ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"11" травня 2022 р. м. Ужгород Справа № 903/233/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г., розглянувши надіслану господарським судом Волинської області за територіальною підсудністю заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-7», с. Рованці Волинської області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Мігалі Івана Нуцовича, с. Середнє Водяне Закарпатської області про стягнення грошової заборгованості на суму 51103,30 грн., в т.ч. 43994, 40 грн. основного боргу, 7108, 90 грн. штрафу, відповідно до умов договору оренди торгового місця № 49 від 29.04.2009 року,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2022 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-7», с. Рованці Волинської області (за територіальною підсудністю ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Мігалі Івана Нуцовича, с. Середнє Водяне Закарпатської області про стягнення грошової заборгованості на суму 51103,30 грн., в т.ч. 43994, 40 грн. основного боргу, 7108, 90 грн. штрафу, відповідно до умов договору оренди торгового місця № 49 від 29.04.2009 року та вартості судових витрат у розмірі 248,10 грн.

11.05.2022 за вказаною заявою судом був виданий судовий наказ про стягнення із зазначеної особи стягнення грошової заборгованості на суму 43994,40 грн. відповідно до умов договору оренди торгового місця № 49 від 29.04.2009 року, та вартості судових витрат у розмірі 248,10 грн.

Дослідивши подану заяву в іншій частині - щодо вимог про стягнення з боржника 7108,90 штрафу внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором оренди торгового місця, суд приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з приписами ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам за змістом ст. 231 ГК України, п. 4 якої встановлено, що розмір штрафних санкцій щодо окремих видів зобов`язань встановлюється законом; у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

При цьому вимоги про сплату пені, штрафу та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань.

Приписами ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

З огляду на наведене у видачі наказу в частині вимог щодо нарахованого штрафу за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором на суму 7108,90 грн. належить відмовити, оскільки вимоги щодо штрафу не є основним зобов`язанням та грошовою заборгованістю, щодо якої може видаватися судовий наказ відповідно до вищенаведеної норми ст. 148 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 147-154, 234 Господарського процесуального кодексу України,

суд постановив :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дельта-7», с. Рованці Волинської області у видачі наказу про стягнення з боржника - Фізичної особипідприємця Мігалі Івана Нуцовича, с. Середнє Водяне Закарпатської області - штрафу за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором оренди торгового місця на суму 7108,90 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом строку, передбаченого ст. 256 ГПК України.

Суддя Ушак І.Г.