ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Справа № 906/691/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Мельник О.В. , суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Гладкої Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" на рішення Господарського суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року у справі №906/691/21 (суддя - А.В.Шніт)

час та місце ухвалення рішення: 25 листопада 2021 року; м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65; вступна і резолютивна частина проголошена о 16:00 год; повний текст рішення складено 6 грудня 2021 року

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест"

про стягнення 300 140 грн

за участю представників сторін:

від Позивача - не з`явився;

від Відповідача - Сачок А.В..

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Позивач) звернулося в Господарський суд Житомрської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" (надалі - Відповідач) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 300 140 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що Відповідач як вантажовідправник зобов`язався сплатити штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати, оскільки допустив порушення при складенні перевізних документів, а саме, зазначив у залізничних накладних №32144263 і №32164758 неправильну масу вантажу, що було виявлено під час проведення переважування та про що складено відповідні комерційні акти.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 300 140 грн.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, як зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що провізна плата згідно залізничних накладних №32144263 від 9 лютого 2021 року (а.с. 14) за вагон №65288300 та №32164758 від 11 лютого 2021 року (а.с.16) за вагон №32347902 становить 30 014 грн (за кожен вагон). Суд першої інстанції констатував, що з її розміру Позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних маси вантажу, який відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку сумарно складає 300 140 грн.

Судом зроблено висновок в оспорюваному рішенні, що саме вантажовідправники несуть відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення. Відповідно місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку, що Позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з Відповідача штрафу в сумі 300 140 грн.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу (а.с. 176-179), в якій з підстав, вказаних у даній скарзі, просив суд задоволити клопотання Відповідача та призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, скасувати рішення Господарського суду Житомирської області в повному обсязі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що відповідно до інформації щодо погоди з 9 лютого 2021 року по 19 лютого 2021 року по маршруту ст. Радулино - ст. Сартана, сніг та температура повітря нижче градуса Цельсія. Крім того, апелянт зазначає, що навіть в актах загальної форми зафіксовано, що вагони відкритого типу та містять покрив снігу. Також апелянт зазначає, що при зважуванні вагонів на двох різних станціях відхилення у вазі також майже однакове: по вагону №65288300 19 лютого 2021 року вага 2850 кг, а 21 лютого 2021 року вага 3200 кг по вагону №60757978 18 лютого 2021 року вага 6400 кг., а 19 лютого 2021 року вага 7060 кг. Також, апелянт звертаємо увагу, що до першого зважування вагони рухались по маршруту 10 та 7 днів, а зважування здійснювалося 9 лютого 2021 року та 10 лютого 2021 року зважування вагонів на тензометричних вагах (ТВ-150-50-13,5(8)-Пз-26), яким встановили вагу нетто вагонів відповідно 56000 кг та 57000 кг. Апелянт наголошує, що Позивач фактично сам підтверджує, що вантаж під час його перевезення знаходився під впливом опадів (а саме снігу та льодового покриву), доказів, що вагони перед зважуванням відганялись до закритого приміщення з метою розтавання снігу та льодового покриву в матеріалах справи відсутні. Відповідач вказує, що несприятливі умови унеможливлювали під час складання комерційного акту визначити/перевірити дійсну масу вантажу через його надмірне зволоження, налипання снігового покриву на вантаж та в об`ємах вагону.

Також Відповідач в поданій апеляційній скарзі зазначає, що огляд-перевірка засобів зважування здійснюється 6 місяців, для ЗВВТ, які експлуатуються, не більше у період строку служби, встановленого експлуатаційною документацією виробника та 3 місяці після закінчення строку служби, встановленого експлуатаційною документацією виробника. В той же час, як встановлено технічним паспортом вимірювальної техніки, огляд-перевірку проведено 18 березня 2020 року, 15 березня 2020 року та 15 березня 2021 року профілактичне обслуговування, при цьому 19 лютого 2021 року та 21 лютого 2021 року, станом на момент зважування, відсутні відомості, що ваги пройшли профілактичне обслуговування в межах року (12 місяців), а тому Відповідач вважає, що вимірювальна техніка не могла точно вимірювати вагу вантажу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 березня 2022 року: поновлено Відповідачу строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 25 листопада 2021 року в справі №906/691/21 та запропоновано Позивачу в строк протягом 7 днів з дня вручення даної ухвали, подати відзив на апеляційну скаргу Відповідача; зупинено дію рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 25 листопада 2021 року в справі №906/691/21 (а.с. 198).

Ухвалою Північно-апеляційного господарського суду від 18 квітня 2022 року призначено справу №906/691/21 до розгляду на 11 травня 2022 року об. 14:00 год..

