ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3489/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП»

на рішення Господарського суду Одеської області від 20 січня 2022 року

у справі №916/3489/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП»

про стягнення 53 645,24 грн.

суддя суду першої інстанції Гут С.Ф.

місце ухвалення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

повний текст рішення складено та підписано 25 січня 2022.

В С Т А Н О В И В:

15.11.2021 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» (далі ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН», позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» (далі ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП», відповідач) 53645,24 грн заборгованості за укладеним у спрощений спосіб договором на поставку товару, а саме сплатою на рахунок відповідача 53645,24 грн (4 оплати по 13411,31 грн кожна на підставі рахунків на оплату по замовленню №№ 136,136-2,136-3,136-4 від 28.04.2021) та ігнорування останнім претензій про поверненню сплачених коштів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» про стягнення 53645,24 грн задовольнити.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» 53645,24 грн заборгованості та 2270,00 грн судового збору.

Місцевим господарським судом встановлено, що ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» як Покупцем доведено виконання належним чином взятих на себе за умовами договору обов`язків та перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» 53645,24 грн, що підтверджується як дослідженими в описовій частині рішення платіжними дорученнями від 29.04.2021 р. № 1892,1893,1894,1895, так і викладеними у підписаному представником ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» відзиві та підписаному безпосередньо директором листі від 02.06.2021 обставинами.

В свою чергу, ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» як Продавцем в порушення приписів ст.ст.525,526,530,610,629,663,693,712 ЦК України, ст.193,265 ГК України оплачений товар (Кабель мідний КВПЛ 12х0,75 у кількості 0,25 км х 4) покупцю не поставлено, не дивлячись на те, що з урахуванням ч.1 ст.530, ст.663, ч.2 ст.693, ч.1 ст.712 ЦК України, ч.1 ст.265, ч.2 ст.267 ГК України та звернення ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» до ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» 24.05.2021 та 16.06.2021 із вимогами про повернення коштів або поставку товару строк поставки відповідного товару настав.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 у справі №916/3489/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Відповідачем були отримані кошти у зазначеному судом першої інстанції розмірі, проте, саме Позивачем у власних платіжних дорученнях зазначені хибні номера та дати рахунків, тобто документи містять посилання на якісь невідомі документи. Більш того, на підтвердження власної позиції, Позивач надав до суду разом з позовною заявою копії зазначених у платіжних дорученнях рахунків (№№ 136,136-2,136-3,136-4 від 28.04.2021). Кожен з наданих рахунків не має відношення до Відповідача та не видавався Відповідачем.

Відповідач до матеріалів справи, разом з відзивом, надав завірені належним чином копії рахунків, які насправді були виставлені Позивачу для оплати та в порівнянні з якими вбачається підробка документів та завірену належним чином копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Крім того, важливим є те, що Позивач у позовній заяві не зазначав яким чином він отримав зазначені рахунки та не надає доказів, які б підтвердили зазначену обставину, не враховуючи те, що Відповідач під час досудового листування вказував на те, що Відповідач не виставляв таких рахунків та вимагав від Позивача пояснень, яким чином ним було отримано такі рахунки.

Отже, судом першої інстанції було порушено ст. 236,237,238 Господарського процесуального кодексу України, адже зазначені вище факти не були взяті до уваги під час розгляду справи у суді першої інстанції, зазначеній аргументації не була надана належна оцінка та відповідно не була відображена в оскаржуваному рішенні.

Скаржник також зазначає, що судом першої інстанції не встановлені обставини щодо укладання договору, наслідком чого є невірне застосування норм матеріального права.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження саме обміну сторонами рахунками №№ 136,136-2,136-3,136-4 від 28.04.2021, а встановити момент укладання договору у спрощений спосіб, саме на підставі таких рахунків не було можливим.

Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги того факту, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надсилання Відповідачем та отримання Позивачем рахунків №№ 136,136- 2,136-3,136-4 від 28.04.2021 та більш того, за таких обставин навіть не врахував того, що Відповідач поставив під сумнів допустимість таких доказів через їх підробку. Отже, Відповідач вбачає невірне застосування норм матеріального права.

Сскаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку податковим накладним та доводам сторін, щодо таких доказів.

Відповідач зазначає, що у відзиві на позовну заяву не заперечував факт реєстрації податкових накладних на загальну суму 53645,24 грн. та те, що він дійсно зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну №37 за рахунком №136 від 21.04.2021 року, податкову накладну №39 за рахунком №148 від 29.04.2021 року, податкову накладну №40 за рахунком №147 від 29.04.2021 року та податкову накладну №38 за рахунком №146 від 29.04.2021 року.

