Справа № 909/311/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення заяви про відкриття провадження у справі

про неплатоспроможність без руху

12.05.2022 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., розглянувши матеріали позовної заяви № 5999/22 від 11.05.2022

за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про: відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Івано-Франківської області в підсистемі «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч. 3 ст. 37 КУзПБ, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Вимоги щодо заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства. Згідно з ч. 1 ст. 116 КУзПБ, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з вимогами ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 КУзПБ передбачено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 КУзПБ, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Також положеннями ч. 2 ст. 34 та ч. 3 ст. 116 КУзПБ встановлено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.

Отже, Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що однією з обов`язкових передумов для звернення фізичної особою з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено, тобто законодавством не встановлено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2022 у сумі 2481,00 грн.

Отже розмір авансування Боржником грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією за три місяці складає 37215,00 грн (2481,00 *5 *3 місяці).

Судом встановлено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 116 КУзПБ, ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, а саме у розмірі 37215,00 грн.

При цьому, заявник, посилаючись на позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.11.2020 у справі № 910/726/20, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність надала заяву про затвердження кандидатури ОСОБА_2 про призначення керуючим реструктуризацією, копію заяви арбітражного керуючого Белінської Н.О. про участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , копію договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 18.04.2022року.

Суд зазначає, що вказана правова позиція касаційного суду, допускає можливість мирного врегулювання між Боржником та арбітражним керуючим питання авансування грошової винагороди, однак ставить таку можливість у залежність від наявності у Боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. Крім того, Верховний Суд зазначає, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих документів.

Таким чином, місцевому суду необхідно встановити наявність у Боржника майна, яке може бути реалізовану у справі, та за рахунок якого можливо (з відстроченням) оплатити грошову винагороду керуючому реструктуризацією за три перших місяці.

Крім того, інші додані до заяви документи, мають свідчити про реальну можливість досягнення етапу реалізації майна у справі виконання плану реструктуризації боргів або перехід до процедури погашення боргів, оскільки положення ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає умови закриття провадження у справі і етап реалізації майна Боржника у справі не відбувається у той час, коли заборгованість по основній грошовій винагороді керуючого реструктуризацією вже виникла.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України, здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Так, суд, розглянувши подані заявником документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, зазначає наступне.

18.04.2022 між арбітражним керуючим Белінською Н.О. та Слесарчук С. Д.. укладено Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Пунктами 3.1 та 3.3 вказаного договору передбачено, що оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 17842,50 грн за весь строк виконання повноважень сторони-1, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією. Сторона-2 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 1784,25грн щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність.

Суд вказує на те, що арбітражний керуючий уклав угоду з боржником на умовах розстрочення оплати його праці (17842,50 грн. протягом 10 місяців), а не відстрочки оплати до реалізації майна боржника, як це зазначено у постанові Верховного суду від 19.11.2020 у справі № 910/726/20.

Також, слід зазначити про те, що заявником самостійно визначено строк процедури реструктуризації 10 місяців, що має уявний характер.

З наданого заявником плану реструктуризації вбачається, що витрати у заявника перевищують доходи.

Суду не надано доказів за рахунок чого буде погашатися винагорода керуючого реструктуризацією в розмірі, що підлягає авансуванню боржником.

Суд звертає увагу, що виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення (розстрочка, відстрочка) заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання у повному розмірі винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

При цьому, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цієї особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин другої, шостої ст. 43 Конституції України.

З огляду на вищезазначене, враховуючи основні засади господарського судочинства, суд вважає, що надані заявником документи щодо врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Щодо надання пропозицій щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Частиною четвертою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Норма цієї статті кореспондується з вимогами ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства (план реструктуризації боргів), яка визначає, що план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.

Частиною 2 ст. 124 Кодексу передбачені вимоги до плану реструктуризації боргів, зокрема передбачено, що у ньому зазначаються: інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів (п. 4 ч. 2 ст. 124); розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів (п. 5 ч. 2 ст. 124); вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів (п. 6 ч. 2 ст. 124).

Подані заявником пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів) не містять відомостей, передбачених у пунктах 4, 5, 6 статті 124 КУзПБ. Проект плану реструктуризації боргів взагалі не передбачає погашення боргів перед кредиторами, а фактично передбачає збільшення боргів заявника на 173,12 грн щомісячно, що не відповідає меті даного документа, якою є відновлення платоспроможності боржника.

Як зазначено у пунктах 69-70 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 по справі № 910/8306/20, законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості. Метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли має місце фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації.

За вказаних обставин, доданий до заяви ОСОБА_1 проект плану реструктуризації боргів не відповідає передбаченим КУзПБ вимогам до змісту зазначеного документа та не передбачає дійсного механізму реструктуризації боргів заявниці.

Щодо надання декларації про майновий стан боржника.

Відповідно до пункту 11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Згідно ч. 5 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У відповідності до п. 9 Наказу Міністерства юстиції України № 2627/5 від 21.08.2019 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність", боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається «Член сім`ї не надав інформацію».

Як вбачається з заяви та доданих документів, разом з боржником за адресою: АДРЕСА_2 зареєстроваа мати ОСОБА_3 1947 р.н .

У Деклараціях за 2019, 2020, 2021 роки розділ ІІІ "Б" боржник зазначив - "член сім`ї не надав інформацію". Разом з тим, вказану інформацію можна отримати з офіційних джерел.

Також у розділі ХІV боржник не зазначив відомості про свої фінансові зобов`язання.

У відповідності до п. 9 Наказу Міністерства юстиції України № 2627/5 від 21.08.2019 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність", боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається «Член сім`ї не надав інформацію».

Отже, подані заявником декларації про майновий стан боржника за 2019, 2020, 2021 роки не можуть вважатись належним доказом виконання заявником пункту 11 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, у зв`язку з вищезазначеним, заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність підлягає залишенню без руху.

Разом з тим суд зазначає, що вищевказані недоліки заяви повинні бути усунуті ОСОБА_1 строк, що не повинен перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із нею згідно ч. 4 ст. 174 ГПК України та ч. 1 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуючись ст. 174, 232-235 ГПК України, ст. 2, 30, 37, 113, 115-116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху.

2. Зобов`язати ОСОБА_1 протягом 7 - ми днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху подати до суду:

- належним чином заповнені декларації про майновий стан боржника за 2019, 2020, 2021 роки за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

- доказів здійснення доплати авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, у сумі 26509,50грн..

- пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), складені у відповідності до статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

Роз`яснити, що якщо заявник усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу. У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи вважається неподаною і підлягає поверненню зі всіма доданими до неї документами.

Учасники справи можуть отримувати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud5010/ та на вебсторінці Єдиного державного реєстру судових рішень за вебадресою http://reyestr.court.gov.ua/. Звернути увагу, що учасники справи можуть отримувати процесуальні документи в електронному вигляді. Для цього необхідно зареєструватись в підсистемах (модулях) "Електронний суд", "Електронний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системі та зареєструвати офіційну електронну адресу за посиланням http://cabinet.court.gov.ua/. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 12.05.2022 .

Суддя П. А. Шкіндер