ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2022 р. Справа №914/2620/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 10.12.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/4168/21 від 14.12.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 (суддя Мороз Н.В., повний текст складено 22.11.2021)

у справі № 914/2620/21

за позовом: Фізичної особи - підприємця Андрійчак Артура Стефановича, Закарпатська область, с. Баранинці

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про стягнення 76843,00 грн

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов ФОП Андрійчак А.С. до ФОП Ковалик Г.Р. про стягнення 76 843,00 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач лише частково здійснив оплату наданих послуг, а саме 31.03.2021 в сумі 34 496,00 грн та 16.04.2021 в сумі 5 000,00 грн. Після цього, відповідачем було надіслано на адресу позивача гарантійний лист №26/05 від 26.05.2021, згідно якого відповідач гарантував оплату позивачу за здійснені рейси в сумі 95 843,00 грн в терміни, передбачені цим листом. Позивач вказав, що в подальшому, відповідач частково здійснив оплату послуг, а саме: 27.05.2021 в сумі 7 000,00 грн, 07.06.2021 в сумі 7 000,00 грн, 08.07.2021 в сумі 5 000,00 грн. Решта боргу в сумі 76 843, 00 грн відповідачем не сплачено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни на користь Фізичної особи - підприємця Андрійчак Артура Стефановича 76843,00 грн основного боргу, 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору та 4727,00 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 76 843,00 грн згідно договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ21-00058 від 24.02.2021 та №КТ21-00074 від 11.03.2021 відповідають чинному законодавству та обґрунтовані матеріалами справи. Матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати відповідачем 76 843,00 грн за надані послуги з перевезення (платіжного доручення, банківської виписки, тощо). З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Фізичною особою - підприємцем Ковалик Галиною Романівною подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що висновки, викладені у рішенні суду є передчасними, належним чином не обґрунтовані. Зокрема, судом не надано сторонам можливості мирно врегулювати спір, не перевірено момент виникнення грошового зобов`язання, дійсний стан розрахунків між сторонами згідно з договорами-заявками № КТ21-00058 від 24.02.2021 та № КТ21-00074 від 11.03.2021 про надання транспортно-експедиційних послуг, зобов`язань по інших правовідносинах сторін, котрі стосуються предмету спору, залишено без уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю і розглянуто справу за відсутності сторін.

Скаржник зазначає, що оплата ФОП Ковалик Галиною Романівною наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг підтверджується копіями виписок по рахунку Андрійчак А.С. у AT «КОМІНВЕСТБАНК».

Також, щодо витрат на професійну правничу допомогу скаржник зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 727,00 грн значно завищена, не є співмірною зі складністю справи, складністю виконаних (наданих) адвокатом позивача робіт (послуг) та часом, витраченим на їх виконання (надання).

ФОП Андрійчак А.С. у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що остання є безпідставна та необгрунтована. Позивач вважає, що скаржник мав можливість здійснити повну оплату наданих послуг у розумний строк, а саме у строк 10 днів з дня отримання оригіналів документів за договором- заявкою № КТ21-00058 від 24.02.2021 та 7 днів з дня отримання оригіналів документів за договором-заявкою № КТ21-00074 від 11.03.2021. Проте, своїх зобов`язань щодо повної та належної оплати послуг позивача скаржник не виконав. У строк, зазначений скаржником у гарантійному листі вих. № 26/05 від 26.05.2021. заборгованість не погашено.

Також, позивач вважає, що твердження скаржника щодо завищеності розміру витрат на професійну правничу допомогу є необгрунтованим, а визначений розмір є співрозмірним з обсягом наданих адвокатами послуг.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Орищин Г.В. та Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 10.12.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/4168/21 від 14.12.2021) залишено без руху. Зобов`язано апелянта усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 3 405,00 грн протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відкрито апеляційне провадження на рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 10.12.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/4168/21 від 14.12.2021) ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

10.03.2022 на адресу Західного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни надійшла заява, у якій представник просить розгляд справи №914/2620/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни на рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.03.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 10.12.2021 у справі №914/2620/21 на 12.04.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 відкладено розгляд справи на 03.05.2022.

В судове засідання представники сторін не з`явились.

Скаржником подано клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на наведене судова колегія зазначає таке.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004).

Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до ст. 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Судова колегія констатує, що скаржник та його представник мали можливість в межах строку розгляду справи по суті скористатись процесуальними правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, подавати докази в межах строку розгляду справи по суті; брати участь у судових засіданнях; надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, тощо.

Скаржником повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи. Зважаючи, що явка сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням скаржника, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про відкладення розгляду справи.

Обставини справи.

24.02.2021 та 10.03.2021 між ФОП Ковалик Галиною Романівною (експедитор) та ФОП Андрійчаком Артуром Стефановичем (експедитор) укладено договори-заявки №КТ21-00058 та №КТ21-00074 про надання транспортно-експедиційних послуг.

