ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022м. ДніпроСправа № 904/8179/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Сова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "УкрСибБанк" (м. Київ)

до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення грошових коштів у розмірі 28 707 грн. 69 коп. та 19 077 доларів 78 центів шляхом звернення стягнення на майно

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УкрСибБанк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Криворізької міської ради на свою користь грошові кошти у розмірі 28 707 грн. 69 коп. та 19077 доларів 78 центів шляхом звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці АТ "УкрСибБанк", після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 021 грн. 78 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (в подальшому найменування змінено на Акціонерне товариство "УкрСибБанк") та ОСОБА_1 (далі - боржник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006 та договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008, належне виконання зобов`язань за якими забезпечено іпотекою за укладеними між боржником та банком договорами іпотеки № 0-З від 04.09.2006 та №0-З від 29.05.2008, відповідно до умов яких предметом (іпотеки) є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якою забезпечуються у повному обсязі виконання умов кредитних договорів щодо повернення кредиту, процентів, а також вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги та зверненням стягнення на предмет іпотеки;

- у зв`язку з невиконанням боржником - ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами за кредитними договорами у останнього виникла заборгованість та банк звернувся із позовом до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про звернення стягнення на предмет іпотеки;

- ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.02.2018 у справі №214/3859/17 провадження у справі було закрито у зв`язку із смертю відповідача - ОСОБА_1 , крім того, встановлено, що згідно з одержаною відповіддю від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області № 162/01-16 від 09.02.2018 станом на 09.02.2018 після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 620 від 24.06.2009 за заявою ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини , що надійшла поштою 24.06.2009; крім того 01.07.2009 на адресу нотаріальної контори надійшла заява кредиторських вимог банку № 26-52/774 до спадкоємців померлого; інших заяв від можливих спадкоємців ОСОБА_1 на адресу нотаріальної контори не надходило;

- АТ "УкрСибБанк" звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про визнання спадщини відумерлою; рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018 у справі № 214/5495/18 визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вирішено передати її у власність територіальної громади міста Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_1 залишилося нерухоме майно (спірна квартира) та невиконані зобов`язання щодо погашення кредиту за кредитними договорами: за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.09.2006 у розмірі 28 707 грн. 69 коп. та за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008 у розмірі 19077 доларів 78 центів;

- позивач вказує, що вимоги про стягнення з відповідача збитків підлягають задоволенню відповідно до частини 4 статті 1231, статті 1277 Цивільного кодексу України в межах ринкової вартості квартири та можуть бути відшкодовані за рахунок звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою і перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 20.10.2021.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 50016/21 від 19.10.2021), в якій він просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника Акціонерного товариства "УкрСибБанк" та повідомив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

У підготовче засідання 20.10.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив.

Судом відзначено, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі від 05.10.2021, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.10.2021 підготовче засідання було відкладено на 30.11.2021.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 52878/21 від 04.11.2021), в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- відповідно до частини 1 статті 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині;

- позивачем не надано доказів, які б доводили, що сума заявлених позовних вимог відповідає вартості нерухомого майна, прийнятого до власності територіальною громадою, зокрема, відсутні документи стосовно оцінки об`єкту нерухомості, проведеної відповідно до норм чинного законодавства;

- відповідно до пункту 1.4 договору іпотеки № 11034875 від 04.09.2006 вартість предмету іпотеки згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 01.09.2009, становить 20 498 грн. 00 коп., а згідно з пунктом 1.2 договору іпотеки від 29.05.2008 та згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності вже зазначено ринкову вартість у розмірі 188 378 грн. 85 коп.;

- відповідач звертає увагу суду, що без належним чином оформленої кредиторської вимоги, позивач звернувся з позовною заявою до Криворізької міської ради про стягнення коштів за кредитними договорами всупереч пунктам укладених ним договорів про іпотеку, без встановлення дійсної вартості заставленого майна, таким чином, звернення позивача з даним позовом до Криворізької міської ради є передчасним;

