ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2022м. ДніпроСправа № 904/169/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,
дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/169/22
за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"
доПублічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ"
простягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 23.12.2021 за вих. №НЮС-01/543 до Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (далі - відповідач) про стягнення 7.037,64 грн плати за користування вагонами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не в повному обсязі визнав нараховану станцією Кривий Ріг-Головний плату за користування вагонами та розрахувався з позивачем лише частково за знаходження спірних вагонів на під`їзній колії відповідача.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Крім того за змістом прохальної частини заявленого позову позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення з вимогою про стягнення плати за користування вагонами.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/169/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022.

Ухвалою від 17.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

18.01.2022 через відділ документального забезпечення від позивача надійшов лист від 05.01.2022 за вих. №б/н, у якому просить суд приєднати до матеріалів справи відомості плати за користування вагонами. Вказані відомості плати за користування вагонами, господарський суд приєднав до матеріалів справи.

04.02.2022 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив, у якому просить суд: прийняти відзив до розгляду та залучити до матеріалів справи; розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позовних вимог; судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою від 07.02.2022 господарський суд прийняв відзив до розгляду; у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" про розгляд справи №904/169/22 за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалу від 17.01.2022 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі позивач отримав 26.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 01.02.2022.

Позивачу в ухвалі від 17.01.2022 роз`яснено право на надання відповіді на відзив протягом 3 днів з дня отримання відзиву.

Позивач отримав відзив 07.02.2022, що підтверджується відомостями, розміщеними на офіційному сайті АТ «Укрпошта» (трекінг поштового відправлення №706 (відзив), однак відповідь на відзив як у встановлений судом триденний строк, так і станом на час ухвалення рішення у справі не надав.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово подовжувався та триває станом на сьогодні.

Розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області №34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

Так, з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положеннями статті 2 ГПК України, якою закріплено, що основними засадами господарського судочинства є розумність строків розгляду справи, господарський суд фактично надав додатковий час відповідачу для того, щоб він скористався наданим йому правом на подання відповіді на відзив.

Господарський суд взяв до уваги, що позивач зареєстрований у місті Києві, водночас позов складено повноважними представниками позивача в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця». Місцезнаходження філії є місто Дніпро.

Крім цього, п. 4 резолютивної частини позовної заяви містить вимогу направити наказ саме на адресу регіональної філії «Придніпровська залізниця», а тому логічним є висновок, що регіональна філія «Придніпровська залізниця», яка знаходиться у місті Дніпрі, мала можливість скористатися наданим йому правом на подання відповіді на відзив, з урахуванням фактичної ситуації в Дніпропетровській області у період з 07.02.2022 по 20.05.2022.

Станом на 20.05.2022 позивач відповіді на відзив не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч. 4 ст. 161 ГПК України).

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався, про судове провадження був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням, зазначеним у матеріалах справи та у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

Як зазначалось вище, з урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

За час знаходження спірних вагонів на під`їзній колії відповідача станцією Кривий Ріг-Головний нараховано плату за користування вагонами, яку відповідачем визнано частково, та, відповідно, частково сплачено, проте є спірна сума плати за користування вагонами, яка складає 7.037,64 грн.

Позивач наголосив, що відповідно до вимог чинного законодавства станцією призначення Кривий Ріг Головний на підставі пам`яток про подання вагонів ф.ГУ-45 №1019 від 05.04.2020, №1023 від 06.04.2020, №1285 від 30.04.2020, №1394 від 11.05.2020, №1652 від 03.06.2020, №1685 від 06.06.2020, №1700 від 08.06.2020, №1728 від 11.06.2020, №1029 від 06.04.2020 та пам`яток про забирання вагонів ф.ГУ-45 №787 від 06.04.2020, №796 від 07.04.2020, №1025 від 02.05.2020, №1103 від 12.05.2020, №1124 від 14.05.2020, №1308 від 04.06.2020, №1319 від 05.06.2020, №1345 від 09.06.2020, №1353 від 10.06.2020, №1372 від 13.06.2020, підписаних без заперечень, правомірно нараховано плату за користування спірними вагонами за відомостями плати ф.ГУ-46 №08049169, №10049172, №04059216, №12059227, №15059231, №05069268, №09069277, №09069278, №11069281, №15069287 на суму 7.037,64 грн (з ПДВ).

