УХВАЛА

м. Київ

05.05.2022Справа № 910/12285/21

Суддя Привалов А.І., розглянувши матеріали

заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція»

про розстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/12285/21

за позовом Корпорації "ТСМ Груп"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 5 645 559,43 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко В.В.;

від відповідача (заявника): Касьянов М.Г. (в режимі відеоконференції).

УСТАНОВИВ:

Корпорація "ТСМ Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 5 645 559,23 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі Договору № 17/18 на виконання комплексу робіт від 25.10.2018, внаслідок чого виникла заборгованість 4 831 380,00 грн, за прострочення сплати якої нараховані інфляційні втрати в сумі 568 976,15 грн та 3% річних - 245203,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 прийнято справу №910/12285/21 до провадження та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 позов задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом на користь Корпорації "ТСМ Груп" заборгованість у розмірі 4 831 380 грн, 568 976 грн 15 коп. - інфляційних втрат, 245 203 грн 08 коп. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 84 683 грн 40 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі № 910/12285/21 залишено без змін.

21.02.2022 на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2022 заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про розстрочення виконання рішення суду повернути заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.

20.04.2022 на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» повторно надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Приписами статті 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2022 заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про розстрочення виконання рішення суду призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.05.2022.

Присутній у судовому засіданні 05.05.2022 в режимі відеоконференції представник заявника підтримав подану заяву, посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства, що виникло внаслідок невиконання зобов`язань ДП «Гарантований покупець» перед ДП «НАЕК «Енергоатом», а також настання на даний час форс-мажорних обставин, якими є військова агресія РФ проти України.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви повністю, вказуючи на те, що рішення у справі було винесено 02.12.2021 та оскаржувалось відповідачем тільки в частині стягнення інфляційних втрат і 3% річних. Відтак, відповідач не позбавлений був можливості у період з 02.12.2021 до 24.02.2022 сплатити частину заборгованості, втім, жодних дій не вчинив, що свідчить про намір відповідача будь-яким чином затягнути процес погашення заборгованості, яка існує, починаючи з 2019 року.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі №910/12285/21, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на слідуюче.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В свою чергу, частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В зв`язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування виключних обставин, що можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість його виконання або обумовлюють наявність ускладнень під час виконання судового акту.

Так, в обгрунтування необхідності розстрочення виконання рішення суду, заявник зазначив, що станом на сьогодні ринок електричної енергії України перебуває в кризовому стані. Накопичена заборгованість поставила під загрозу стабільну безпечну роботу ДП «НАЕК «Енергоатом» та виконання ним своїх зобов`язань перед державою, працівниками, кредиторами, у т. ч. державними банками, та контрагентами.

Вказана ситуація на ринку електричної енергії виникла, у зв`язку із значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом» та суттєвим зменшенням обсягу відпущеної електроенергії, а також фінансової кризи не платежів.

На підтвердження вказаних обставин заявником надано копію рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі № 910/11610/20, яким задоволено позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Енергоатом-Трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 3 747 022 503,50 грн. - основного боргу, 78 762 707,84 грн. - пені, 269 879 244,19 грн. - штрафу, 26 841 498,41 грн. - 3% річних та 21 768 780,75 грн. - інфляційних втрат).

Також, заявник зазначає, що в провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/9911/21 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Енергоатом - Трейдинг» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів № 65-150-SD-20-00162/2007/04/20 від 28.10.2020 у розмірі 1 049 153 473,06 грн., з яких: 938 636 295,941 грн. - основного боргу, 29 242 048,75 грн. пені, 3 282 044,06 грн. 3% річних, 12 288 543,62 грн. інфляційних втрат та 65 704 540,71 грн. штрафу 7%.

Однак, суд звертає увагу на положення частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, заявник зазначив, що виконання рішення суду істотно ускладнюється через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію РФ проти України, що стало підставою для введення воєнного стану 24.02.2022 року.

Підтвердженням факту настання форс-мажорних обставин є лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгово-промислової палати України, яким підтверджено, що з 24.02.2022 вказані обставини до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб до договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин (настання непереборної сили) (https://cci.vn.ua/wp- content/uploads/2022/02/Lvst TPPU fors-mazhor -28.02-1 .jpg).

Втім, як вбачається з матеріалів справи, строк виконання зобов`язань відповідача у даній справі настав, починаю з 2019 року, а рішення у даній справі було прийнято господарським судом 02.12.2021 (залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 17.02.2022), тобто до настання форс-мажорних обставин. Однак, відповідач жодних дій щодо погашення заборгованості, як у період розгляду справи в суді, так і на даний час не вчинив.

Судом серед іншого також враховано відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів, які підтверджують скрутне матеріальне становище відповідача на день звернення з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи заперечення позивача, матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги, що заявником (боржником) всупереч приписів частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України не надано беззаперечних, неспростовних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності коштів та винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про розстрочення виконання рішення.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про розстрочку виконання судового рішення у справі №910/12285/21.

2. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 10.05.2022.

Суддя А.І. Привалов