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 4 травня 2022 року від представника Відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північно-апеляційного господарського суду від 10 травня 2022 року, з підстав, зазначених у даній ухвалі, клопотання представника Відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Забезпечено представнику Відповідача участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Також вказаною ухвалою попереджено представника Відповідача, що відповідно до частини п`ятої статті 197 Господарського процесуального кодексу України, пункту 5 розділу І Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

В судове засідання від 11 травня 2022 року представник Позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений у встановленому законом порядку.

З наявних в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та витягу з електронного повідомлення по пошті вбачається, що Позивач належним чином повідомлений про час та дату судового засідання (а.с. 199, 201).

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з тим, суд констатує, що ухвалою суду від 18 квітня 2022 року, сторони повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи (в розумінні частини 2 статті 120 ГПК України) та не викликалися (в розумінні частини 1 статті 120 ГПК України).

З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Разом з тим, суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі.

В судовому засіданні від 11 травня 2022 року, яке проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (після нарадчої кімнати представник Відповідача не зміг вийти на зв`язок з технічних причин, ризики чого в силу дії статті 197 ГПК України несе учасник справи, який подав відповідну заяву) представник Відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, а у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог зменшити розмір штрафу про що він заявляв усне клопотання в суді першої інстанції під час проведення судових дебатів. Представник Відповідача вказав, що Позивач фактично сам підтверджує, що вантаж під час його перевезення знаходився під впливом опадів (а саме снігу та льодового покриву), доказів, що вагони перед зважуванням відганялись до закритого приміщення з метою розтавання снігу та льодового покриву в матеріалах справи відсутні. Представник Відповідача вказує, що несприятливі умови унеможливлювали під час складання комерційного акту визначити дійсну масу вантажу через його надмірне зволоження, налипання снігового покриву на вантаж та в об`ємах вагону. Крім того, представник Відповідача вказав, що 19 лютого 2021 року та 21 лютого 2021 року, станом на момент зважування, відсутні відомості, що ваги пройшли профілактичне обслуговування в межах року (12 місяців), а тому Відповідач вважає, що вимірювальна техніка не могла точно вимірювати вагу вантажу.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в період з 9 лютого 2021 року по 11 лютим 2021 року Відповідачем (відправник) зі станції Радуліна регіональної філії Південно-Західної залізниці на станцію Сартана регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" відправлено вагони №65288300 і №60757978 з вантажем - "Пакети із брухту стального легковаговий" за залізничними накладними №32144263 та №32164758 - відповідно (а.с. 13-16).

У графі 24 накладної №32144263 від 9 лютого 2021 року Відповідач вказав визначену ним масу вантажу у вагоні №65288300 56000 кг; у графі 24 накладної №32164758 від 11 лютого 2021 року у вагоні №60757978 57000 кг (а.с. 14, 16).

21 лютого 2021 року на попутних станціях на підставі актів загальної форми №41227 від 18 лютого 2021 року (а.с. 17) по станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії "Придніпровська залізниця", №10351 від 19 лютого 2021 року (а.с. 18) і №483 від 21 лютого 2021 року (а.с.19) по станції Волноваха регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", здійснено комісійне переважування вагону №65288300 та складено комерційний акт №486202/129 від 21 лютого 2021 року (а.с. 10).

Зокрема, Відповідачем здійснено переважування маси вантажу з розчепленням на 150-тонних вагонних вагах вантажоодержувача, під час якого було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні складає 59200 кг, що на 3200кг більше, ніж вказано Відповідачем у накладній №32144263.

19 лютого 2021 року на попутній станції Волноваха регіональної філії "Донецька залізниця" на підставі актів загальної форми №31560 від 18 лютого 2021 року (а.с. 20) і №454 від 19 лютого 2021 року (а.с. 48), здійснено комісійне переважування вагону №60757978 та складено комерційний акт №486202/119 від 19 лютого 2021 року (а.с. 12).

Зокрема, залізницею було здійснено переважування маси вантажу з розчепленням на 150-тонних вагонних вагах вантажоодержувача, під час якого було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні складає 64050кг, що на 7050кг більше, ніж вказано Відповідачем у накладній №32164758.

У Розділі "Д" комерційного акту №486202/129 від 21 лютого 2021 року зазначено, що навантаження у вагоні №65288300, щодо якого проведено контрольне зважування, здійснено вище бортів на 10-20см, не перевищує висоту пакету 1/3, маркування білою фарбою, вантаж частково засніжений, сніговий покров не порушений. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки закриті на запірний пристрій, скручені дротом. Вагон технічно справний (а.с. 10, на звороті).

При цьому, як вбачається з Розділу "Є" зазначеного вище комерційного акту, під час перевірки вантажу 24 лютого 2021 року різниці з цим актом не виявлено (а.с. 10, на звороті).

