ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"03" травня 2022 р. м. Київ Справа №911/634/22

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хім Торг» (07101, Київська область, місто Славутич, Центральна площа, буд.2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас» (08700, Київська обл., Обухівський район, вул. Піщана, буд.1Б)

про стягнення 591816,40 грн

встановив:

У квітні 2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хім Торг» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кларікс Пластмас» (далі відповідач) про стягнення 591816,40 грн заборгованості за договором поставки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України. Також позивач зазначає, що між кредитором та боржником укладено Договір поставки №1501 від 15.01.2018 та Додаток №93 від 19.10.2020. Кредитор поставив боржнику товар, а боржник (відповідач) заборгував кредитору грошовий еквівалент вартості товару в сумі 748 836,00 грн відповідно до рахунку-фактури від 19.10.2020 та видаткової накладної №РН-0001301 від 19.10.2010. Боржник у періоді з 19.10.2020 по 15.02.2020 користується грошовими коштами кредитора, а саме використовує тіло позики/кредиту в розмірі 748836,00 грн. Кредитор скористався своїм цивільним правом за ст.529 Цивільного кодексу України і не приймає частини грошового еквіваленту вартості товару в сумі 443836,00 грн.

З наведених підстав позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 591816,40 грн, яка, як зазначає позивач в позовній заяві, розрахована ним шляхом додавання пені в розмірі 110228,70 грн, 3% річних в розмірі 23763,60 грн, інфляційних втрат в розмірі 90721,62 грн та «тіла» в розмірі 748836,00 грн та відніманням від отриманої таким чином суми розміру грошових кошів боржника, що перебувають на поточному рахунку кредитора, в сумі 443836 грн.

Позивач до позовної заяви додав розрахунок пені з посиланням на статтю 1048 Цивільного кодексу України на загальну суму 140734 грн, яка, як вбачається з цього розрахунку, нарахована позивачем починаючи з 19.10.2020 від суми основного зобов`язання в розмірі 748836,00 грн.

Позивач до позовної заяви додав також розрахунок 3% річних на загальну суму 25114,46 грн та розрахунок інфляційних на загальну суму 120967,12 грн з посиланням на статтю 625 Цивільного кодексу України. В обох розрахунках період нарахування також починається з 19.10.2020 від суми основного зобов`язання в розмірі 748836,00 грн.

Позивач до позовної заяви додав також заяву-клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні з підстав її малозначності та з інших процесуальних питань.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне залишити її без руху, зважаючи на наступне.

Із тексту позовної заяви вбачається, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в ній не заявлені, тобто позовна заява була підготовлена без залучення адвоката.

Частиною 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

З наведеної норми випливає, що отримання правничої допомоги є саме правом, а не обов`язком учасників справи, тобто залучення адвоката для підготовки позовної заяви не є обов`язковим.

Разом з тим, у статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги, які мають бути дотримані позивачем при поданні позовної заяви.

При цьому частинами 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд зазначає, що дотримання необхідних вимог до позовної заяви, які встановлені статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, пов`язане з виконанням завдання господарського судочинства.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 2 та статті 15 Господарського процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є пропорційність.

Частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивач в ній заявляє вимогу про стягнення заборгованості з покупця товару за договором поставки. В обґрунтування позову позивач зазначає про неотримання позивачем від відповідача оплати за поставлений товар. На підтвердження поставки товару та заборгованості позивачем додано до позовної заяви (в копіях) договір поставки від 15.01.2018 з додатком від 19.10.2020, де зазначені специфікація товару та інші умови поставки, рахунок-фактуру від 19.10.2020, видаткову накладну від 19.10.2020 про передачу товару покупцю на суму 748836,00 грн.

Отже, беручи до уваги характер даного спору, що полягає у стягненні заборгованості, яка виникла з однієї господарської операції поставки товару, вбачається, що такий спір може бути віднесений до категорії справ незначної складності.

