ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2022 р. Справа№ 910/10602/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2021 р.

у справі № 910/10602/21 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторно (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 15603,89 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення про стягнення 15603,89 грн заборгованості, з яких: 2203,39 грн 3 % річних та 13400,50 грн інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтувані тим, що відповідач у зв`язку із визнанням банкрутом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, право вимоги якої у останнього виникла на підставі укладення договору відступлення права вимоги № 5/30-06/2015 від 30.06.2015 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.10.2021 р. у справі № 910/10602/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Моторно (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що у даній справі підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, оскільки вказаний строк слід обраховувати з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, а не з моменту визнання ПрАТ "СК "Україна" банкрутом. Разом з цим, на переконання скаржника, у МТСБУ не виник обов`язок з відшкодування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такий обов`язок покладається на страховика-банкрута. Така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та має індивідуальний характер.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10602/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 р. апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України у справі № 910/10602/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано скаржникові строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 р. апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2021 р. у справі № 910/10602/21 з доданими документами повернуто заявникові без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Моторно (транспортне) страхове бюро України 06.12.2021 р. повторно засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Також у тексті апеляційної скарги відповідачем викладено клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю представників сторін.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) та протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.12.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10602/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10602/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10602/21 та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

21.01.2022 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив суд оскаржуване рішення залишити змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

26.01.2022 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшло клопотання про притягнення до відповідальності Моторно (транспортне) страхове бюро України шляхом накладення штрафу відповідно до ст. 135 ГПК України за зловживання процесуальними правами.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач посилається на те, що відповідач систематично затягує судовий процес шляхом подання апеляційних скарг без оплати судового збору та з відсутністю доказів надсилання апеляційних скарг іншій стороні, що порушує законні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» в частині своєчасного розгляду судових справ.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Водночас статтею 17 ГПК України визначено право на перегляд справи та оскарження судового рішення, згідно ч. 1 вказаної норми учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За таких обставин клопотання позивача про притягнення відповідача до відповідальності за зловживання процесуальними правами задоволенню не підлягає, оскільки право на апеляційне оскарження судового рішення передбачене законом, а несплата судового збору за подання апеляційних скарг не може свідчити про зловживання відповідачем процесуальними правами, оскільки в подальшому апелянт усунув недоліки, допущені при поданні апеляційної скарги, шляхом сплати судового збору.

Крім цього, судова колегія звертає увагу на те, у межах розгляду даної справи відсутнє повторне та систематичне зловживання з боку відповідача, в той час як подання апеляційних скарг в інших справах не може бути прийнято до уваги під час розгляду справи № 910/10602/21.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2015 р. у справі № 216/705/15-п встановлено, що 31.01.2015 р. приблизно о 22 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2017» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Кривому Розі по вулиці Ньютона в районі е/о № 8, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечної швидкості, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, а застосував технічно необґрунтований відворот керма ліворуч, внаслідок чого не впорався з керуванням, допустив занос автомобіля, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні походження.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн на користь держави.

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ-2017» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" на підставі полісу № АІ/0673175 від 24.05.2014 р.

03.02.2015 р. було проведено огляд пошкодженого автомобіля та у подальшому визначено вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 31/15 від 11.02.2015 р., розрахунком вартості ремонту № 31/15 від 11.02.2015 р. системою AUDATEX.

Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження № 31/15 від 11.02.2015 р. матеріальний збиток власника транспортного засобу «Деу Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 32526,65 грн.

27.03.2015 р. ОСОБА_2 подав до ПрАТ "СК"Україна" заяву про страхове відшкодування.

05.06.2015 р. між ОСОБА_2 (далі - цедент) та Фізичною особою-підприємцем Шияном Денисом Сергійовичем (далі цесіонарій) було укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, відповідно до умов якого цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій приймає і зобов`язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв`язку із фактом настання дорожньо - транспортної пригоди (надалі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням Мамчура Тимофія Івановича, відповідальність якого застрахована згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.05.2014 р., номер полісу № АІ/0673175, в Страховій компанії ПрАТ "СК "Україна", зокрема, право вимоги щодо сплати 27355,00 грн.

30.06.2015 р. між Фізичною особою-підприємцем Шияном Денисом Сергійовичем (далі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-06/2015 (далі - договір факторингу).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору факторингу клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку № 1 до цього договору (надалі іменуються «Основні договори»). В силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Згідно з п. 1.3 договору факторингу передані права вимоги до боржника за договором факторингу фактор сплачує клієнту 593549,30 грн.

Пунктом 1.4 договору факторингу передбачено, що зобов`язаною особою (боржником) є особи відповідно до додатку №1 до цього договору; страхова компанія Приватне акціонерне товариство "СК "Україна"; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За п. 4 додатку № 1 до договору факторингу зобов`язаною особою (боржником) є Мамчур Тимофій Іванович, розмір переданого права вимоги 27355,00 грн.

Приватне акціонерне товариство "СК "Україна" в порушення умов договору (полісу) № АІ/0673175 від 24.05.2014 р. не здійснило виплату грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.03.2018 р. у справі № 910/842/18 було відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна"; визнано розмір безспірних вимог ініціюючих кредиторів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на суму 1232899,85 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було подано заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 14268524,30 грн. Заявлені кредитором вимоги складаються із заборгованості по відшкодуванню шкоди у зобов`язаннях, що виникли на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в тому числі, за договором № 5/30-06/2015 від 30.06.2015 р. на суму 49797,64 грн, з яких: 27355,00 грн завданих збитків, 2203,39 грн 3% річних, 13400,50 грн інфляційних втрат, 6838,75 грн пені.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2018 р. у справі № 910/842/18 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було визнано кредитором Приватного акціонерного товариства "СК "Україна", в тому числі за договором № 5/30-06/2015 від 30.06.2015 р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 р. у справі № 910/842/18 постановлено ліквідувати Приватне акціонерне товариство "СК "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

У зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" 19.08.2019 р. позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату відшкодування у сумі 49797,64 грн, з яких: 27355,00 грн завданих збитків, 6838,75 грн 3% пені, 13400,50 грн інфляційних втрат та 2203,39 грн 3% річних.