На підставі зазначених договорів-заявок позивач зобов`язувався відповідно на замовлення та за плату організувати та здійснити перевезення вантажу сполученням Італія-Великі Мости, а ФОП Ковалик Г.Р. оплатити вартість перевезення. Відповідальний за рейс: Ковалик Г.Р. //.

Окрім того, сторони узгодили додаткові умови договору, а саме - дана заявка при відсутності довготермінового договору між експедитором і перевізником має силу договору на разове перевезення. Факсимільна копія даної заявки має повну юридичну силу нарівні з оригіналом. Оплата по даних заявках здійснюється протягом 10 та 7 банківських днів по отриманню оригіналів документів (п.п.1-2 договорів-заявок).

Згідно CMR (товарно-транспортних накладних) від 05.03.2021 та від 18.03.2021 вбачається, що на таких наявні підписи та штампи відправника 6HIESA ARTORIGE a.r.l. OFF MECCANICA, перевізника Андрійчак А.С. та одержувача - ТзОВ Клінгспор. Вбачається, що перевезення було виконано вчасно, вантаж одержано 10.03.2021 та 23.03.2021.

10.03.2021 та 23.03.2021 між ФОП Ковалик Г.Р. та ФОП Андрійчак А.С. складено акти прийому-здачі наданих послуг № 35 та №45 про надані транспортно-експедиційні послуги з перевезеня вантажу згідно договору-заявки №КТ21-00058 від 24.02.2021 на загальну суму 64 496,00 грн та згідно договору-заявки №КТ21-00074 від 11.03.2021 на загальну суму 70 843,00 грн. Зазначено, що послуги надані в повній мірі, вантаж доставлений повністю, претензій до якості наданих послуг немає.

Загальна сума наданих транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу становить 135 339,00грн.

Згідно копії рахунків № 35 від 10.03.2021 та № 45 від 23.03.2021 виписаних ФОП Андрійчук А.С на ім`я платника ФОП Ковалик Г.Р. вартість послуги на надані транспортно-експедиційні послуги згідно договору-заявки №КТ21-00058 від 24.02.2021 складає 64 496, 00 грн, згідно договору-заявки №КТ21-00074 від 11.03.2021 складає 70 843, 00 грн.

З копії гарантійного листа від 26.05.2021 вих. №26/05 адресованого ФОП Андрійчаку А.С. від ФОП Ковалик Г.Р. вбачається, що остання даним листом гарантувала оплату за здійснені рейси в сумі 95 843,00 грн в терміни, передбачені цим листом.

Факт часткової оплати за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги підтверджується копіями виписок по рахунку ФОП Андрійчак А.С. у АТ КОМІНВЕСТБАНК, згідно яких ФОП Ковалик Г.Р. здійснила оплату за транспортні послуги згідно рахунку №35 від 10.03.2021 наступним чином: 31.03.2021- в сумі 34 496, 00 грн; 16.04.2021- в сумі 5 000,00 грн; 27.05.2021 в сумі 7 000,00 грн; 07.06.2021 - в сумі 7 000,00 грн; 08.07.2021 - в сумі 5 000,00 грн.

Вищенаведені обставини, а саме неналежне виконання відповідачем умов договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ21-00058 від 24.02.2021 та № КТ21-00074 від 11.03.2021 в частині оплати за надані транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу стали підставою для звернення позивача з позовом до ФОП Ковалик Г.Р. про стягнення заборгованості в розмірі 76 843,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання щодо виконання договору перевезення вантажу.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Частиною 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

За приписами ст. 930 ЦК України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов`язків.

Згідно з ст. 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції правомірно встановлено, що сторони в договорах-заявках погодили, зокрема, що факсимільні копії даних заявок мають повну юридичну силу нарівні з оригіналом. Дані договори-заявки між сторонами були укладені шляхом листування, за допомогою електронного засобу зв`язку (а саме електронної пошти «Gmail»), тобто в електронній формі з накладенням електронного цифрового підпису відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги, що підтверджується договорами-заявками про надання транспортно-експедиційних послуг: №КТ21-00058 від 24.02.2021 та №КТ21-00074 від 11.03.2021, однак відповідач не дотримався строків оплати, вказаних у гарантійному листі, надані транспортно-експедиційні послуги оплатив частково, в сумі 58 496,00 грн, що підтверджується копіями виписок по рахунку ФОП Андрійчак А.С.

Матеріали справи не містять, а також не надані належні та допустимі докази в ході розгляду справи в суді першої інстанції щодо сплати відповідачем 76 843,00 грн за надані послуги з перевезення.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 76 843,00 грн згідно договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ21-00058 від 24.02.2021 та №КТ21-00074 від 11.03.2021 підлягають задоволенню як такі, що відповідають чинному законодавству та обґрунтовані матеріалами справи.