Однак, незважаючи на незначну складність категорії спору про стягнення заборгованості за договором поставки, незначний обсяг та нескладний характер доказів у даному спорі у вигляді первинних документів стосовно однієї операції поставки, позивач зміст своєї позовної заяви обтяжив значним обсягом додаткової інформації, а саме:

- зазначенням дефініцій («ключових слів-понять») в середині тексту позовної заяви, що ускладнює сприйняття таких дефініцій та їх зв`язку з іншими частинами позовної заяви;

- зазначенням теоретичних та інших положень загального характеру, які не стосуються конкретних вимог позивача та їх обґрунтування (положеннями про те, що слід вважати предметом доказування у господарському спорі, про суть звичаїв ділового обороту тощо),

- надмірною деталізацією окремих посилань позивача, які можуть бути сприйняті і без такої деталізації (наприклад, посилання позивача на судову практику Верховного Суду з вказівкою не лише на номер та суть справи, але й з деталізацією позивачем даних про персональний склад Великої Палати Верховного Суду, про секретаря судового засідання у такій справі),

- зазначенням положень, які іменуються позивачем в позовній заяві «аксіомами-доказами», але які не є доказами у розумінні ст.73 Господарського процесуального кодексу України, що ускладнює сприйняття таких положень та їх взаємозв`язку з іншими частинами позовної заяви,

- вживанням без очевидної мети в тексті позовної заяви одночасно кількох означень (наприклад, «цивільні (господарські) зустрічні майнові зобов`язання»), або кількох дієслів схожого значення («сторони… задокументували (встановили, визначили)…зміст»),

- зазначенням певних даних та аргументів (іменуються позивачем в позовній заяві «диспозиціями» та «аксіомами-доказами»), які не стосуються безпосередньо позовних вимог та їх обґрунтування, але наводяться позивачем з метою, вірогідно, спростувати гіпотетично можливі в майбутньому заперечення відповідача проти позову, хоча ніякі заперечення проти позову відповідачем ще не заявлені (наприклад, зазначення позивачем в позовній заяві аргументу про те, що платіжне доручення боржника не є доказом зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, в той час як матеріали позову на теперішній час не містять ніякого платіжного доручення боржника). Або долучення позивачем до позовної заяви клопотання, в якому позивач просить суд, зокрема, залишити без розгляду відзив відповідача на позов, хоча відповідачем ще не подано ніякого відзиву.

У зв`язку з цим суд відмічає, що позивач, обтяживши свою позовну заяву непропорційно значним обсягом додаткової інформації, ускладнив тим самим сприйняття її змісту без очевидної мети.

При цьому, незважаючи на викладення в позовній заяві значного обсягу додаткової інформації, позивачем не виконані вимоги щодо зазначення в позовній заяві необхідних даних, які передбачені статтею 162 Господарського процесуального кодексу України.

Так, у пункті 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити відомості в тому числі про місцезнаходження сторін, а також про відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін.

Однак в поданій позовній заяві позивачем в реквізитах відповідача не зазначено населений пункт місцезнаходження відповідача (вказано лише район) та не зазначено даних про відомі номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та/або адресу електронної пошти відповідача. При цьому, оскільки, як визнає позивач в поданій позовній заяві, позивач та відповідач тривалий час перебувають в договірних відносинах, то позивачу можуть бути відомі актуальні номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та/або адреси електронної пошти відповідача. Суд також відмічає, що позивач та відповідач територіально розташовані в різних населених пунктах, які обслуговуються різними відділеннями поштового зв`язку, а тому зазначення позивачем в позовній заяві належних даних про електронну адресу відповідача може спростити документообіг між судом та учасниками справи та сприятиме виконанню завдання господарського судочинства, враховуючи також наявне клопотання самого позивача про розгляд справи у спрощеному провадженні, для якого пріоритетним є швидке вирішення справи.

Отже, позивачу необхідно усунути наведені недоліки позовної заяви, вказавши в позовній заяві населений пункт місцезнаходження відповідача та дані про відомі номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та/або адресу електронної пошти відповідача.

При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до частини 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України позивач має право скористатись правничою допомогою як для складання позовної заяви (усунення недоліків), так і під час розгляду справи.

Також, відповідно до пунктів 3, 5 та 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви. Відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач для підготовки позовної заяви використав певний шаблон (ймовірно, з іншої судової справи), який позивач заповнив певними даними про обставини поставки та предмет спору з відповідачем, і таким чином склав дану позовну заяву.

