму 31842,24 грн.

Відповідач оплатив за спожиту воду лише частково на суму 10000,00 грн.

26.02.2021 р. позивач направив на адресу відповідача лист-попередження з вимогою оплатити заборгованість за укладеним договором.

Відповіді на вказаний лист відповідач не надав, заборгованість за спожиту воду у повному обсязі не оплатив.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав належним чином умов укладеного договору щодо вчасної оплати за використане водопостачання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 31842,24 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи повністю у задоволенні позову, місцевий суд вказав, що в якості направлення/отримання документів, передбачених п. 2.3 договору, позивачем надано копії накладної ПАТ "Укрпошти" № 743 від 04.03.2021 р., рекомендованого повідомлення про вручення та фіскального чеку ПН 55. З вказаних копій документів неможливо встановити факт направлення/отримання позивачем саме рахунку № 21 від 26.02.2021 р. на суму 31842,24 грн.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висовком суду, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2021 р. позивач направив на адресу відповідача лист попередження щодо погашення заборгованості № 968 від 26.02.2021 р.

Разом з цим листом відповідачу було направлено рахунок № 21 від 25.02.2021 р. до договору № 1/2018 від 15.06.2018 р., довідку нарахувань та оплат за спожиту воду за 2019 рік № 968 від 26.02.2021 р., а також акти показань обліку споживання холодної води.

Вказані документи були направлені відповідачу з описом вкладення у цінний лист та отримані відповідачем 12.03.2021 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

З довідки нарахувань та оплат за спожиту воду за 2019 рік вбачається, що за період з січня 2019 року по грудень 2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй» було нараховано 39977,94 грн.

У листопаді 2019 року відповідачем було частково здійснено оплату заборгованості у розмірі 10000,00 грн.

Підсумовуючи викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт споживання відповідачем холодної води у період з січня 2019 року по грудень 2019 року, строк оплати за яку настав, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача стягнення 31842,24 грн заборгованості за договором № 1/2018 на компенсацію витрат на оплату спожитої води від 15.06.2018 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду справи місцевим судом було встановлено фактичні обставини справи на основі неповного, однобічного і необ`єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду не відповідають цим обставинам і їм надана неправильна юридична оцінка з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2021 р. у справі № 922/2446/21 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повне задоволення позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2021 р. у справі № 922/2446/21 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй» (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 4, оф. 4, код 35215323) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, код 07923280) 31842 (тридцять одну тисячу вісімсот сорок дві тисячі),24 грн заборгованості, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят),00 грн судового збору за подання позовної заяви та 3405 (три тисячі чотириста п`ять),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В.Андрієнко