У Розділі "Д" комерційного акту №486202/119 від 19 лютого 2021 року зазначено, що навантаження у вагоні №60757978, щодо якого проведено контрольне зважування, здійснено вище бортів на 10см, та нижче рівня бортів на 30см, нерівномірне, маркування білою фарбою, не порушене. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки закриті на запірний пристрій, скручені дротом. Вагон технічно справний (а.с. 12, на звороті).

При цьому, як вбачається з Розділу "Є" зазначеного вище комерційного акту, під час перевірки вантажу 21 лютого 2021 року різниці з цим актом немає (а.с. 12, на звороті).

Враховуючи вищевикладене, на підставі статтей 118, 122 Статуту залізниць України, Позивачем нарахований Відповідачу штраф у сумі 300 140 грн ((п`ятикратний розмір провізної плати - 30 014 грн) х 2 вагони) за невірне зазначення маси вантажу, внаслідок чого Позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права щодо стягнення з Відповідача 300140 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

У відповідності до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України та частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

В силу дії частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із пунктом 1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом № 644 від 21 листопада 2000 року Міністерства транспорту України, а також статті 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до пунктів 2.1, 2.2 Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із статтею 37 Статуту та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

суд апеляційної інстанції констатує, що правильність внесених відомостей до накладної №32164758 та накладної №32144263 підтверджено підписом представника відправника. Відтак, з оформленням та підписанням даних накладних Відповідач засвідчив, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні становить 56000 кг та 57000 кг.

Відповідно до частин 1, 2 статті 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Таким чином, комерційні акти складаються, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу із даними зазначеними у транспортних документах.

Отже, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у статті 129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги щодо несприятливих погодній умов під час проведення зважування вагоні та складання комерційних актів в площинні предмету та підстав позовних вимог, колегія суддів враховуючи вищеописані норми діючого законодавства та Статут залізниці, досліджує докази, подані зі сторони Позивача та Відповідача на підтвердження обставин, вказаних у позовній заяві та апеляційній скарзі, зауважуючи наступне.

Як вбачається із залізничних накладних №32144263 й №32164758 (а.с. 13, 16) в силу дії статті 37 Статуту залізниць України, Відповідачем вказана маса вантажу нетто - 56000кг (у вагоні №65288300) і 57000кг (у вагоні №60757978) - відповідно, спосіб визначення маси - на електронних вагах.

У графі "Відправник" зазначених вище залізничних накладних вказано найменування відправника: Відповідач.

В силу дії абзацу 3 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Доказами долученими до матеріалів справи (комерційними актами), підтверджено факт невідповідності мас вантажу у вагонах №65288300 та №60757978, що були зазначені Відповідачем у перевізних документах, а саме: 56000кг і 57000кг - відповідно, фактичним масам вантажу - 59200кг й 64050кг - відповідно.

Водночас згідно статті 129 Статуту залізниць України акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За змістом вищенаведених положень залізничні перевезення оформляються накладною як обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред`явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за все перевезення.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Дана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 5 лютого 2019 року в справі №914/2339/17.

Дослідивши акти загальної форми №41227 від 18 лютого 2021 року, №10351 від 19 лютого 2021 року, №483 від 21 лютого 2021 року, №31560 від 18 лютого 2021 року, №454 від 19 лютого 2021 року та комерційні акти №486202/129 від 21 лютого 2021 року і №486202/119 від 19 лютого 2021 року, колегією суддів встановлено, що вони складені з дотриманням вимог чинного законодавства та підписані відповідними посадовими особами.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як зазначено вище в даній постанові, у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

В силу дії статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Згідно статті 118 Статуту залізниць України, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Провізна плата згідно залізничних накладних №32144263 від 9 лютого 2021 року (а.с. 14) за вагон №65288300 та №32164758 від 11 лютого 2021 року (а.с.16) за вагон №32347902 становить 30 014 грн (за кожен вагон). Саме з її розміру Позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних маси вантажу, який відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку сумарно складає 300 140 грн (30014х2 вагонів).

При цьому колегія суддів ще раз наголошує, що саме вантажовідправники несуть відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення.

Отже, враховуючи усе вищеописане в даній судовій постанові, колегія суддів приходить до висновку, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини стягнення з Відповідача штрафу в сумі 300 140 грн.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи Відповідача наведені в апеляційній скарзі щодо того, що в якості заперечень проти позовних вимог щодо збільшення маси вантажу у вагонах №65288300 і №60757978 Відповідач покликається на несприятливі погодні умови, зокрема - опадів у вигляді снігу, обледеніння, з огляду на наступне.

Відповідачем на підтвердження своїх доводів щодо збільшення маси вагонів у результаті сильних опадів у вигляді снігу в матеріали справи подано довідку Українського гідрометеорологічного центру №01-18/1116 від 27 серпня 2021 року, яка містить інформацію щодо середньодобової температури і добової кількості опадів у період з 9 лютого 2021 року по 21 лютого 2021 року (а.с.113).