Однак, як вбачається, використаний позивачем шаблон (наданий позивачем суду текст позовної заяви) та фактичні обставини спору позивача з відповідачем (додані позивачем до позовної заяви докази на підтвердження фактичних обставин) не узгоджуються між собою за змістом, а позивачем відповідних обставин (причин) таких неузгодженостей в позовній заяві не викладено, а саме:

1. в тексті позовної заяви (використаного позивачем шаблону) наявні посилання на певні пункти договору поставки, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Так, на стор. 4 позовної заяви наявні посилання на пункти 6.1, 6.2 та 6.3 договору з цитуванням положень цих пунктів. На стор.8 позовної заяви наявні посилання на пункт 4.5 договору. В той же час, з доданої позивачем до позовної заяви копії договору (договору поставки №1501 від 15.01.2018) вбачається, що зміст пунктів 4.5, 6.1, 6.2 та 6.3 в цьому договорі відрізняється від того, який наводиться в позовній заяві (шаблоні) у формі цитування. На стор. 4 позовної заяви (шаблону) обґрунтовується необхідність нарахування відповідачу річних за ставкою 25% з посиланням на пункт 6.3 договору, при цьому в доданому позивачем до позовної заяви договорі поставки пункт 6.3 такої ставки річних (25%) не містить, а сам позивач в доданому до позовної заяви розрахунку річних таку ставку річних (25%) також не використовує;

2. в тексті позовної заяви (використаного позивачем шаблону) зазначається, що первинні документи, які підтверджують поставку товару (договір поставки, додаток до договору, накладна тощо), складені позивачем з відповідачем. Відповідачем (покупцем) у позовній заяві позивачем вказано ТОВ «КЛАРІКС ПЛАСТМАС». В той же час, в доданих позивачем до позовної заяви первинних документах (договорі поставки №1501 від 15.01.2018, додатку №93 від 19.10.2020, рахунку-фактурі від 19.10.2020, видатковій накладній від 19.10.2020) стороною покупця зазначено ТОВ «МЕГАС». При цьому ніяких обґрунтувань відмінності найменування сторони покупця у первинних документах та сторони покупця (відповідача) у позові (правонаступництво/ перейменування/зміна сторони/ додаткова угода тощо) з посиланням на відповідні докази позовна заява не містить;

3. із тексту позовної заяви (використаного позивачем шаблону) вбачається, що заборгованість боржника в розмірі 748836,00 грн в позовній заяві іменується як «тіло позики/кредиту/боргу», зокрема на стор. 7 та стор.9 позовної заяви при формулюванні позивачем позовних вимог. Так само, в додатках до позовної заяви, де міститься розрахунок пені, 3% річних та інфляційних, заборгованість боржника в розмірі 748836,00 грн іменується «кредитом». На стор.1-2 позовної заяви позовні вимоги обґрунтовуються посиланням на статтю 1048 Цивільного кодексу України, яка регулює право на одержання процентів за договором позики. Також на стор. 2 позовної заяви позивач з відсилкою на постанову Верховного Суду у справі №910/10156/17 від 10.04.2018 посилається на те, що якщо сторона має сплатити іншій певну суму грошових коштів, але сторони ДОСЯГЛИ ЗГОДИ ПРО ВІДСТРОЧЕННЯ її сплати, то розмір процентів, що підлягає сплаті боржником за період такої відстрочки, визначається за правилами статті 1048 Цивільного кодексу України. В додатку 1 до позовної заяви, де міститься розрахунок пені, позивач зазначає, що розрахунок пені складений на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України, яка регулює право на одержання процентів за договором позики.