Згідно умов ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що позивачем належними та допустими доказами, які знаходяться в матеріалах справи доведено правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 76 843,00 грн за надання транспортно-експедиційних послуг.

Вищенаведені обставини та належні докази у справі спростовують твердження скаржника, що судом в ході розгляду справи в суді першої інстанції не перевірено дійсного стану розрахунків між сторонами згідно договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ21-00058 від 24.02.2021 та №КТ21-00074 від 11.03.2021.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо посилання скаржника на те, що судом першої інстанції залишено без уваги клопотання скаржника про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю, а також факт, що велися переговори між сторонами щодо мирного врегулювання спору, судова колегія зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.09.2021 судом постановлено розгляд справи № 914/2620/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно трекінгу поштових відправлень «Укрпошти» вбачається, що відповідачу вручались процесуальні документи з повідомленнями про час та місце розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом, згідно вимог ГПК України надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, відповідач та його представник мали можливість в межах строку розгляду справи по суті скористатись процесуальними правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, подавати докази в межах строку розгляду справи по суті; брати участь у судових засіданнях; надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, тощо.

Оскільки підстав для відкладення розгляду справи, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України судом першої інстанції не встановлено, ні відповідач ні його представник не вчинили активних дій з метою реалізації процесуальних прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, якого належно повідомлено про дату, час і місце судового засідання, закінчення строку розгляду справи по суті, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та розглянути справу по суті в судовому засіданні 16.11.2021 за відсутності представника відповідача.

Отже, враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції створено належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування правової позиції, однак відповідач в судові засідання не з`явився, доводів позовної заяви не спростував, доказів сплати заборгованості не надав, отже скористався наданими йому правами на власний розсуд.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 727,00 грн судова колегія зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Позивач просить стягнути з відповідача 4 727,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених ним в суді першої інстанції при розгляді цієї справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

При цьому суд враховує, що надані копії документів на підтвердження адвокатських послуг, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, представником позивача долучено до матеріалів справи

договір про надання правової допомоги №119/АО від 28.02.2020 у, укладений між Адвокатським об`єднанням Ініціаліс в особі керуючого партнера Фекийшгазі К.С. та Андрійчак А.С.;

акт приймання передавання наданих послуг від 08.09.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням Ініціаліс та Андрійчак А.С. на суму 940,00 грн ;

акт приймання передавання наданих послуг від 19.10.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням Ініціаліс та Андрійчак А.С. на суму 2 487,00 грн;

звіт про надання Адвокатським об`єднанням Ініціаліс правової допомоги за договором про надання правової допомоги за № 119/АО від 28.02.2020, згідно якого, всього правової допомоги надано на суму 3 427,00 грн;

копії платіжних доручень №59 від 21.09.2021 та №66 від 28.10.2021, згідно яких підтверджується оплата ФОП Андрійчуком А.С. по договору про надання правової допомоги № 119/АО від 28.02.2020 Адвокатському об`єднанню Ініціаліс на суму відповідно 940, 00 грн та 2 487,00 грн.

Також, позивачем долучено до матеріалів справи

договір про надання правничої допомоги №170/21 від 27.10.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням Юридичною фірмою Марусяк і Партнери та ФОП Андрійчаком А.С.,

акт №5/21-4 приймання-передачі послуг від 08.11.2021, який є додатком №2 до договору про надання правової допомоги №170/21 від 27.10.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням Юридичною фірмою Марусяк і Партнери та ФОП Андрійчаком А.С. на загальну суму 1 300,00 грн

копію платіжного доручення №69 від 04.11.2021, згідно якого підтверджується оплата ФОП Андрійчаком А.С. правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги №170/21 від 27.10.2021 Адвокатському об`єднанню Юридичній фірмі Марусяк і Партнери на суму 1 300,00 грн,

розрахунок судових витрат по справі №914/2620/21 станом на 10.11.2021, з якого вбачається, що всього правової допомоги надано на суму-4 727,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що скаржник щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 727,00 грн (коли ціна позову 76 843,00 грн) значно завищена, не є співмірною зі складністю справи, складністю виконаних (наданих) адвокатом позивача робіт (послуг) та часом витраченим на їх виконання (надання).

З урахуванням всього вищезазначеного, беручи до уваги складність справи та надані послуги, час, витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг наданих адвокатом послуг (підготовка позовної заяви та складання розрахунку позовних вимог, представництво в судових засіданнях), зважаючи що відповідачем не подано належних доказів та доводів щодо неспівмірності розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно стягнено з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 727,00грн, оскільки цей розмір судових витрат відповідно до ст. 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275,276, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2021 у справі №914/2620/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 10.12.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/4168/21 від 14.12.2021) без задоволення.

2.Судові витрати за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 12.05.2022.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.