ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2022 р. Справа №346/33/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Марка Р.І.,

Суддів: Матущака О.І.,

Скрипчук О.С.,

При секретарі судового засідання Лагутін В.Б.,

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Сліпко В.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Поляницької сільської ради б/н від 11.12.2021 (вх. № 01-05/4169/21 від 14.12.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2021 (повний текст рішення складено 11.11.2021)

у справі № 346/33/18 (головуючий суддя Т. В. Максимів)

за позовом Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, с. Поляниця Надвірянського р-ну Івано-Франківської обл.

до відповідача: ОСОБА_1 , с. Загайпіль Коломийського р-ну Івано-Франківської обл.

про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури села Поляниця.

ВСТАНОВИВ:

03.01.2018 Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області звернулася до Коломийського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Поляниця.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28.01.2021 відмовлено в задоволенні позову Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області до до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Поляниця.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.06.2021 апеляційну скаргу Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області задоволено частково, рішення Коломийського міськрайонного суду від 28.01.2021 скасовано; провадження у справі № 346/33/18 закрито та роз`яснено апелянту про право звернутися до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про направлення справи до господарського суду.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 01.11.2017 Поляницька сільська рада Яремчанської міської ради Івано-Франківської області звернулася з листом-повідомленням до ОСОБА_1 з вимогою укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, надавши проект такого договору з додатком розрахунку розміру пайової участі, складеного відповідно до примірного договору, передбаченого Положенням «Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села», затвердженого рішенням XXII сесії IV демократичного скликання від 05.03.2013 № 130-22-2013. Оскільки відповіді на дану пропозицію від відповідача позивач так і не отримав, у зв`язку з чим такий вважає, що зазначений договір підлягає укладенню в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2021 справі № 346/33/18 відмовлено у задоволенні позову Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області до відповідача: ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури села Поляниця.

Рішення суду першої інстанції мотивоване ст. 179, 181, 187 ГК України та ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Суд першої інстанції дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки право звертатися до суду з позовом щодо даного спору відповідно до наданого позивачем положення має Виконавчий комітет Поляницької сільської ради, а не сільська рада.

Окрім того, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначив, що з 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", якими скасовано ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Такі обставини справи свідчать про те, що з 01.01.2020 у замовників відсутній обов`язок перераховувати до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, як і відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив таке в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, та неправильна їх оцінка призвела до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказує, що ОСОБА_1 здавши об`єкт будівництва «готель на 80 номерів» в експлуатацію 12.01.2015, що підтверджується Декларацією про готовність об`єкта в експлуатацію ІФ3 реалізувала своє право замовника будівництва під час чинності ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому спірні правовідносини регулюються саме Законом у редакції, яка діяла на момент здачі об`єкта в експлуатацію.

Стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка діяла до 01.01.2020 (під час здачі об`єкта будівництва в експлуатацію) визначала, що строк, визначений для укладення договору пайової участі, - протягом 15 днів від дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною такого обов`язку, і закінчення цього строку не припиняє цього обов`язку замовника та не звільняє замовника від обов`язку укласти такий договір. Здача самого об`єкта в експлуатацію підтверджує факт здійснення будівництва, тому, вважає апелянт, до даних правовідносин, що виникли слід застосовувати норми закону, що діяли на момент здачі об`єкта в експлуатацію.

Також в апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що 01.11.2017 позивач звернувся з листом повідомленням до відповідача, в якому запропонував укласти договір пайової участі, на що відповіді ОСОБА_1 позивачу не надала.

Щодо повноважень сільської ради на звернення з позовом до суду, позивач зазначає, що первинно Положення «Про пайову замовників будівництва у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села» прийняте 05.03.2013 регулювало відносини між «виконавчим комітетом сільської ради» та замовником будівництва. Однак, 15.02.2016 згідно рішення Поляницької сільської ради № 29-3-2016 внесено зміни до рішення сільської ради від 05.03.2013, після чого відносини щодо укладення договорів про пайову участь, почали регулюватись між Поляницькою сільською радою та замовником.