На підставі рішення Моторно (транспортного) страхового бюро України № 3.1-05/28813 (справа № 61306) від 06.09.2019 р. відповідач 05.09.2019 р. виплатив позивачу 27355,00 грн, як відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.01.2015 р. о 22:20 з автомобілем «Деу Ланос» державний реєстраційний НОМЕР_3 .

Посилаючись на часткове виконання Моторно (транспортним) страховим бюро України зобов`язання за договором № АІ/0673175 від 24.05.2014 р. та невиконання вимог перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на суму 15603,89 грн заборгованості, з яких: 2203,39 грн 3% річних та 13400,50 грн інфляційних втрат, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, спір у справі стосується питання стягнення з МТСБУ грошових коштів (3% річних, інфляційних втрат), як відповідальності ліквідованого страховика за порушення грошового зобов`язання, а саме страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За визначенням ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обв`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За визначенням п. 9.1 ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п. 22.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Заперечуючи проти позовних вимог, скаржник зазначив, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання не входить у зобов`язання страховика, що визнаний банкрутом, та не може бути покладена на МТСБУ, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами з огляду на таке.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Відтак, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема: від 30.01.2018 р. у справі № 910/17993/15, від 28.02.2018 р. у справі № 149/344/15-ц, від 06.06.2019 р. у справі № 758/8819/16-ц, від 26.06.2019 р. у справі № 760/2905/16-ц, від 04.09.2019 р. у справі № 280/2625/13-к, від 16.10.2019 р. у справі № 452/3519/15.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 р. у справі № 910/10156/17.

Отже, у разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема, виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином право постраждалої особи (іншої особи, яка набула таке право) щодо відшкодування не лише шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а й відповідальності за несвоєчасне виконання страховиком (у визначених законом випадках - МТСБУ) такого обов`язку (регламентної виплати), передбачене нормами чинного законодавства та підтверджується сталою судовою практикою.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2018 р. у справі №910/842/18 ТОВ "Маркс.Капітал" визнано кредитором ПрАТ "СК "Україна", в тому числі за зобов`язаннями, що є предметом спору у цій справі.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені у справі № 910/842/18 грошові вимоги (що включають спірні нарахування) та обґрунтованість такої вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "СК "Україна" мають преюдиційне значення і не потребують повторного доказування.

Водночас доводи скаржника у цій справі полягають у тому, що він несе відповідальність за зобов`язаннями ліквідованих (у даному випадку із застосуванням процедури банкрутства) страховиків виключно в межах регламентних виплат (страхового відшкодування), натомість інші нарахування, а саме пов`язані з несвоєчасним виконанням такого зобов`язання (як то 3% річних, інфляційні втрати), зокрема визнані у справі про банкрутство ліквідованого страховика, мають бути списані.

Крім цього, правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство, наразі Кодекс України з процедур банкрутства).

За п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування" при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми ст. 87 Закону про банкрутство (відповідно до положень якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "СК "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма ч. 5 ст. 45 Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

Отже, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України суми 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 07.09.2021 р. у справі № 910/14293/19.

Обставини правильності розрахунків спірних сум 3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди, які були визнані як кредиторські вимоги у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна", встановлені ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2018 р. в справі № 910/842/18.

Таким чином, зважаючи на перехід до позивача прав вимоги до відповідача зі сплати спірного страхового відшкодування, а також враховуючи оплату МТСБУ лише частини цього відшкодування, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (як новим кредитором) позовних вимог про стягнення з відповідача 2203,39 грн 3 % річних та 13400,50 грн інфляційних втрат.

Щодо заявленого МТСБУ клопотання про застосування строку позовної давності суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як зазначалось вище, правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Тому у контексті спірних правовідносин таке право на позов має бути пов`язано, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика.

Аналіз положень п. п. 2, 3 ст. 20 та п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" свідчить, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ.

За наведеного, враховуючи положення пп. "ґ" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", слід відмітити, що обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

А тому право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково зазначає скаржник.

Вказана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 07.09.2021 р. у справі № 910/14293/19.

Таким чином, спростовуються зазначені МТСБУ в обґрунтування апеляційної скарги доводи, зокрема про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив, коли позивач дізнався про своє порушене право та дійшов помилкового висновку, що строк позовної давності обраховується не з моменту ДТП, а з моменту ліквідації ПрАТ "СК "Україна" ухвалою господарського суду у справі про банкрутство.

Як було вказано раніше, факт ліквідації ПрАТ "СК "Україна" встановлено ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 р. у справі № 910/842/18 у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами. Саме із вказаною дати слід відраховувати початок перебігу строку позовної давності. При цьому ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось з позовом до МТСБУ у даній справі 16.07.2021 (згідно з поштовою накладною на конверті).

Вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розумінні ст. 625 ЦК України мають похідну природу від основного грошового зобов`язання, а тому до них застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Таким чином, враховуючи дату звернення ТОВ "Маркс.Капітал" з позовом у цій справі, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, про що заявив відповідач у справі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 р. у справі № 910/10602/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі правильності висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги МТСБУ не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2021 р. у справі № 910/10602/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Моторно (транспортне) страхове бюро України.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В.Андрієнко