- АТ "Укрсиббанк" не звертався до Криворізької міської ради з питання про відшкодування збитків у розмірі 28 707 грн. 69 коп. та 19 077,69 доларів США у порядку спадкування. Відповідно рішення міською радою з даного питання не приймалось;

- відповідач наголошує, що кредитор - АТ "Укрсиббанк" не звертався до Криворізької міської ради з відповідними кредиторськими вимогами, які є предметом стягнення за даною позовною заявою. Дана інформація підтверджується листом Управління організаційно-протокольної роботи виконкому міської ради від 22.07.2021 №7-05/01-23/628, відповідно до якого в період з 12.10.2020 по 12.03.2021 до виконкому Криворізької міської ради звернень від АТ "Укрсиббанк" з вимогою відшкодувати збитки після оформлення спадщини за адресою: проспект Миру, 37/97 не надходило. Доказів протилежного позивачем також не надано;

- право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстроване за територіальною громадою в особі Криворізької міської ради 12.10.2020, тому позивачем пропущений строк для звернення з кредиторською вимогою до Криворізької міської ради.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 57059/21 від 29.11.2021), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з участю представника Криворізької міської ради в іншому судовому процесі.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 57288/21 від 30.11.2021), в якій він просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника Акціонерного товариства "УкрСибБанк" та повідомив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

У підготовче засідання 30.11.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом враховано наявність клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

У підготовчому засіданні 30.11.2021 представник позивача повідомив про те, що відповідь на відзив на позовну заяву була надіслана до суду та відповідачу поштовим зв`язком 29.11.2021.

Судом відзначено, що станом на 30.11.2021 відповідь на відзив на позовну заяву до суду не надійшла.

Враховуючи, що встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження закінчувався 06.12.2021, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, подання до суду відповіді на відзив, заперечень, а також доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень), та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд вважав за необхідне продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкласти підготовче засідання.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 30.11.2021 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, а саме: до 05.01.2022 включно; підготовче засідання відкладено на 21.12.2021.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 58065/21 від 02.12.2021), в якій він просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки (судового, позасудового чи на підставі виконавчого напису нотаріуса) залишається за іпотекодержателем, який приймає рішення щодо вибору такого способу залежно від наявності договору про задоволення вимог іпотекодержателя (застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в іпотечному договорі), від змісту такого договору (застереження) та від чинних на момент прийняття такого рішення положень законодавства;

- судовий спосіб звернення стягнення па предмет іпотеки є універсальним, оскільки єдиною підставою для обрання та реалізації іпотекодержателем даного способу є невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, і його реалізації не перешкоджає ні наявність чи відсутність домовленості сторін про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, ні звернення чи незвернення іпотекодержателя із вимогою про усунення порушення, що є підставою для звернення стягнення;

- при наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки (тобто при порушенні основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору) іпотекодержатель жодним чином не обмежений у зверненні до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону, незалежно від направлення чи не направлення вимоги у порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку";

- на виконання положення частини 2 статті 1281 Цивільного кодексу України АТ "Укрсиббанк" здійснювало розшук спадкоємців померлого позичальника-іпотекодавця ОСОБА_1 , однак після його смерті спадщину ніхто не прийняв і вона була визнана відумерлою згідно з ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 214/5495/18. На підставі даної ухвали суду Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради здійснила дії задля реєстрації права власності на предмет іпотеки за нею як власником даного майна 12.10.2020.

- АТ "Укрсиббанк", як кредитор померлого позичальника-іпотекодавця ОСОБА_1 , вже здійснив всі необхідні дії щодо спадкоємців померлого боржника, тому, з огляду на предмет даного судового спору, до обов`язку позивача належить доказування обставин саме про розмір наявних боргових зобов`язань на день відкриття спадщини та відсутність їх задоволення станом на дату розгляду справи в суді.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. суду 60607/21 від 15.12.2021), в якій він просить суд призначити судове засідання 21.12.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 17.12.2021 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області у відповідний день та час (зайнятістю залів судових засідань облаштованих відповідними технічними засобами).

