ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/523/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/523/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Рудна, будинок 47, м. Кривий Ріг, 50064, Дніпропетровська область, )

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ ВП 40081200)

про стягнення 142 905,60 грн;

представники сторін:

від позивача Овчинніков Б.С.,

від відповідача Нікогосян О.С.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 148 454,40 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в серпні-вересні 2021 р. Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на адресу ДП "МТП "Южний" (станції Берегова Одеської залізниці) за залізничними накладними №№ 45102076, 47994249, 45102290, 45102183, 45072105, 45072139, 45102084, 45102092, 45341336, 46115168, 46177002, 46176988, 46177069, 46177150 були відправлені вагони з вантажем - концентратом залізорудним.

Вказує, що під час здійснення перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим нараховано штраф у сумі 148 454,40 грн.

Ухвалою від 23.03.2022 р. позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: правильного поштового індексу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"; правильної адреси Акціонерного товариства "Українська залізниця"; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; належних доказів відправлення позовної заяви з додатками відповідачу листом з описом вкладення (із зазначенням номеру поштового відправлення на описі вкладення).

04.04.2022 р. до суду надійшла заява позивача (вх. №6144/22) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 11.04.2022 позовну заяву (вх. №543/22 від 11.03.2022) Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/523/22, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 11.05.2022, запропоновано сторонам реалізувати процесуальне право на подання заяв по суті справи.

06.05.2022 за вх. №7563/22 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнав викладені позивачем фактичні обставини, а також погодився з фактом прострочення доставки вантажів за наданими позивачем накладними.

Водночас відповідач здійснив власний розрахунок штрафу по накладній №40831431, згідно з яким сума штрафу за вказаною накладною склала на 5548,80 грн менше, ніж нарахував позивач.

Крім того, відповідач, посилаючись на ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також на скрутне економічне становище, пов`язане у тому числі з введенням в Україні з 24.02.2022 р. режиму воєнного стану, просив зменшити розмір штрафних санкцій на 95%. Також зазначив, що АТ «Українська залізниця» є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке на теперішній час здійснює вантажні, пасажирські перевезення, в тому числі перевезення військових пасажирів та перевезення військових вантажів. АТ «Українська залізниця» несе щоденно мільйонні збитки в зв`язку зі: здійсненням десятків евакуаційних рейсів, проїзд в яких є безкоштовним; пошкодженням та відповідним відновленням, втратою майна в зв`язку із бойовими діями на території України; критичним зменшенням обсягів вантажних перевезень в зв`язку із бойовими діями на території України. Таким чином, стягнення з відповідача значних сум штрафів загрожує зривом перевезень військових вантажів та пасажирів, ремонтів пошкоджених рухомого складу та інфраструктури, що, у свою чергу, в умовах воєнного стану може призвести до загибелі тисяч військовослужбовців Збройних Сил України та мирних осіб, до масштабних та незворотних негативних наслідків для держави.

10.05.2022 до суду надійшла заява представника позивача (вх. №7731/22) про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник вказав, що позивачем, при здійсненні розрахунку суми позову, було помилково застосовано невірний коефіцієнт та завищено суму штрафу на 5548,80 грн. Отже, заявою про зменшення позовних вимог, з урахуванням помилки в розрахунку, позивач просив стягнути з відповідача 142 905,60 грн штрафу.

Протокольною ухвалою від 11.05.2022 суд задовольнив заяву позивача про зменшення позовних вимог та відклав судове засідання на 18.05.2022.

Отже, з 11.05.2022 розгляд справи продовжився з урахуванням зменшення позивачем позовних вимог на суму 5548,80 грн.

13.05.2022 представник позивача надав до суду письмові заперечення (вх. №7973/22) проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу. Вказав, що АТ «Укрзалізниця» є професійним перевізником та має можливість здійснювати загальне планування руху по залізничним шляхам на предмет технічної і технологічної можливості перевезень. Зазначив, що відповідач мав право зробити відмітку у перевізних документах про причини затримки вантажу, які дають йому право на збільшення терміну доставки. Таким правом відповідач не скористався, а позивачем та одержувачем вантажу своєчасно здійснено всі необхідні дії щодо оформлення та вивезення вантажу. Вважає, що заявлена до стягнення сума штрафу нарахована правомірно та зменшенню не підлягає.