Проте, зауважує, що Відповідач зазначив у податкових накладних саме той товар, який зазначався у непідроблених рахунках №136, 146, 147 та 148, а саме кабель ВВГнг 3xl,5 (33 ЦМ), тобто не той, на непоставку якого вказується в позовній заяві, а Позивачем не дивлячись на цю розбіжність, податкові накладні на всю суму були схвалені та вказані суми податку на додану вартість включені Позивачем до податкового кредиту, та жодних зауважень щодо товару вказаного в податкових накладних зазначено не було, ані на етапі реєстрації податкових накладних, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов до невірного висновку щодо невиконання відповідачем умов поставки.

Суд першої інстанції взяв до увагу відомості зазначені у рахунках виставлених невідомими особами (№136, 136-2, 136-3, 136-4), замість належних і дійсно виставлених Відповідачем рахунків №136 від 21.04.2021 року, №146 від 29.04.2021 року, №147 від 29.04.2021 року, №148 від 29.04.2021 року. По-друге, судом не взято до уваги, що Відповідач виконав свої зобов`язання по поставці товару ВВГнг 3xl,5 (33 ЦМ) в обсязі 1400 метрів (рахунок №136 від 21.04.2021 року та №146 від 29.04.2021 року) на загальну суму 26822,62 грн. та станом на написання даної апеляційної скарги Відповідач так і не отримав від Позивача вимоги, щодо поставки кабелю ВВГнг 3xl,5 (33 ЦМ) по рахунках №147 від 29.04.2021 року 13411,31 грн. на суму та №148 від 29.04.2021 року на суму 13411,31 грн. При цьому, Позивачем у матеріали справи не надані докази, які б підтверджували погодження сторонами умов поставки (адресу, строки, спосіб поставки) за рахунками №147 та 148 та доказів які б підтверджували надсилання Позивачем Відповідачу вимоги щодо поставки товару за вказаними рахунками.

В матеріалах справи відсутні вимоги щодо поставки товару саме за рахунками (№136, 136-2, 136-3, 136-4) і суд першої інстанції хибно зазначив, що вимоги відносно поставки наявні в листі від 24.05.2021 р. та в листі від 16.06.2021 р. Адже, якщо навіть аналізувати рахунки, які Позивач надав до матеріалів справи, то вони лише містять в собі строки комплектації замовлення - 3 робочих дня. І звичайно є очевидним, що неможливо ототожнювати термін «поставка» та «комплектація», адже зазначені терміни мають зовсім різну правову природу. Після комплектації товару, сторони у буд-якому разі повинні узгодити адресу, строк та спосіб поставки. Тому посилання суду першої інстанції на частину 1 статті 530 Цивільного кодексу України вважаємо хибним. А саме в листах, на які посилається суд першої інстанції, наявні лише загальні посилання щодо повернення коштів, а у листі від 16.06.2021 р. зазначені альтернативні вимоги: або повернути кошти або поставити товар, але щодо поставки товару не зазначено місця та способу поставки, тому не можливо вважати таку вимогу коректною та такою, що можливо виконати.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Мишкіну М.А., суддів: Лавриненко Л.В., Аленіна О.Ю., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/3489/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3489/21.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» на рішення Господарського суду Одеської області від 20 січня 2022 року у справі №916/3489/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Одеської області.

18.02.2022 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку та відрахуванням зі штату суду на підставі Рішення ВРП від 17.02.2022 №140/0/15-22 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» та Наказу в.о. Голови суду С.І. Колоколова від 18.02.2022 №47-к «Про відрахування зі штату суду судді Мишкіної М.А.», розпорядженням керівника апарату суду № 143 від 22.02.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

У зв`язку із перебуванням судді Лавриненко Л.В. у відпустці у період з 01.03.2022 по 16.03.2022 на підставі наказу В.О. Голови суду від 01.03.2022 №49-в та у період з 17.03.2022 по 01.04.2022 на підставі наказу Голови суду від 14.03.2022 №65-в, розпорядженням керівника апарату суду № 437 від 22.03.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2022, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., суддів: Поліщук Л.В., Аленін О.Ю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.202 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» на рішення Господарського суду Одеської області від 20 січня 2022 року у справі №916/3489/21.