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №61543/21 від 21.12.2021), в якій він просив суд провести підготовче засідання 21.12.2021 без участі представника Криворізької міської ради, посилаючись на те, що представнику відповідача було відмовлено у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а прибути у судове засідання в останнього можливості немає.

У підготовче засідання 21.12.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом враховано наявність заяви відповідача про проведення підготовчого засідання 21.12.2021 без його участі, яка була задоволена судом.

Судом зауважено, що від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, але на підтвердження її направлення відповідачу надано лише фіскальний чек, з якого неможливо встановити вміст поштового відправлення. Крім того, у заяві відповідача про проведення підготовчого засідання без його участі, останній посилається лише на відзив на позовну заяву, з чого можна припустити, що відповідач відповідь на відзив на позовну заяву не отримував.

З огляду на викладене, за сукупністю всіх обставин справи, суд вважав за доцільне відкласти підготовче засідання в межах розумного строку, а також направити відповідачу скановану копію відповіді на відзив на позовну заяву.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 21.12.2021 підготовче засідання було відкладено в межах розумного строку на 18.01.2022.

У підготовче засідання 18.01.2022 з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 18.01.2022 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 18.01.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в межах розумного строку на 15.02.2022.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. суду 3109/22 від 20.01.2022), в якій він просив суд призначити судове засідання 15.02.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 25.01.2022 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області у відповідний день та час (зайнятістю залів судових засідань облаштованих відповідними технічними засобами).

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №7472/22 від 15.02.2022), в якій він просив суд відкласти судове засідання, призначене на 15.02.2022, посилаючись на те, що представнику відповідача було відмовлено у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а прибути у судове засідання в останнього можливості немає.

У судове засідання 15.02.2022 представники позивача та відповідача не з`явилися, при цьому судом враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 15.02.2022 у судовому засіданні було оголошено перерву до 15.03.2022.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в країні з 26.03.2022 ще на 30 днів (до 24 квітня включно).

За вказаних обставин рішенням Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 було рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Так, відповідно до рішення зборів суддів Господарського суду Дніпропетровської області №2 від 24.02.2022 та розпорядження голови суду № 30 від 24.02.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" розгляд справ у відкритих судових засіданнях, призначених Господарським судом Дніпропетровської області з 24.02.2022 не відбувався до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

Щодо вказаних обставин на сайті Господарського суду Дніпропетровської області 24.02.2022, 28.02.2022, 04.03.2022, 10.03.2022 та 15.03.2022 були розміщені відповідні оголошення.

Враховуючи вказане, а також те, що станом на 24.02.2022, як і протягом певного подальшого періоду, передбачити обсяг військової агресії, спосіб ведення воєнних дій, їх інтенсивність та територіальність було неможливим, судове засідання у даній справі, призначене на 15.03.2022, не відбулося.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Так, розпорядженням голови суду № 34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" розпорядження № 30 від 24.02.2022 визнано таким, що втратило чинність з 28.03.2022 та в цей же день на сайті суду було розміщено відповідне оголошення.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.

Судом відзначено, що згідно з оперативною інформацією Голови Дніпропетровської обласної військової адміністрації станом на 26.04.2022 ситуація в області є контрольованою збройними силами України, крім того, Господарським судом Дніпропетровської області не приймалось рішення щодо тимчасового зупинення здійснення правосуддя при загрозі життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду.

Враховуючи вказане, а також проаналізувавши воєнну ситуацію та стан безпеки у Дніпропетровській області в період з 24.02.2022 до 26.04.2022, з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України, які визначають завдання господарського судочинства, з урахуванням норм Закону України "Про правовий режим воєнного стану", приймаючи до уваги, що у даній справі судом було надано можливість висловлення своєї правової позиції всім учасникам справи у підготовчому провадженні, яке було закрито до моменту введення воєнного стану, суд вважав за доцільне продовжити розгляд даної справи та призначити судове засідання, створивши учасникам справи умови належного балансу безпеки та можливості ефективної реалізації їх процесуальних прав, шляхом визнання явки у судове засідання необов`язковою та роз`яснення можливості подання додаткових пояснень, заяв чи клопотань будь-якими засобами зв`язку, зокрема, електронними.