Позивач звернув увагу, що вже звертався до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача із вимогою про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 6.800,88 грн.

Ухвалою від 30.10.2020 порушено провадження у справі №904/5646/20 та прийнято позовну заяву до розгляду. 11.05.2021 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач не погодився з позицією суду першої інстанції та звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просив скасувати ухвалу від 11.05.2021 про залишення позовної заяви без розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатами апеляційного оскарження, постановою від 21.07.2021 Центральний апеляційний господарський суд ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 про залишення позовної заяви без розгляду скасував та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач не погодився з рішенням Центрального апеляційного господарського суду та звернувся з касаційною скаргою про скасування постанови від 21.07.2021 у справі №904/5646/20.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2021 касаційну скаргу відповідача задоволено, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2021 у справі №904/5646/20 скасовано, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 про залишення позовної заяви без розгляду залишено в силі.

З урахуванням викладених обставин, позивач доходить висновку, що строк позовної давності перерваний, так як господарським судом відкрито провадження у справі та час до постановлення ухвали про залишення позовної заяви до розгляду не обчислювався.

Отже, позивач просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити позивачу процесуальний строк для звернення до суду з цим позовом. В якості аналогічних правових позицій позивача зазначає позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (провадження №12-97гс19, п. п. 61, 62), від 19.11.2019 у справі №911/3680/17 (провадження №12-104гс19, п. п. 5.43, 5.44) та у справі №911/3677/17 (провадження №12-119гс19, п. п. 6.43, 6.44). Також позивачем зазначено постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14 (провадження №14-456цс18).

Позивач наголосив, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо. Подібний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19, відступати від якого правові підстави відсутні.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач наголосив, що спірні Відомості плати за користування вагонами, надані позивачем містять застереження (зауваження) відповідача щодо часткового невизнання нарахованої останнім плати за користування вагонами, як того вимагає пункт 4 Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідач повідомив, що підставою для підписання відомостей із зауваженнями стало неприйняття позивачем (перевізником) зауважень відповідача, які мають місце на Пам`ятках про подання вагонів.

Так в усіх пам`ятках про подання вагонів відповідачем зазначено зауваження, що в пам`ятках міститься некоректна інформація щодо часу передачі вагонів.

Відповідач звертає увагу, що позивач не спростував зазначене відповідачем корегування часу (зауваження на пам`ятках про подавання вагонів) та відповідач вважав їх прийнятими останніми, бо в них містився фактичний час передачі вагонів.

Відповідач стверджує, що ним фактично здійснено оплату за спірними відомостями за погоджений в Пам`ятках час, а викладені в Пам`ятках зауваження не мали на меті звільнити його від плати за користування вагонами.

Окрему увагу відповідач приділяє строку позовної давності та зазначає, що предметом позову є стягнення плати за користування вагонами, тобто подією, що спричиняє початок обчислення шестимісячного строку позовної давності та є дата вказана на Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46.

Так, відповідач повідомляє, що дати на спірних Відомостях охоплюють період з травня по червень 2020 року, тобто строк позовної давності за вказаними спірними Відомостями щодо пред`явлення позову про стягнення плати за користування вагонами до вантажовідправника сплив у грудні 2020 року.

Заявляючи клопотання про поновлення строку позовної давності позивач посилається на обставини у справі №904/5646/20.

Водночас вимоги за Відомостями плати за користування вагонами №08049169, №10049172 заявлені позивачем до суду вперше у грудні 2021 року, а строки позовної давності по ним минули ще в жовтні-листопаді 2020 року.