У судовому засіданні, яке відбулось 18.05.2022, представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 142 905,60 грн. Представник відповідача просив задовольнити викладену у відзиві заяву про зменшення розміру штрафу на 95%.

18.05.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту Міністерством транспорту затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Згідно статті 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Судом встановлено, що в серпні-вересні 2021 р. Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на адресу ДП "МТП "Южний" (станції Берегова Одеської залізниці) за залізничними накладними №№ 45102076, 47994249, 45102290, 45102183, 45072105, 45072139, 45102084, 45102092, 45341336, 46115168, 46177002, 46176988, 46177069, 46177150 були відправлені вагони з вантажем - концентратом залізорудним.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України та пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни; обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах календарним штемпелем станції відправлення.

Пунктами 1.1. та 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 865/5086, встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Згідно п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Суд зазначає, що прийняття відповідачем вантажу до перевезення від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов`язання доставити переданий вантаж у терміни, встановлені договором, п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів.

Разом з тим, як встановлено судом в процесі розгляду справи, вантаж, що прямував за вказаними позивачем залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарні штемпелі прибуття вантажу (графа 51) та видачі вантажу (графа 52).

Положення ст.130 Статуту залізниць України передбачають, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної; а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Положення ст.133 Статуту залізниць України передбачають, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

За переуступним написом, зробленим на вищезазначених накладних, одержувач ДП «МТП «Южний» передав право на пред`явлення позову ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Враховуючи вимоги матеріального права, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Між тим, доказів відсутності вини у порушенні строків доставки вантажу відповідачем суду не надано.

Водночас, відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів про причини затримки, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. В залізничних накладних, за якими вагони були доставлені з порушенням встановлених строків і оригінали яких були додані до позовної заяви, відсутні будь-які відмітки залізниці, які б свідчили про підстави збільшення терміну доставки.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачем строків доставки вантажу, позивач цілком правомірно вимагає сплату штрафу за таке порушення.

Перевіривши запропонований позивачем розрахунок штрафу, з урахуванням клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд вважає такий розрахунок арифметично та методично правильним.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу суд зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Слід також зауважити, що в постанові від 18.10.2019р. по справі № 910/1526/19, Верховний Суд погодився із зменшенням на підставі ст. 233 Господарського кодексу України штрафу, нарахованого відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.

Суд, також враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, згідно із якою, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи інтереси сторін, ступінь виконання зобов`язання, незначність прострочення виконання відповідачем доставки вантажу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, суд вважає за доцільне та правомірне зменшити на 50% нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді штрафу до 71 452,80 грн.

З урахуванням конкретних обставин в їх сукупності суд дійшов висновку, що зменшення розміру штрафу на 50 % є оптимальним балансом інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Крім того, згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн суд покладає на відповідача.

Крім судового збору, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 8 454,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Проте, суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем не було надано докази на підтвердження реальності понесених витрат на правову допомогу (акти приймання-передачі послуг, платіжні документи про сплату таких послуг тощо). Водночас пунктами 3.1. та 6.1. доданої до позовної заяви Додаткової угоди №29 від 31.08.2021 р. до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180316-МІХ/ІНГЗК/1 від 16.03.2018 р. передбачено, що складання та наявність актів приймання-передачі наданих послуг є підставою для оплати таких послуг та показником реальності понесення таких витрат. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд не вирішував питання розподілу витрат позивача на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 77, 78, 79, 86, 91, 126, 129, 232, 233, 236, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Рудна, будинок 47, м. Кривий Ріг, 50064, Дніпропетровська область, ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ ВП 40081200) про стягнення 142 905,60 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ ВП 40081200) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Рудна, будинок 47, м. Кривий Ріг, 50064, Дніпропетровська область, ) 71 452,80 грн штрафу, 2481,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 18 травня 2022 р. Повний текст рішення складено та підписано 23 травня 2022 р.

Суддя Р.В. Волков