номер провадження справи 4/39/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022 Справа № 908/356/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Зінченко Наталі Григорівни, розглянувши матеріали справи № 908/356/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) представників учасників справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Енергоустановка (69006, м.Запоріжжя вул.Незалежної України буд.15 )

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м.Запоріжжя вул.Сталеварів буд.14)

про стягнення 147118,62 грн.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 147 118,62 грн. заборгованості, які складаються з 118248,00 грн. основного боргу за договором про закупівлю товарів №780819 від 30.05.2019, 8710,89 грн. 3% річних та 20123,73грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю товарів №750519 від 30.05.2019, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих за порушення зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст.ст. 20, 173, 174,175 ГК України, ст.11,202,509,625,712 Цивільного кодексу України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 справу № 908/356/22 передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.03.2022, після усунення недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/356/22; присвоєно справі номер провадження 4/39/22; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву не пізніше 25.03.2022. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу до 11.04.2022, у строк до 26.04.2022 відповідачу запропоновано подати заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач повідомлений про розгляд справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштової кореспонденції повноважному представнику відповідача 21.03.2022 (міститься в матеріалах справи).

Відповідач 12.04.2022 ( зданий на пошту 05.04.2022) надав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив та вказав, що позивачем не враховано, що відповідно до розділу 5 договору сторони визначили умови поставки товару, а також те, що разом з партією товару постачальник зобов`язаний передати покупцю видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, рахунок на оплату, документи що підтверджують якість та гарантії на товар. В той же час, позивачем до позову не додані товарно-транспортні накладні. Крім цього, сторонами за договором у розділі 8 договору були визначені форс-мажорні обставини. А тому у зв`язку з введенням в країні воєнного стану, на виконання п.8.3 договору відповідач листом від 31.03.2022 №32-32/39 повідомив позивача про форс-мажорні обставини, які унеможливлюють виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором, а тому підстави для проведення розрахунків не настали. Вважає, що позивачем не подано доказів понесення ним витрат на правову допомогу, а тому підстав для їх покладення на відповідача не має. При цьому, у разі повного або часткового задоволення позовних вимог просить суд надати йому розстрочення у виконання судового рішення строком на 1 рік, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем через значну дебіторську заборгованість споживачів за відпущену електроенергію, та наявність першочергових зобов`язань по сплаті податків та заробітних виплат. Просив врахувати відзив при розгляді справи та ухваленні судового рішення

Від позивача 14.04.2022 надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що зважаючи на встановлений ухвалою суду строк на подання відповіді на відзив, позивач об`єктивно не зміг подати цей документ у строк, оскільки лише 11.04.2022 отримав відзив від відповідача. Звертає увагу суду, відповідачем не спростовується факт наявності заборгованості перед позивачем за спірним договором. Зазначає, що документами на підставі яких у відповідності до п.4.1 Договору здійснюються розрахунки є видаткові та податкові накладні,які в повному обсязі додані до позовної заяви. Первинні документи оформлені належним чином, мають усі необхідні підписи та реквізити обох сторін. Отже,посилання відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних не змінює обставин факту поставки товару та виникнення обов`язку відповідача розрахуватись за отриманий товар. Просить врахувати,що обов`язок розрахуватись у Відповідача виник ще 23.08.2019, з урахуванням останньої поставки 24.07.2019, а тому форс-мажорні обставини, які виникли в Україні з 24.02.2022 ніяким чином не впливають на виконання зобов`язань, строк яких настав ще 23.08.2019. Просить не задовольняти клопотання відповідача про розстрочку виконання судового рішення, оскільки відсутність у боржника необхідних коштів для розрахунків не є підставою звільнення його від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань. Вважає,що відповідач не подав належних доказів свого скрутного фінансового стану. Долучив до відповіді на відзив докази понесення витрат на правову допомогу в сумі 1500грн., у зв`язку з чим просить їх присудити до стягнення з відповідача.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 10.04.2022 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 12.05.2022.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Енргоустановка (Постачальником, позивачем у справі) та Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (Покупцем, відповідачем у справі) 30.05.2019 укладений договір про закупівлю товарів №750519 (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність Покупця товар, зазначений в Специфікації до Договору (Додаток №1), а Покупець прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна договору без ПДВ становить 415985,00 грн., крім того ПДВ 83197,00грн. Всього з ПДВ ціна договору складає 499182,00 грн.

Згідно із п. 4.1. договору розрахунки за договором здійснюються «покупцем» шляхом попередньої оплати (у разі фінансової спроможності покупця) у розмірі 50% вартості кожної замовленої партії товару , що здійснюється на підставі рахунку-фактури протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня отримання такого рахунку «покупцем».

За умови реєстрації .Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної , яка складена відповідно до вимог законодавства, діючого на дату її складення, та умов цього договору, «покупець» здійснює остаточний розрахунок за кожну замовлену партію товару/поставлений товар протягом 30-ти календарних днів після підписання Сторонами видаткової накладної (акту приймання-передачі товару).

Відповідно до п.5.1 договору, поставка товару здійснюється партіями. Поставка кожної партії товару здійснюється за замовленням виключно на підставі письмової заявки, підписаної уповноваженим представником «Покупця» та скріпленою печаткою «покупця», з обов`язковим зазначенням:найменування замовленого товару, його кількості та вартості.

П.5.2 Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний поставити заявлену партію товару протягом 20-ти календарних днів з моменту подання Покупцем письмової заявки. Датою поставки заявленої партії товару є дата підписання видаткової накладної обома Сторонами.