Визначено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» на рішення Господарського суду Одеської області від 20 січня 2022 року у справі №916/3489/21 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

29.04.2021 ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» здійснено оплату на рахунок ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» у сумі 13411,31 грн із призначенням платежу «Передплата за продукцію зг. рах. № 136 від 28.04.2021 р., у т.ч. ПДВ 20% 2235,22 грн», вказане відображено у платіжному дорученні від 29.04.2021 р. № 1892.

Відповідно до рахунку по замовленню ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» № 136 від 28.04.2021, постачальником виступає ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП», покупцем ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН», товар Кабель мідний КВПЛ 12х0,75 у кількості 0,25 км, суму рахунку на оплату 13411,31 грн з ПДВ, термін комплектації замовлення 3 робочих дня.

29.04.2021 ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» здійснено оплату на рахунок ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» у сумі 13411,31 грн із призначенням платежу «Передплата за продукцію зг. рах. № 136-2 від 28.04.2021 р., у т.ч. ПДВ 20% 2235,22 грн», вказане відображено у платіжному дорученні від 29.04.2021 № 1893.

Відповідно до рахунку по замовленню ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» № 136-2 від 28.04.2021, постачальником виступає ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП», покупцем ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН», товар Кабель мідний КВПЛ 12х0,75 у кількості 0,25 км, суму рахунку на оплату 13411,31 грн з ПДВ, термін комплектації замовлення 3 робочих дня.

29.04.2021 ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» здійснено оплату на рахунок ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» у сумі 13411,31 грн із призначенням платежу «Передплата за продукцію зг. рах. № 136-3 від 28.04.2021 р., у т.ч. ПДВ 20% 2235,22 грн», вказане відображено у платіжному дорученні від 29.04.2021 № 1894.

Відповідно до рахунку по замовленню ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» № 136-3 від 28.04.2021, постачальником виступає ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП», покупцем ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН», товар Кабель мідний КВПЛ 12х0,75 у кількості 0,25 км, суму рахунку на оплату 13411,31 грн з ПДВ, термін комплектації замовлення 3 робочих дня.

29.04.2021 ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» здійснено оплату на рахунок ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» у сумі 13411,31 грн із призначенням платежу «Передплата за продукцію зг. рах. № 136-4 від 28.04.2021 р., у т.ч. ПДВ 20% 2235,22 грн», вказане відображено у платіжному дорученні від 29.04.2021 № 1895.

Відповідно до рахунку по замовленню ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» № 136-4 від 28.04.2021, постачальником виступає ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП», покупцем ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН», товар Кабель мідний КВПЛ 12х0,75 у кількості 0,25 км, суму рахунку на оплату 13411,31 грн з ПДВ, термін комплектації замовлення 3 робочих дня.

24.05.2021 ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» звернулось до ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» із листом, в якому просить повернути сплачені кошти за платіжними дорученнями від 29.04.2021 №№136,136-2 (рахунки на оплату по замовленню від 28.04.2021 р. № 136,136-2) у зв`язку з не поставкою товару.

02.06.2021 ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» надано відповідь № 17 на лист ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» від 24.05.2021, відповідно до якої повідомляє, що рахунки на оплату по замовленню від 28.04.2021 № 136,136-2, хоч і містять розрахунковий рахунок відповідача, проте не мають до нього відношення; відповідачем 21.04.2021 виставлено рахунок № 136 щодо поставки товару «Кабель ВВГнг3х15(33ЦМ) 0,7 км на суму 13411,31 грн», який вже відвантажений. Крім того, повідомляє, що розгляд листа про повернення сплачених коштів буде можливий після уточнення позивачем підстав повернення коштів та надання на підтвердження зазначених підстав належних коштів.

16.06.2021 ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» звернулось до ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» із вимогою-претензією про повернення коштів або поставку товару, в якій, серед іншого посилається на підтвердження відповідачем у своєму листі від 02.06.2021 № 17 отримання грошових коштів, неотримання оплаченого товару та відсутність дій з боку відповідача стосовно поставки товару або повернення коштів, у зв`язку з чим вимагає повернення грошових коштів або відвантаження товару.

Відповідно до трекінгу з сайту АТ «УКРПОШТА» вказана претензія 26.06.2021 повернута за зворотною адресою без конверту.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником у апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу частини другої статті 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною першою статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Приписами частини 1 статті 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 2 статті 642 ЦК України встановлено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, перерахування ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» на розрахунковий рахунок ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» грошових коштів у розмірі 53645,24 грн (платіжні доручення від 29.04.2021 №№ 1892,1893,1894,1895 на підставі рахунків на оплату по замовленню №№ 136,136-2,136-3,136-4 від 28.04.2021) свідчить про прийняття пропозиції останнього укласти договір.