Відповідач послався на положення статті 256 Цивільного кодексу України, згідно з якою залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Так, строки позовної давності на момент звернення з позовом у справі №904/5646/20 майже сплинули. Позов подано в кінці жовтня 2020 року, а строки позовної давності закінчувалися в грудні 2020 року.

Відповідач враховує, що позивач був обізнаний, що ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 у справі №904/5646/20 Постановою Верховного Суду залишено в силі.

Таким чином, позивач значно порушив строк позовної давності, у зв`язку з чим клопотання позивача про його поновлення задоволенню не підлягає.

Доводи позивача щодо відзиву на позовну заяву

Відповідь на відзив позивач не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: наявність підстав для нарахування плати за користування вагонами відповідно до відомостей форми ГУ-46 №08049169, №10049172, №04059216, №12059227, №15059231, №05069268, №09069277, №09069278, №11069281, №15069287 на суму 7.037,64 грн (з ПДВ); правомірність здійснення розрахунку заявленої до стягнення плати за користування вагонами; наявність/відсутність підстав для визнання причин пропуску строку позовної давності для подання позову поважними та поновлення строку позовної давності.

Суд встановив, що 13.11.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - власник колії, відповідач) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг - Головний, Кривий Ріг, Новоблочна регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ "Укрзалізниця" № ПР/М-17-2/1-651/НЮдч/3377 (далі - договір), відповідно до пункту 1 якого, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає:

- до станції Кривий Ріг-Головний: у парній горловині через стрілку № 5. Межею під`їзної колії є вхідний сигнал "ЧС" станції Кривий Ріг - Головний;

- до станції Кривий Ріг: в непарній горловині через стрілку № 49. Межа під`їзної колії є ізостик, який розташований на відстані 38 м від вістря стрілки № 49 в напрямку стрілки № 51;

- до станції Новоблочна: стрілкою № 11 до головної колії № ІІІ станції. Межами є: зі сторони станції Новобункерна Власника - вхідний світлофор "Нн", що знаходиться на 11 км ПК6 перегону Новобункерна - Новоблочна: зі сторони станції Східно-Прийомовідправна власника - вхідний сигнал "НВ" знаходиться на 10 км перегону Східно-Прийомовідправна - Новоблочна. Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 875.800 погонних метрів (п. 2 договору).

Відповідно умов п. 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України. Технічний стан колійного господарства ПАТ "АрселорМттал Кривий Ріг" та технічний стан пристроїв має забезпечувати мінімально допустиму швидкість руху складів з локомотивами Залізниці у голові 45 км/год по перегонам і прямих напрямках стрілочних переводів та 25 км/год по бокових станційних коліях і бокових напрямках стрілочних переводів. При невиконанні вимог щодо утримання технічного стану колійного господарства ПАТ "АрселорМттал Кривий Ріг" залізниця залишає за собою право на припинення надання послуг з подачі вагонів на під`їзну колію локомотивом залізниці.

Відповідно до п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:

- на станції Східна-Приймовідправна - 2,0 години;

- на станцію Промислова - 1,0 години;

- на станцію Промислова - 4,0 години.

Згідно з п. 6 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці:

- вагони з вугільним концентратом, вапняком, коксом в організованих однорідних маршрутах, інші вантажі на адресу Власника колії у розборочних составах зі станцій Кривий Ріг - Головний на одну із колії станції Східна - Приймовідправна Власника колії через станцію Новоблочна (пост 10 км) або за узгодженням по прямому маршруту;

- вагони з металобрухтом, порожні цистерни для перевезення бензолу і смоли кам`яновугільної окремими передачами зі станції Кривий Ріг на одну із колії станції Промислова Власника колії;

- вагони з аглорудою окремими составами зі станції Кривий Ріг-Головний на одну з станцій Східно-Прийомовідправна Власника колії або на одну із колій станцію Нобункерна через станцію Новоблочна та парк Вхідний;