Водночас, з вказаної відповіді вбачається, що інформація надана щодо погодних умов у період з 9 лютого 2021 року по 21 лютого 2021 року, згідно даних метеорологічних станцій Новоград-Волинського, Коростеня, Києва, Дніпра, Запоріжжя та Волновахи, тобто, у населених пунктах, які не входили у маршрут, яким рухалися вагони №65288300 і №60757978. Тоді як, зазначені вагони взагалі не рухалися через міста Київ і Дніпро.

Крім того, Відповідачем не надано доказів, що сніжний покров, виявлений у вагоні №6288300 (згідно актів загальної форми №41227 від 18 лютого 2021 року, №10351 від 19 лютого 2021 року та комерційного акту №486202/129 від 21 лютого 2021 року), став причиною перевищення маси вантажу в даному вагоні на 3200кг, а стосовно виявлення снігу у вагоні №60757978 - взагалі відсутні будь-які вказівки навіть у відповідних актах загальної форми та комерційному акті №486202/119 від 19 лютого 2021 року.

В то й же час, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги Відповідача і щодо того, що факт відхилення у вазі зазначених вище вагонів, виявлені на різних станціях по маршруту цих вагонів, оскільки (з огляду на зміст статей 118 та 122 Статуту) з матеріалів справи вбачається факт перевищення маси вантажу, зазначеної в накладній, масі отриманої при зважування вагонів, в той же час як за приписами вказаних статей Статуту важливе значення мають виключно обставини перевищення ваги, котрі і мають першочергового значення для стягнення штрафу передбаченого Статутом залізниці України. Розмір цих перевищень по суті не може вплинути на саму оцінку підстав стягнення та нарахування такого штрафу. При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що даний факт чітко встановлено судом першої і апеляційної інстанції та описано вище в даній постанові.

Отже, зважаючи на все вищеописане в даній судовій постанові в площинні існування вищеописаних доказів котрі засвідчують обставини перевищення маси вантажу зазначеної в накладних Відповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що позовна вимога Позивача про стягнення 300140 грн підлягає до задоволення. Відтак, суд стягує з Відповідача 300140 грн штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу.

Дане рішення прийнято і місцевим господарським судом, відповідно, колегія суддів залишає судове рішення без змін.

Окрім того, під час виступу в судовому засіданні від 11 травня 2022 року в Північно-західному апеляційному господарському суді представник Відповідача просив зменшити розмір штрафу.

При цьому, будь-яких заяв чи клопотань в суді першої інстанції (окрім як усного зазначення про таке зменшення в судових дебатах в суді першої інстанції за словами представника Відповідача) матеріали справи не містять, також, і в апеляційній скарзі представником Відповідача нічого не зазначено про зменшення розміру штрафу до якоїсь визначеної суми та підстав для такого зменшення.

Поряд з тим, Північно-західний апеляційний господарський суд з-приводу такого усного клопотання зазначає наступне.

Предметом даного спору є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафу в сумі 300140 грн на підставі статтей 118, 122 Статуту у зв`язку з неправильним зазначенням Відповідачем маси вантажу у залізничній накладній.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачена статтею 233 Господарського кодексу України та частиною 3 статтею 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини 4 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, підставою для зменшення розміру штрафних санкцій є співвідношення суми штрафних санкцій з сумою збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Однак слід відмітити, що відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Дане апріорі робить неможливим вчинення судом будь-яких дій щодо зменшення спірної суми штрафу.

Недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 5 лютого 2019 року у справі №914/2339/17, постанові від 29 квітня 2021 року по справі № 905/1450/20.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги Відповідача про те, що 19 лютого 2021 року та 21 лютого 2021 року, станом на момент зважування, відсутні відомості, що ваги пройшли профілактичне обслуговування в межах року (12 місяців), а тому вимірювальна техніка не могла точно вимірювати вагу вантажу.

При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Позивачем долучено до матеріалів справи витяг із книги обліку контрольних зважувань та копія технічного паспорту ваговимірювальної техніки (а.с. 24-29), з яких вбачається профілактичне обслуговування вагів та зазначенні в журналі про їх перевірку та перебування в робочому стані (придатні для використання), зокрема 15 вересня 2020 року та 15 березня 2021 року. При цьому, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз в 12 місяців. Відповідно даний доказ повністю нівелює вищеописане твердження апелянта.

З огляду на все вищевказане апеляційний господарський суд залишає без змін оспорюване рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Відповідача згідно статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" на рішення Господарського суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року в справі №906/691/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року в справі №906/691/21 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

5. Справу №906/691/21 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2022 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.