Відповідач у даній справі своїм правом, визначеним ст. 263 ГПК України не скористався, письмового відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 вказану справу розподілено до розгляду колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Матущака ,О.І. та Скрипчук О.С.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Поляницької сільської ради та призначено розгляд справи на 14.03.2022. Ухвалою суду від 14.03.2022 розгляд справи відкладено на 16.05.2022.

В судовому засіданні 16.05.2022 представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених відзиві на апеляційну скаргу.

Позивач участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення, зокрема і щодо судового засідання на 16.05.2022 (а. с. 184, т. 2) причин неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи 16.05.2022 суду не подавав.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Частиною1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, враховуючи встановлений ст. 273 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка учасників справи у судове засідання судом не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

02.05.2022 від позивача (апелянта) на електронну адресу Західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з 14.03.2022 на іншу дату. Дане клопотання не містить ЕЦП

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що таке клопотання не є актуальним, оскільки у судовому засіданні 14.03.2022 розгляд справи відкладено на 16.05.2022.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

19.04.2011 рішенням Виконавчого комітету Поляницької сільської ради "Про дозвіл на будівництво житлового будинку та будівництво господарських будівель і споруд, дозвіл на реконструкцію житлового будинку" № 37 ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво готелю на 80 номерів на власній земельній ділянці в с. Поляниця, вул. Вишні.

Даним рішенням забудовників попереджено, що здійснення будівельних робіт на об`єкті без дозволу інспекції держбудконтролю, або здійснення невизначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством. Забудову земельної ділянки необхідно розпочати протягом двох років, а закінчений будівництвом об`єкт пред`явити державній комісії прийняття в експлуатацію ( а. с. 130, т. 1).

22.11.2011 Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Івано-Франківській області зареєструвала декларацію про початок виконання будівельних робіт за № ІФ 80.

05.03.2013 Поляницька сільська рада Яремчанської міської ради прийняла рішення № 130-22-2013 "Про затвердження Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села" (далі-Положення) ( а.с.9-19, т.1).

Сфера дії положення поширюється на всіх замовників, які закінчили будівництво (до вводу об`єкту в експлуатацію), будують чи мають намір щодо забудови земельних ділянок (реконструкції, реконструкції з добудовою та надбудовою) (пункт 3.1.Положення).

Відповідно до п. 1.2 Положення замовники будівництва залучаються до пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села виключно на підставі укладених з виконавчим комітетом договорів про пайову участь.

Згідно з пунктом 1.4 Положення, якщо замовник не звернувся про укладення договору та не підписав його у встановлені терміни виконавчий комітет вправі подати позовну заяву про укладення договору в судовому порядку.

Відповідно до п. 2.13 Положення виконавцем, який здійснює роботу, пов`язану з укладанням договору є працівник Поляницької сільської ради.

Пунктом 5.1. Положення передбачено, що пайова участь у розвитку населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до сільського бюджету с.Поляниця коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села.

Відповідно до п. 6.3. Положення договір укладається не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до введення об`єкта до експлуатації.

Пунктом 10.1. Положення передбачено, що контроль за своєчасністю нарахування (розрахунку), внесення в реєстр договорів та сплати пайових внесків здійснює виконавець.

15.02.2016, за твердженнями позивача, Поляницька сільська рада прийняла рішення № 29-3-2016 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 05.03.2013 № 130-22-2013 "Про затвердження Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села", відповідно до якого слова " виконавчий комітет" у п.1.2., 1.3. та 1.4. замінено словами "сільська рада".

12.01.2015 зареєстровано (реєстраційний № ІФ3) Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, відповідно до якої Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області засвідчило закінчення у грудні 2014 будівництва замовником ( ОСОБА_1 ) готелю на 80 номерів (об`єкта ІІІ категорії складності) по вул. Вишні, 230, с. Поляниця, яремчанської м/р, Івано-Франківська обл. (а.с.79-81, т.1).

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Предметом позову є вимога Поляницької сільської ради до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Поляниця.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.06.2021 апеляційну скаргу Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області задоволено частково, рішення Коломийського міськрайонного суду від 28.01.2021 скасовано; провадження у справі № 346/33/18 закрито та роз`яснено апелянту про право звернутися до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про направлення справи до господарського суду.