Відповідно до п. 10.1 Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020, проте у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу передбачений договором товар, що підтверджується видатковими накладними:

№3005.0012 від 30.05.2019 на загальну суму 54162грн,в т.ч. ПДВ 9027грн.;

№3005.0001 від 30.05.2019 на загальну суму 151 272,00грн,в т.ч. ПДВ 25212,00грн;

№2207.0006 від 22.07.2019 на загальну суму 166 008,00рн,в т.ч. ПДВ 27668,00грн;

№2407.0001 від 24.07.2019 на загальну суму 70 560,00грн,в т.ч. ПДВ 11760,00грн;

Видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін без зауважень.

Всього Позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 442002,00грн., в тому числі ПДВ -73 667,00грн.

Зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем в повному обсязі не виконано.

Заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» пред ТОВ «Енергоустановка» становить 118 284,00грн.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивачем 17.112021 на адресу відповідача направлялась претензія № 16/11, яка була отримана відповідачем 18.11.2021. Проте, претензія залишена без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Долучені до матеріалів справи видаткові накладні, на підставі яких виникла заборгованість відповідача у спірний період, підписані з боку Покупця без зауважень. Повноваження на отримання товару підтверджуються дорученнями на уповноважених осіб відповідача №124 від 30.05.2019, №193 від 22.07.2019.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з умов абзацу другого п. 4.1 Договору оплата за поставлену за продукцію 30 календарних днів після підписання видаткової накладної. Поставка товару здійснена 30.05.2019, 22.07.2019, 24.07.2019. Отже, з урахуванням дати останньої поставки, граничний строк виконання зобов`язання по оплаті -23.08.2019.

Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений у Договорі строк не здійснив. Факт отримання від позивача товару на суму 442 002,00грн. та не сплата його вартості в повному обсязі відповідачем не заперечується.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманої продукції у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленої продукції у визначений строк, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем за отриманий товар в сумі 118 284,00 грн.

Доводи відповідача про ненадання позивачем товарно-транспортних накладних, як передбачено розділом 5 Договору, суд визнав необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом п. 4.1 Договору визначено, що підставою для здійснення розрахунків є видаткові та податкові накладні, які в повному обсязі додані до матеріалів позовної заяви. Первинні документи оформлені належним чином, мають усі необхідні реквізити та підписи сторін. Жодних зауважень з моменту прийняття товару щодо ненадання товарно-транспортних накладних відповідач не висловлював, належних доказів звернення до позивача з цього приводу не надав. Отже, факт поставки є підтвердженим, а вказані заперечення не впливають на обов`язок відповідача здійснити розрахунок за поставлений товар.

Також, суд вважає безпідставними посилання відповідача на п.8.3 Договору щодо настання обставин непереборної сили, оскільки відповідно до нього, Сторона, що не може виконувати свої зобов`язання унаслідок дії форс-мажору, повинна не пізніше ніж протягом 10-ти днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

Разом з тим, як встановлено судом, обов`язок щодо сплати грошових коштів виник у Відповідача 23.08.2019, а тому посилання на форс-мажорні обставини, що виникли 24.02.2022 є недоречними, оскільки відповідач мав змогу виконати зобов`язання належним чином у встановлений у договорі строк.

Враховуючи викладене, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 118 284,00 грн. основного боргу за отриманий за Договором товар заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 8710,89 грн. 3% річних та 20123,73 грн. інфляційних втрат.

Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних за загальний період з 26.08.2019 по 07.02.2022 в частині простроченої заборгованості в сумі 118 284,00 грн. за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд встановив, що розрахунки позивача є правильними. Вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом в заявленій сумі 8710,89 грн.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період: вересень 2019-грудень 2021 на суму 118 284,00 грн. за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд визнав його правильним, до стягнення підлягає сума 20 123,73грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором щодо оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про надання йому розстрочки виконання рішення суду строком на 12 місяців, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. (ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

З системного аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Обставиною, що ускладнює виконання судового рішення одночасно і в повному обсязі, відповідач зазначив вкрай скрутне фінансове становище відповідача , наявність дебіторської заборгованості, податкові зобов`язання та виплату заробітної плати працівникам підприємства.

Проте, суд вважає, що до вказаного клопотання відповідачем не подано належних та допустимих доказів існування обставин на які він посилається, а саме фінансових документів: балансу (звіту) про фінансовий стан, звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід), довідок банківських установ про рух коштів та залишки коштів на рахунках відповідача, звіту про власний капітал. Наявність лише довідок, складених самим відповідачем про наявність заборгованості, не є достатнім доказом для надання розстрочки виконання рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду на 12 місяців за недоведеністю.

У відповідності до ч. 3 ст. 126 ГПК України позивач подав суду докази понесення ним витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, а саме копію договору про надання правової допомоги від 29.06.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 31.12.2021, платіжне доручення № 13 від 04.01.2022 щодо оплати правової допомогу. Отже, наявні підстави для розподілу вказаних витрат.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн, відповідно до пункту 2 частини 1 , ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м.Запоріжжя вул.Сталеварів буд.14 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Енергоустановка (69006, м.Запоріжжя вул. Незалежної України буд. 15 ) 118 284,00 грн. (сто вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 00 коп.) основного боргу, 8710,89 грн. (вісім тисяч сімсот десять грн. 89 коп.) 3% річних, 20123,73 грн. (двадцять тисяч сто двадцять три грн. 73 коп.) інфляційних втрат, 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) судового збору, 1500,00грн. (одну тисячу п`ятсот грн. 00 коп.) витрат на правову допомогу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 12.05.2022.

Суддя Н.Г. Зінченко