- порожні вагони окремими складами зі станції Кривий Ріг-Головний на одну із колій станції Східно-Прийомовідправна Власника колії по прямому маршруту або станцію Новобункерна. Здавання вагонів у комерційному та технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється приймально-відправних коліях №№ 1-10, 14 станції Східна - Прийомовідправна; на коліях №№ 1-11 станції Промислова та на коліях №№ 1-14 станції Новобункерна Власника колії. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Згідно з умовами п. 8 договору про готовність вагонів до забирання прийомоздавальник власника колії в письмовому вигляді повідомляє прийомоздавальника вантажу та багажу залізниці з врученням повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України від 25.02.1999 № 113.

Відповідно до умов п. 11 договору забирання усіх вагонів з приймально-відправних колій підприємства локомотивом залізниці здійснюється не пізніше ніж через 4,0 години після закінчення приймально-здавальних операцій.

В п. 12 договору сторони погодили, що середній час перебування вагонів на під`їзній колії 68,0 години. Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при повернення вагонів залізниці. У разі виявлення у сформованому та пред`явленому до перевезення составі комерційної несправності або технічному пошкодженні вагона з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" плата за користування вагонами подовжується на усі пред`явлені до здачі вагони на час усунення несправностей без відчеплення, або на час проведенні маневрової роботи по відчепленню вагона з несправностями.

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється, зокрема, від станції Кривий Ріг - Головний до станції Східна-Прийомовідправна (в прямому напрямку) - 6,0 км. в обидва кінці, в тому числі 0,750 км. на балансі залізниці (п. 13 договору).

Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Тарифним керівництвом № 1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги);

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками наведеними в Тарифному керівництві № 1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги);

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 15 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

У п. 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 17.11.2017 до 16.11.2022 включно.

В подальшому сторонами вносилися зміни до вказаного договору, шляхом укладення додаткових угод № 1 від 06.09.2018, № 2 від 14.03.2019, № 1/3 від 17.05.2019, № 4/5 від 06.09.2019, № 6 від 17.12.2019.

З матеріалів справи вбачається, що станцією призначення Кривий Ріг Головний на підставі пам`яток про подання вагонів ф.ГУ-45 №1019 від 05.04.2020, №1023 від 06.04.2020, №1285 від 30.04.2020, №1394 від 11.05.2020, №1652 від 03.06.2020, №1685 від 06.06.2020, №1700 від 08.06.2020, №1728 від 11.06.2020, №1029 від 06.04.2020 та пам`яток про забирання вагонів ф.ГУ-45 №787 від 06.04.2020, №796 від 07.04.2020, №1025 від 02.05.2020, №1103 від 12.05.2020, №1124 від 14.05.2020, №1308 від 04.06.2020, №1319 від 05.06.2020, №1345 від 09.06.2020, №1353 від 10.06.2020, №1372 від 13.06.2020, підписаних без заперечень, за весь час знаходження спірних вагонів в безпосередньому розпорядженні вантажовласника станцією Кривий Ріг-Головний нарахована плата за користування вагонами відповідно до відомостей форми ф.ГУ-46 №08049169, №10049172, №04059216, №12059227, №15059231, №05069268, №09069277, №09069278, №11069281, №15069287 на суму 7.037,64 грн (з ПДВ).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відомості плати форми ГУ-45 підписав із запереченнями, згідно з якими він частково не визнає нараховані позивачем суми плати за користування вагонами у зв`язку з невірним зазначенням часу передачі вагонів позивачу.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем плати за користування спірними вагонами у добровільному порядку.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив 7.037,64 грн плати за користування вагонами.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі ст. 17 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Згідно з п. 2 Правил користування вагонами і контейнерами затверджених наказом Міністерства України від 25.02.1999 № 113 за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (п. 5 Правил).

Пунктом 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У відповідності до п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (пункт 12 Правил користування вагонами і контейнерами).