Відповідно до ч. 6, 7 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Окрім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18 з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

З аналізу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України вбачається, що застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої із зазначених умов унеможливлює задоволення позову.

Так, на момент звернення з позовом до суду (грудень 2017) відповідно до положення ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" редакція замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 9 вказаної вище норми права визначено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін.

Тобто на момент виникнення спірних правовідносин та на момент звернення з позовом до суду у відповідача був обов`язок укладати договір про пайову участь про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Поляниця.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 181 ГК України якою визначено загальний порядок укладення господарських договорів, визначено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 187 ГК України визначено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

З наведених вище норм права вбачається, що необхідною умовою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідної вказівки закону про обов`язковість укладення певного договору, а застосуванню до таких спорів підлягає законодавство, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.

З 01.01.2020 скасовано дію статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачала обов`язкове укладення договору, тому визнання судом договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладеним та встановлення цивільних прав та обов`язків сторін договору на майбутнє на підставі нормативно-правового акта, який було скасовано, суперечитиме принципу правової визначеності та не дозволить суду захистити право сторони належним способом.

Подібний правовий висновок викладено в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04.02.2022 у справі № 909/1135/19, Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 911/169/18, від 29.05.2019 у справі № 911/150/18 від 04.06.2019 у справі № 924/952/17, тощо.

Звертаючись з апеляційною скаргою, Поляницька сільська рада не спростувала наведених висновків суду першої інстанції щодо неможливості укладення договору про пайову участь із замовником будівництва у зв`язку із відсутністю на момент вирішення спору норми закону, яка би такий обов`язок встановлювала.

За таких обставин суд апеляційної інстанціїї вважає, що апеляційну скаргу Поляницької сільської ради слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін як таке, що відповідає вимогам та нормам матеріального і процесуального права.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач не зазначив у позовній заяві зміст договору (угоди) про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури села Поляниця.

Так, у позовній заяві додатком до неї числиться договір про пайову участь, як стверджує позивач, 22.05.2017 Поляницька сільська рада зверталась з листом №205/02-20 до відповідача, в якому вимагала терміново звернутися до позивача із заявою про укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села.

01.11.2017, стверджує позивач надіслав ОСОБА_1 проєкт договору у двох примірниках з додатками та просив у 30-ти денний термін підписати проєкт зазначеного договору та повернути один примірник Поляницькій сільській раді.

Суд апеляційної інстанції погоджуєтьсяз висновками суду першої інстанції про те, що доказів надсилання вказаних вище листів матеріали справи не містять.

А посилання позивача на те, що про надсилання вищевказаного листа відповідачу свідчить наявна у справі квитанція у томі 1 а. с. 83 не відповідає дійсності, оскільки цей документ датований 22.12.2017 і стосується надіслання Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області позовної заяви з додатками. Такі обставини підтверджуються також копією опису вкладення до вказаної квитанції, який знаходиться на а. с. 82 тому 1, відповідно цей доказ, не є належним та допустимим, відповідно до вимог ст.76 та 77 ГПК України.

Погоджується також суд апеляційної інстанції з тим, що з наявних у справі доказів неможливо встановити факт оприлюднення у визначений чинним законодавством спосіб рішення Поляницької сільської ради № 29-3-2016 від 15.02.2016 «Про внесення змін до рішення Поляницької сільської ради від 05.03.2013 №130-22-2013 "Про затвердження Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села», відповідно до якого слова " виконавчий комітет" у п.1.2., 1.3. та 1.4. замінено словами "сільська рада".

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної дасвності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити що в пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як зазначено вище, дослідивши обставини даної справи суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у зв`язку тим, що відповідної вказівки чинного закону про обов`язковість укладення договору про пайову участь між сторонами спору на час розгляду справи в суді не було (у зв`язку із скасуванням з 01.01.2020 дії ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), позов Поляницької сільської ради до ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, у зв`язку із чим, положення про застосування строку позовної давності у даній справі не підлягає застосуванню.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст.280 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги. Таких підстав апеляційним судом також не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Поляницької сільської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2021 у справі № 346/33/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст даної постанови складено та підписано 25.05.2022.

Головуючий суддя Марко Р.І.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.