Отже, текст позову (використаного позивачем шаблону) обґрунтовує необхідність застосування до правовідносин сторін статті 1048 Цивільного кодексу України, яка регулює правовідносини за договором позики. Однак при цьому до позовної заяви позивачем додані первинні документи про господарську операцію поставки, а не позики чи кредиту, і позивачем не зазначено в позовній заяві, коли і за яких обставин позивач та відповідач досягли згоди про відстрочку сплати суми 748836,00 грн. з посиланням на відповідні докази;

4. на перших двох сторінках позовної заяви позивач обґрунтовує позовну вимогу про сплату процентів із зазначенням того, що проценти відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України нараховані ним як плата за правомірне користування відповідачем грошовими коштами. Періодом нарахування процентів позивач зазначає період від дня поставки товару (19.10.2020) до дня «зустрічного виконання Грошового зобов`язання», не вказуючи при цьому конкретну календарну дату такого дня. А вже на стор.4 позовної заяви позивач зазначає, що проценти ним нараховані у формі пені. При цьому позивач позовні вимоги про нарахування пені обґрунтовує тим, що відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України пеня є неустойкою, яку боржник має сплатити кредитору за фактом невиконання грошового зобов`язання. Тобто із наведеного обґрунтування можна дійти висновку, що позивачем були нараховані відповідачу не проценти за правомірне користування грошовими коштами, а пеня за неправомірне користування грошовими коштами. Отже, із даного викладу та обґрунтування позивачем позовних вимог в позовній заяві не вбачається можливим встановити ні предмет позовних вимог стягнення процентів чи стягнення пені, ні період та підстави їх нарахування правомірне користування відповідачем грошовими коштами чи нарахування з підстав порушення відповідачем грошового зобов`язання. При цьому, в розрахунку (додаток 1 до позовної заяви) позивач нараховує відповідачу пеню за період з 19.10.2020 по 15.02.2021, але при цьому в цьому ж розрахунку посилається на статтю 1048 Цивільного кодексу України, яка регулює нарахування процентів за договором позики, а не нарахування пені;

5. на стор.4 позовної заяви нарахування річних та інфляційних позивач обґрунтовує тим, що річні та інфляційні відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховуються ним з підстав неправомірного користування грошовими коштами (порушення строків оплати). Періодом нарахування річних позивач зазначає період від дня закінчення відстрочення виконання (02.12.2020) до дня «зустрічного виконання Грошового зобов`язання». При цьому в розрахунку річних та інфляційних (додаток 1 до позовної заяви) позивач нараховує відповідачу річні за період з 03.12.2020 по 15.02.2021, а інфляційні з жовтня 2020 по січень 2022, не наводячи при цьому в позовній заяві обґрунтування нарахування відповідачу інфляційних за жовтень-листопад 2020;

6. в тексті позовної заяви зазначено, що сума нарахованої позивачем пені становить 110228,70 грн, а в додатку 1 до позовної заяви (розрахунок пені) позивач надає розрахунок пені на іншу суму 140734,82 грн, тобто позовна заява не містить чітких відомостей про суму заявленої позивачем пені та обґрунтований розрахунок її розміру;

7. в тексті позовної заяви позивач зазначає, що сума нарахованих позивачем 3% річних становить 23763,60 грн, а в додатку 1 до позовної заяви (розрахунок 3% річних) позивач надає розрахунок 3% річних на іншу суму 140734,82 грн, тобто позовна заява не містить чітких відомостей про суму нарахованих позивачем 3% річних та обґрунтований розрахунок її розміру;

8. в тексті позовної заяви позивач зазначає, що сума нарахованих позивачем інфляційних становить 90721,62 грн, а в додатку 1 до позовної заяви (розрахунок інфляційних) позивач надає розрахунок інфляційних на іншу суму 120967,12 грн, тобто позовна заява не містить чітких відомостей про суму нарахованих позивачем інфляційних та обґрунтований розрахунок її розміру.

Отже, позивачу необхідно текст позовної заяви привести у відповідність із фактичними обставинами спору з відповідачем, усунувши з позовної заяви відомості, які не мають відношення до спору позивача з відповідачем або не узгоджуються між собою, та/або викласти в позовній заяві відповідні обставини (причини, обґрунтування) відповідних неузгодженостей, а також уточнити (зазначити) в позовній заяві необхідні дані, передбачені пунктами 3, 5 та 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач заявляє позовну вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 591816,40 грн, яка, як зазначає позивач, розрахована ним шляхом додавання нарахованих позивачем сум пені, 3% річних та інфляційних втрат до тіла «кредиту» (основного боргу) в розмірі 748836,00 грн та відніманням від отриманої таким чином суми розміру грошових кошів з боржника, що перебувають на поточному рахунку кредитора, а саме 443836 грн.