Апеляційний господарський суд констатує, що за своєю правовою природою правовідносини між сторонами по справі підпадають під ознаки, що випливають з договорів поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено статтею 655, частиною першою статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу.

Частиною частини першої статті 692 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України та ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 530, 610 - 612 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» як Покупцем доведено виконання належним чином взятих на себе за умовами договору обов`язків та перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» 53645,24 грн, що підтверджується як дослідженими в описовій частині рішення платіжними дорученнями від 29.04.2021 р. № 1892,1893,1894,1895, так і викладеними у підписаному представником ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» відзиві та підписаному безпосередньо директором листі від 02.06.2021 обставинами.

В свою чергу, ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» як Продавцем в порушення приписів ст.ст.525,526,530,610,629,663,693,712 ЦК України, ст.193,265 ГК України оплачений товар (Кабель мідний КВПЛ 12х0,75 у кількості 0,25 км х 4) покупцю не поставлено, не дивлячись на те, що з урахуванням ч.1 ст.530, ст.663, ч.2 ст.693, ч.1 ст.712 ЦК України, ч.1 ст.265, ч.2 ст.267 ГК України та звернення ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» до ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» 24.05.2021 та 16.06.2021 із вимогами про повернення коштів або поставку товару строк поставки відповідного товару настав.

Крім того, як вірно зазначено місцевим господарським судом, що у випадку відсутності пропозиції ТОВ «ІНСТАЛЛ ГРУПП» на укладання договору, вказані грошові кошти перераховано без правової підстави, та в останнього після звернення позивача 24.05.2021 та 16.06.2021 із вимогами про повернення грошових коштів виникає обов`язок про поверненню сплачених коштів як перерахований без правової підстави.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі зводяться до того, що Позивачем рахунки на оплату по замовленню №№136,136-2,136-3,136-4 від 28.04.2021, товар - Кабель мідний КВПЛ 12х0,75 у кількості 0,25 км., суму рахунку на оплату 13411,31 грн з ПДВ кожний, термін комплектації замовлення 3 робочих дня, були підроблені та Відповідачем на адресу Позивача не надавались. Водночас скаржник посилається на те, що між сторонами у справі існували господарські правовідносини на підставі рахунку на оплату по замовленню від 21.04.2021 р № 136., від 29.04.2021 р. № 146, № 147, № 148, товар-Кабель ВВГнг 3xl,5 (33 ЦМ) у кількості 0,7 км, суму рахунку на оплату 13411,31 грн з ПДВ кожний, рахунок дійсний протягом 1 банківського дня з моменту виписки рахунку.

Крім того, факт отримання грошових коштів на рахунок Відповідача, останнім не заперечується.

Судовою колегією встановлено, що доказів направлення рахунків від 21.04.2021 № 136, від 29,04.2021 № 146, № 147, № 148 на адресу Позивача в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в силу п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Згідно зі ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Доктриною venire contra factum proprium закріплено принцип добросовісності. У статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 у справі № 688/2908/16-ц звернула увагу, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків по відношенню одна до одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокрема з метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад з конкурентом недобросовісної сторони переговорів), нерозкриття необхідної контрагенту інформації тощо.

На переконання колегії суддів, пояснення відповідача про помилковість здійснення позивачем чотирьох платежів, в яких чітко зазначено усі реквізити, суперечить вищевказаним принципам, і не є достатнім для підтвердження обставини безпідставного перерахування коштів Позивачем.

Тобто, така аргументація скаржника, що останнім не виставлялись рахунки, за якими позивачем перераховані кошти, є нічим іншим, як відмова та небажання тривалий час у поверненні грошових коштів.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, встановивши вищевикладені обставини справи та керуючись ст. ч. 1 ст. 181 ГК України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зробив правильний висновок, що переказ грошових коштів позивачем був здійснений не помилково, а на виконання домовленості між сторонами.

Щодо оцінки судом першої інстанції податкових накладних та доводам сторін щодо таких доказів, то це є доказом отриманням коштів Відповідачем, та не надається оцінка їх порядку реєстрації.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 20 січня 2022 року у справі № 916/3489/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТАЛЛ ГРУПП».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Поліщук