Так, ухвалою суду від 26.04.2022 судове засідання було призначено на 17.05.2022; явку у судове засідання представників сторін було визнано необов`язковою.

Вказана ухвала суду була надіслана всім учасникам справи у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, а саме: на офіційну електронну адресу.

Додатково сторін було повідомлено про призначене судове засідання за всіма відомими суду засобами зв`язку з ними, зокрема, шляхом передачі телефонограм, які були отримані представниками позивача та відповідача 27.04.2022 (а.с.150).

Слід відзначити, що у зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, зокрема, в період з 21.02.2022 по теперішній час (17.05.2022), ухвала суду від 26.04.2022 не була відправлена учасникам даної справи засобами поштового зв`язку.

У судове засідання 17.05.2022 з`явився представник відповідача; представник позивача у вказане засідання не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив, про день, час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 42 вказаного Положення засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Відповідно до пункту 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення) особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У відповідності до вказаних положень, господарським судом було долучено до матеріалів справи Довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 26.04.2022 була доставлена до електронної скриньки позивача - - 26.04.2022 (а.с.151), а також на електронну пошту адвоката позивача Останкової В.О. - 26.04.2022 (а.с.152).

При цьому, згідно з частиною 7 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Так, позивач 26.04.2022 отримав ухвалу суду від 26.04.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу особи в модулі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, вказану позивачем під час реєстрації.

Отже, позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засіданні 17.05.2022, але не скористався своїм правом на участь його представника у вказаному засіданні.

У даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 17.05.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення грошових коштів у заявлених позивачем сумах, шляхом звернення стягнення на майно.

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", який в подальшому змінив найменування на Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - банк, позивач) та ОСОБА_1 (далі - боржник) було укладено:

1) договір про надання споживчого кредиту № 0 від 04.09.2006, відповідно до умов пункту 1.1. якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 56 000 грн. 00 коп. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором (далі - кредитний договір-1) (а.с.23-25);

2) договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008, відповідно до умов пункту 1.1. якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті долар США в сумі 20 000, що дорівнює еквіваленту 97 000 грн. 00 коп. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі (далі - кредитний договір-2) (а.с.26-31).

За змістом додатку № 1 до кредитного договору-2 "Графік погашення кредиту" боржник зобов`язався повернути банку кредит у таких розмірах, щоб станом на конкретну визначену дату в графіку за період з 29.05.2008 по 28.05.2018 сума заборгованості не перевищувала певно визначений розмір.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаними вище договорами, між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", який в подальшому змінив найменування на Акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 0-З від 04.09.2006 та №0-З від 29.05.2008, відповідно до яких предметом (іпотеки) є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якою забезпечуються у повному обсязі виконання умов кредитних договорів щодо повернення кредиту, процентів, а також вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги та зверненням стягнення на предмет іпотеки (а.с.32-35).

Як зазначає позивач у позовній заяві, у зв`язку з невиконанням боржником - ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами за кредитними договорами у останнього виникла заборгованість та банк звернувся із позовом до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.02.2018 у справі №214/3859/17 провадження у справі було закрито, у зв`язку із смертю відповідача - ОСОБА_1 . У вказаній ухвалі суду зазначено, що згідно з одержаною відповіддю від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області № 162/01-16 від 09.02.2018 станом на 09.02.2018 після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 620 від 24.06.2009 за заявою ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини, що надійшла поштою 24.06.2009; крім того 01.07.2009 на адресу нотаріальної контори надійшла заява кредиторських вимог банку № 26-52/774 до спадкоємців померлого; інших заяв від можливих спадкоємців ОСОБА_1 на адресу нотаріальної контори не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому АТ "УкрСибБанк" звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про визнання спадщини відумерлою, за результатами якого прийнято рішення від 03.12.2018 у справі № 214/5495/18, яким:

- визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ;

- передано у власність територіальної громади міста Кривого Рогу Дніпропетровської області квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-21).