Суд при цьому зазначає, що відповідно до частини 1 та пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач повинен викласти свої вимоги щодо предмета спору та навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права.

Отже, у позовній заяві позивач має навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, щодо кожної позовної вимоги, а суд відповідно до частини 5 статті 238 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду спору по суті в своєму рішенні зазначає висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Із поданої позивачем позовної заяви вбачається, що позивач у ній об`єднав декілька позовних вимог до відповідача, а саме про сплату основного боргу («тіла»), про сплату пені та/або процентів, про сплату 3% річних та про сплату інфляційних.

Вимоги про сплату основного боргу, сплату пені та/або процентів, сплату 3% річних та сплату інфляційних є окремими позовними вимогами, оскільки вони хоч і пов`язані між собою поданими доказами, але врегульовані різними нормами матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Отже, позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві свої вимоги до відповідача, а саме вимогу про стягнення основного боргу («тіла»), вимогу про сплату пені та/або процентів, вимогу про сплату 3% річних та вимогу про сплату інфляційних, які в позовній заяві пов`язані спільними доказами первинними документами, а саме договором поставки №1501 від 15.01.2018, додатком №93 від 19.10.2020, рахунком-фактурою від 19.10.2020 та видатковою накладною №РН-0001301 від 19.10.2010.

Проте, арифметичне додавання позивачем в тексті позовної заяви суми основного боргу («тіла») в розмірі 748836,00 грн до суми нарахованої пені (та/або процентів) та до суми нарахованих 3% річних та до суми нарахованих інфляційних із наступним арифметичним відніманням від отриманої таким чином суми розміру «грошових кошів з боржника, що перебувають на поточному рахунку кредитора, в сумі 443836 грн» та формулювання у такий спосіб позовних вимог позивача до відповідача про стягнення (в розмірі залишку, що дорівнює залишку в сумі 591816,40 грн) не є належним формулюванням позивачем позовних вимог, оскільки відповідно до частини 1 та пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач повинен вказати розмір кожної своєї позовної вимоги до відповідача, яку позивач просить суд стягнути з відповідача (розмір основного боргу, розмір пені та/або розмір процентів, розмір річних та розмір інфляційних). Арифметичне додавання позивачем в поданій ним позовній заяві сум цих вимог з наступним відніманням певного числа (443836) і формулювання у такий спосіб позовних вимог позивача до відповідача в розмірі загального залишку, що дорівнює 591816,40 грн (ціна позову), позбавляє можливості визначити, яка частина в цьому загальному залишку (591816,40 грн) припадає на позовні вимоги про стягнення основного боргу (який відповідно до позовної заяви заявлений в розмірі 748836,00 грн), а яка частина в цьому ж залишку припадає на позовні вимоги про стягнення пені та/або процентів, а яка частина в цьому ж залишку припадає на позовні вимоги про стягнення 3% річних, а яка частина в цьому залишку припадає на позовні вимоги про стягнення інфляційних, для того, щоб ухвалити рішення про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог як це вимагається частиною 1, пунктом 3 частини 3 статті 162 та частиною 5 статті 238 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з цим позивачу необхідно визначитись із розміром щодо кожної із заявлених позивачем до відповідача позовних вимог на загальну суму 591816,40 грн, а саме розміром позовних вимог про стягнення основного боргу, розміром позовних вимог про стягнення процентів, розміром позовних вимог про стягнення пені, розміром позовних вимог про стягнення річних, розміром позовних вимог про стягнення інфляційних та надати розрахунок щодо кожної із таких вимог.

При цьому позивач, зазначивши в позовній заяві про наявність у позивача на поточному рахунку певних грошових коштів відповідача (в розмірі 443836 грн відповідно до позовної заяви), не виклав при цьому обставини (правові підстави) та не зазначив відповідні докази набуття позивачем цієї суми в розмірі 443836 грн, а саме: чи є ця сума частковою оплатою за товар, яка була отримана позивачем від відповідача, або ця сума була отримана позивачем з інших підстав та була зарахована або позивач має намір її зарахувати в рахунок часткової оплати за товар, або є інше пояснення походження цієї суми в розмірі 443836 грн.