Розмір плати за користування вагонами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (п. 14 Правил користування вагонами і контейнерами).

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Судом встановлено, що за весь час знаходження спірних вагонів в безпосередньому розпорядженні вантажовласника позивачем нарахована плата за користування вагонами у розмірі 7.037,64 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що плата за користування вагонами нарахована на підставі ст. 119 Статуту залізниць України.

За приписами ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно з ст. ст. 73,74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами Господарського процесуального кодексу України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що наявність підстав для нарахування спірної суми за користування вагонами доводиться позивачем, який надав копії пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 із зазначенням часу передачі вагонів відповідачу. Дані позивача в цих пам`ятках узгоджуються із відомостями, зафіксованими в Книзі форми ВУ-14, в якій відображається пред`явлення вантажних вагонів для технічного обслуговування, придатність їх до навантаження, відправлення та слідування гарантійною дільницею.

В свою чергу, заперечення відповідача в цих пам`ятках суд вважає таким, що не доводиться іншими доказами, які б могли підтвердити обґрунтованість цих заперечень.

Таким чином, зібрані у справі докази у сукупності з боку позивача є більш вірогідними на підтвердження наявності обставин для нарахування спірної плати, ніж докази, на які посилається відповідач на їх спростування.

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку судом порушень не встановлено.

Оскільки матеріалами справи доводиться наявність підстав для нарахування спірної плати за користування вагонами господарський суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є правомірними.

Водночас, суд встановив таке.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За нормами статті 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.

Вказане положення статті 137 Статуту залізниць України пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За своєю правовою природою залишення позову без розгляду є відмовою суду розглянути звернення особи про захист її порушеного права (позов) внаслідок визначених указаною статтею 227 ГПК України недоліків або дій цієї особи. При цьому особа може повторно звернутись до суду з такими ж вимогами.

Перебіг позовної давності обчислюється за загальним правилом від дня, коли особа довідалася (могла довідатись) про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Із норм статей 263 та 264 ЦК України вбачається, що переривання перебігу позовної давності відрізняється від зупинення перебігу позовної давності тим, що після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Натомість у випадку зупинення позовної давності від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг цього строку продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Зупинення перебігу позовної давності має тимчасовий характер, коли до її строку не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає. Натомість переривання позовної давності означає анулювання строку, який сплив до моменту вчинення боржником передбачених законодавством дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку.

Отже, норма статті 265 ЦК України регулює відносини зупинення перебігу позовної давності в разі залишення позову без розгляду та не регулює відносин переривання або непереривання позовної давності у такому випадку.

Як встановлено судом, 02.10.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 6.800,88 грн, що були нараховані в якості плати за користування вагонами на під`їзній колії Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (відповідач) по пам`яткам про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 30.10.2020 прийняв позовну заяву залізниці до розгляду, відкрив провадження у справі; вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 23.03.2021 Господарський суд Дніпропетровської області вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочав розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі та призначив справу до розгляду у підготовче засідання на 14.04.2021, визнавши явку представників учасників справи обов`язковою.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою від 11.05.2021 Господарський суд Дніпропетровської області позов залізниці у справі №904/5646/20 залишив без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 21.07.2021 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 у справі №904/5646/20 скасував; справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотивуючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у цій справі закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не відбулось, тобто розгляд справи перебував на стадії підготовчого процесу, а відтак місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України у спірних правовідносинах.

Верховний Суд постановою від 01.11.2021 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2021 у справі №904/5646/20, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 у справі №904/5646/20 залишив в силі.

Як встановлено судом, підставою для нарахування плати за користування вагонами визначено Пам`ятки про подавання вагонів ф. ГУ-45, які складено у період з 05.04.2020 по 13.06.2020.

Таким чином, позовна давність з вимогами про стягнення плати за користування вагонами для позивача спливла у період з 04.10.2020 до 12.12.2020.