Матеріалами справи підтверджується, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстроване за територіальною громадою в особі Криворізької міської ради 12.10.2020 (номер запису про право власності 38686111) (а.с.36-37).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті боржника в останнього перед позивачем залишилась заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.09.2006 у розмірі 28 707 грн. 69 коп. та за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2008 у розмірі 19 077 доларів 78 центів. Позивачем зазначено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.09.2021 вбачається, що предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_2 зареєстроване за територіальною громадою в особі Криворізької міської ради, яка набула право власності на спірне майно на підставі вищезазначеного судового рішення. Отже, позивач вказує, що вимоги про стягнення з відповідача збитків, що становлять вказану вище суму заборгованості за кредитними договорами-1,2, підлягають задоволенню відповідно до частини 4 статті 1231, статті 1277 Цивільного кодексу України в межах ринкової вартості квартири та можуть бути відшкодовані за рахунок звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою і перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.

Відповідач вважає вказані вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказане і причиною звернення позивача із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами 1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Протягом розгляду справи позивачем предмет та підстави позову не змінювалися.

При цьому, ані в позовній заяві, ані в інших заявах по суті справи, позивач не посилається на факт спричинення збитків саме відповідачем, а вимагає їх стягнути на підставі частини 4 статті 1277 та статті 1231 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 1277 Цивільного кодексу України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Приписами частин 1-4 статті 1231 Цивільного кодексу України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

В той же час, позивачем на підтвердження факту видачі боржнику - померлому ОСОБА_1 кредитних коштів, передбачених кредитними договорами-1,2, окрім самих текстів Договорів з додатками до суду були надані дві довідки-розрахунки заборгованості (а.с.38-46) та дві довідки про рух коштів по рахунку (а.с.47-48), які підписані представником позивача в суді - адвокатом В. Останковою.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити, визначений Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України № 254 від 18.06.2003 (далі - Положення № 254), який був чинним у період видачі (на момент укладення спірних кредитних договорів-1,2) позивачем кредитів у національній та іноземній валютах.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до пункту 1.19-1 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку України.

У главі 5 Положення № 254вказано, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Отже, виписка з особового рахунка клієнта банку (банківська виписка з рахунку позичальника) може слугувати документом, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З приводу правової позиції позивача, наданих ним доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити також наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд відзначає, що в даній ситуації позивачем не надано до господарського суду належних та допустимих доказів - первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт надання позивачем ОСОБА_1 передбачених кредитними договорами від 04.09.2006 та від 29.05.2008 коштів та подальшого виникнення зазначеної позивачем заборгованості. Як і не надано жодного доказу фактичного виконання сторонами умов кредитних договорів від 04.09.2006 та від 29.05.2008.

Враховуючи вказане, позовні вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів у розмірі 28 707 грн. 69 коп. та 19 077 доларів 78 центів, шляхом звернення стягнення на майно, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, а отже, не підлягають задоволенню.

Суд також зазначає про відсутність юридичної доцільності здійснення дослідження обставин справи в частині іпотечних договорів щодо вартості предмета іпотеки, а також пропуску строків звернення позивача за захистом свого порушеного права, через недоведеність позивачем факту надання ним боржнику відповідних кредитних коштів, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав до стягнення заявленої суми за рахунок іпотечного майна.

Аналогічні висновки викладені у постанові Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 по справі № 922/2447/21, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 13.01.2022 по справі № 922/2447/21.

Отже, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 8 021 грн. 78 коп. покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "УкрСибБанк" до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про стягнення грошових коштів у розмірі 28 707 грн. 69 коп. та 19 077 доларів 78 центів шляхом звернення стягнення на майно - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача - Акціонерне товариство "УкрСибБанк".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17.05.2022.

Суддя Ю.В. Фещенко