Наведене є недоліками позовної заяви, що підлягають усуненню.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, усунення позивачем недоліків позовної заяви повинне бути здійснене з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 164 та частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості надсилання учасникам справи позовної заяви та копії доданих до неї документів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 2, 162, 164, 172, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

3.1. письмових уточнень до позовної заяви з зазначенням даних про населений пункт місцезнаходження відповідача, а також даних про відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та/або адреси електронної пошти відповідача;

3.2. письмових уточнень до позовної заяви із зазначенням обставин справи, а саме: зазначенням обставин (правових підстав) того, що найменування сторони покупця у первинних документах, доданих позивачем до позовної заяви на підтвердження операції поставки, відрізняється від найменування сторони покупця (відповідача), зазначеного позивачем у позовній заяві, з посиланням на відповідні докази;

3.3. письмових уточнень до позовної заяви із зазначенням обставин справи стосовно наявності у позивача, як зазначається позивачем в позовній заяві, на поточному рахунку позивача грошових коштів відповідача в розмірі 443836 грн, а саме зазначення обставин та правових підстав набуття позивачем таких коштів від відповідача з посиланням на відповідні докази;

3.4. письмових уточнень до позовної заяви із зазначенням розміру кожної окремої позовної вимоги позивача на загальну суму 591816,40 грн, а саме:

- розміру позовної вимоги про стягнення основного боргу та надати її розрахунок окремо

- розміру позовної вимоги про стягнення процентів та/або пені та надати її розрахунок окремо

- розміру позовної вимоги про стягнення 3% річних та надати її розрахунок окремо

- розміру позовної вимоги про стягнення інфляційних та надати її розрахунок окремо

3.5. письмових уточнень до позовної заяви із зазначенням підстав позову в частині позовних вимог про стягнення процентів та/або пені та їх правового обґрунтування, а саме:

- зазначенням, чи позивач заявляє вимогу про стягнення процентів з підстав правомірного користування відповідачем грошовими коштами відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, чи він заявляє вимогу про стягнення пені з підстав порушення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, чи він заявляє іншу вимогу та/або з інших підстав,

- зазначенням обставин та доказів того, коли позивач та відповідач досягли згоди про відстрочення сплати відповідачем позивачу вартості товару в сумі 748 836,00 грн, який поставлявся позивачем відповідачу за Договором поставки №1501 від 15.01.2018 та Додатком №93 від 19.10.2020 до цього договору (якщо така згода була досягнута) із посиланням на відповідні докази,

- зазначенням обставин того, чи здійснював відповідач позивачу часткову оплату вартості товару, який поставлявся позивачем відповідачу за Договором поставки №1501 від 15.01.2018 та Додатком №93 від 19.10.2020 до цього договору (якщо така часткова оплата була) із посиланням на відповідні докази,

- зазначенням періоду, за який позивачем нараховується проценти та/або пеня, та правового обґрунтування початку (календарної дати початку) такого нарахування;

- зазначенням ставки процентів та/або пені, яка підлягає застосуванню при нарахуванні процентів та/або пені з наведенням відповідного правового обґрунтування;

3.6. письмових уточнень до позовної заяви із зазначенням підстав позову в частині позовних вимог про стягнення інфляційних та їх правового обґрунтування, а саме:

- правового обґрунтування нарахування інфляційних за жовтень-листопад 2020, якщо позивачем заявлені вимоги про їх стягнення, за обставин якщо, як зазначає позивач в позовній заяві, відповідачу було відстрочено виконання основного зобов`язання до 02.12.2020;

3.7. доказів на підтвердження викладених позивачем обставин в уточненнях до позовної заяви з урахуванням даної ухвали господарського суду про залишення позову без руху.

4. Подати суду докази направлення відповідачу документів, складених на усунення недоліків позовної заяви за цією ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2022 №911/634/22.

5. Попередити позивача про те, що згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

6. Роз`яснити позивачу його право на професійну правничу допомогу відповідно до ст.59 Конституції України та ст.16 Господарського процесуального кодексу України. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. При цьому позивач є вільним у виборі захисника своїх прав.

Дата підписання ухвали: 10.05.2022. Ухвала набирає законної сили 10.05.2022 та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.О. Третьякова