Позовні вимоги у справі №904/5646/20 стосувалися плати за користування вагонами по восьми (а саме: №04059216, №12059227, №15059231, №05069268, №09069277, №09069278, №11069281, №15069287 на загальну суму 6.800,88 грн) з десяти відомостей плати за користування вагонами, які зазначені у розрахунку позову у справі №904/169/22.

Вимоги за відомостями плати за користування вагонами №08049169, №10049172 на загальну суму 236,76 грн заявлені позивачем до суду в межах цього позову у справі №904/169/22 вперше в грудні 2021 року, а строки позовної давності за ними минули у жовтні листопаді 2020 року.

Наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України, згідно із частиною четвертою якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За частиною п`ятою статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про визнання поважною причини пропуску строку позовної давності. Обґрунтовуючи вказану заяву, позивач вважає, що строк позовної давності в цьому випадку був перерваний, а тому підлягає поновленню.

З приводу зазначених доводів суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункти 61, 62), від 19 листопада 2019 року у справі №911/3680/17 (провадження № 12-104гс19, пункти 5.43, 5.44) та у справі №911/3677/17 (провадження №12-119гс19, пункти 6.43, 6.44).

При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження №14-456цс18)).

Суд, оцінюючи поважність зазначених причин пропущення позивачем строку звернення до суду (за відомостями №04059216, №12059227, №15059231, №05069268, №09069277, №09069278, №11069281, №15069287 на загальну суму 6.800,88 грн), зазначає таке.

За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо. Подібний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, відступати від якого правові підстави відсутні.

Крім того, за змістом пункту 3 частини першої статті 226 ГПК України наявність у провадженні суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є підставою для залишення позову без розгляду.

Ураховуючи викладене, зважаючи на факт порушення 30.10.2020 Господарським судом Дніпропетровської області провадження у справі № 904/5646/20 та її тривалий розгляд до 01.11.2021, і, як наслідок, наявність для позивача підстав вважати, що його права будуть захищені в цьому судовому провадженні, а також звернення позивача до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою у цій справі 30.12.2021, тобто через незначний проміжок часу після залишення його попереднього позову без розгляду, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду (за відомостями №04059216, №12059227, №15059231, №05069268, №09069277, №09069278, №11069281, №15069287 на загальну суму 6.800,88 грн).

Аналогічна позиція викладена у п.п. 88 - 125 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №904/3405/19.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6.800,88 грн підлягають задоволенню.

Щодо вимоги за відомостями плати за користування вагонами №08049169, №10049172 на загальну суму 236,76 грн суд встановив, що позивач звернувся до суду в межах цього позову у справі №904/169/22 вперше в грудні 2021 року, а строки позовної давності за ними минули у жовтні листопаді 2020 року.

Як зазначалось вище, за нормами статті 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.

При цьому суд вважає, що до спірних правових відносин не застосовується стаття 258 ЦК України з урахуванням Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Так, відповідно до пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України визначено, що "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Суд зауважує, що до спірних правових відносин застосовується стаття 137 Статуту залізниць України, яка є спеціальною нормою законодавства, якою встановлено шестимісячний строк позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в частині стягнення 236,76 грн (за відомостями плати за користування вагонами №08049169, №10049172).

Отже, оскільки позивач звернувся до господарського суду після спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем до прийняття рішення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 236,76 грн у зв`язку зі спливом строку на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач довів обставини наявності спірної заборгованості.

Водночас, належних доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у відзиві на позов, відповідач суду не надав.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників справи суд з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2.193,73 грн, оскільки 96,64 % позовних вимог судом задоволено.

Керуючись ст. ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" до Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (Україна, 50095, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛ.ОРДЖОНІКІДЗЕ, будинок 1; ідентифікаційний код 24432974) на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) 6.800,88 грн (шість тисяч вісімсот грн 88 коп) основної заборгованості, 2.193,73 грн (дві тисячі сто дев`яносто три грн 73 коп) судового збору.

В частині стягнення 236,76 грн основної заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк