ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Черкаси справа № 925/78/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача не з`явився, відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агроко до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агроко звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якій просить:

1) визнати за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агроко", код 31561188 право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:05:000:8001,

:05:000:8002,

:05:000:8003,

:05:000:8004,

:05:000:1001,

:05:000:3799,

:05:000:2002,

:05:000:6137,

:05:000:6136,

:05:000:6125,

:05:000:6129,

:05:000:6116,

:05:000:6113,

:05:000:6134,

:05:000:6102,

:05:000:6111,

:05:000:6112,

:05:000:6114,

:05:000:6115,

:05:000:6117,

:05:000:6118,

:05:000:6119,

:05:000:6121,

:05:000:6122,

:05:000:6123,

:05:000:6124,

:05:000:6126,

:05:000:6127,

:05:000:6128,

:05:000:6130,

:05:000:6131,

:05:000:6132,

:05:000:6133,

:05:000:6135,

:05:000:6089,

:05:000:6091,

:05:000:6092,

:05:000:6093,

:05:000:6094,

:05:000:6097,

:05:000:6098,

:05:000:6099,

:05:000:6100,

:05:000:6101,

:05:000:6103,

:05:000:6104,

:05:000:6105,

:05:000:6106,

:05:000:6107,

:05:000:6108,

:05:000:6109,

:05:000:6110;

2) скасувати державну реєстрацію права власності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:05:000:8001,

:05:000:8002,

:05:000:8003,

:05:000:8004,

:05:000:1001,

:05:000:3799,

:05:000:2002,

:05:000:6137,

:05:000:6136,

:05:000:6125,

:05:000:6129,

:05:000:6116,

:05:000:6113,

:05:000:6134,

:05:000:6102,

:05:000:6111,

:05:000:6112,

:05:000:6114,

:05:000:6115,

:05:000:6117,

:05:000:6118,

:05:000:6119,

:05:000:6121,

:05:000:6122,

:05:000:6123,

:05:000:6124,

:05:000:6126,

:05:000:6127,

:05:000:6128,

:05:000:6130,

:05:000:6131,

:05:000:6132,

:05:000:6133,

:05:000:6135,

:05:000:6089,

:05:000:6091,

:05:000:6092,

:05:000:6093,

:05:000:6094,

:05:000:6097,

:05:000:6098,

:05:000:6099,

:05:000:6100,

:05:000:6101,

:05:000:6103,

:05:000:6104,

:05:000:6105,

:05:000:6106,

:05:000:6107,

:05:000:6108,

:05:000:6109,

:05:000:6110.

Позов обґрунтований тим, що позивач правомірно набув право власності на вищевказані земельні ділянки в результаті правонаст3упництва від бувшого КСП «Рождина». Однак при зверненні до відповідача щодо оформлення права власності останній відповідним чином не відреагував.

Позивач зазначив, що зареєструвавши за собою право власності на спірні земельні ділянки, відповідач тим самим не визнає та порушує права позивача на землю, спір між сторонами не був врегульований, а тому право власності позивача потребує судового захисту.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

17.02.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач повідомив, що оскільки вказані земельні ділянки були віднесені до земель під проектно-польовими шляхами, господарськими шляхами, полезахисними лісосмугами, то не підлягали розпаюванню та не були розпайовані.

Відповідач зауважив, що з дня набрання (27.05.2021) чинності Закону України «Про внесення змін деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» до державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними, а тому Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не є розпорядником вищевказаних земельних ділянок та не може бути відповідачем у даному майновому спорі та під час розгляду цієї справи покладається на розсуд суду.

Ухвалою від 04.03.2022 Господарський суд Черкаської області відклав підготовче засідання у справі на іншу дату та повідомив усіх учасників справи, що дата, час і місце проведення підготовчого засідання буде визначено судом після припинення воєнного стану в Україні, про що учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою суду від 27.04.2022 призначено підготовче засідання у справі на 11 год. 30 хв. 12 травня 2022 року.

10.05.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання/заява про проведення розгляду справи без участі його представника за наявними матеріалами справи.

11.05.2022 від позивача до суду надійшла заява, в якій надана згода на розгляд справ по суті в той самий день після закінчення підготовчого судового засідання, позов підтримав, просив його задовольнити.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Про час, дату та місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю від 21.11.1996 серія ЧР 19-25 колективному сільськогосподарському підприємству (далі - КСП) «Родина» смт. Чорнобай, Чорнобаївського району було передано у колективну власність 3021,5 га землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва.

На підставі висновку сертифікованого інженера-землевпорядника Марченка І.С. земельні ділянки з присвоєними вище кадастровими номерами входили до складу земель, які були передані у колективну власність КСП «Родина» смт. Чорнобай Чорнобаївського району згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 21.11.1996 серії ЧР 19-25.

Вказані земельні ділянки були віднесені до земель під проектно-польовими шляхами, господарськими шляхами, полезахисними лісосмугами, а тому не підлягали паюванню та не були розпайованими.

Пунктом 1 Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Частиною 2 ст. 22 Земельного Кодексу (далі - ЗК) України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Отже, за приписами Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 несільськогосподарські угіддя у вигляді господарських шляхів і прогонів, проектно-польових шляхів, полезахисних лісосмуг паюванню не підлягали та залишились у власності КСП «Родина».

З архівної довідки №156-02/04-02 від 13 вересня 2021 року у документах архівного фонду колгоспу «Родина» смт Чорнобай Чорнобаївського району Черкаської області вбачається, що колгосп «Родина» було перейменовано в КСП «Родина», згідно з рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 20 серпня 1992 року, протокол №3.

На підставі рішення загальних зборів членів КСП від 26.02.2000 (протокол №2) КСП «Родина» реорганізовано в СТОВ «Родина»,

Перетворенням юридичної особи була зміна її організаційно-правової форми. Таким чином, КСП «Родина» та СТОВ «Родина» це одна юридична особа, яка мала єдиний ідентифікаційний код 03793538 і СТОВ «Родина» набуло усі права та обов`язки КСП «Родина», що підтверджується:

- свідоцтвом про державну реєстрацію КСП «Родина», протоколом загальних зборів членів КСП «Родина» від 26.02.2000,

- свідоцтвом про державну реєстрацію СТОВ «Родина»,

- Статутом СТОВ «Родина» (пункт 1.1).

В подальшому, СТОВ «Родина» було реорганізовано шляхом приєднання до позивача - СТОВ «АГРОКО» і позивач став правонаступником всього майна, прав та обов`язків СТОВ «Родина» та КСП «Родина», що підтверджується:

- протоколом загальних зборів учасників СТОВ «Родина» від 28.07.2011,

- протоколом загальних зборів учасників СТОВ «Агроко» від 28.07.2011,

- Статутом СТОВ «АГРОКО» (п.1.1).

Відповідно до положень ч.1 ст.37 ЦК України від 18.07.1963 (у редакції, що діяла на момент перетворення - 26.02.2000), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). У зазначеній статті відсутнє перетворення, тобто, чинне на той час законодавство передбачало, що при перетворенні юридична особа не припиняється, а продовжує діяти у іншій формі.

За приписами ч.6 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Ст.140 ЗК України встановлено вичерпний перелік підстав для припинення права власності на землю: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк.

Відтак, позивач - СТОВ «АГРОКО» є власником спірних земельних ділянок.

Проте, за відомостями, які містяться у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про спірні вищевказані земельні ділянки вбачається, що право власності на ці земельні ділянки як земельні ділянки державної власності, зареєстроване за відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області

Номери запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у вказаних земельних ділянках такі:

- :05:000:8001 - №25551223

- :05:000:8002 - №25551396

- :05:000:8003 - №25552789

- :05:000:8004 - №25553020

- :05:000:1001 - №38294023

- :05:000:3799 - №38293740

- :05:000;2002 - №38294241

- :05:000:6137 - №25417197

- :05:000:6136 - №25558616

- :05:000:6125 - №25555496

- :05:000:6129 - №25556790

- :05:000:6116 - №25451554

- :05:000:6113 - №25451141

- :05:000:6134 - №25558119

- :05:000:6102 - №25447432

- :05:000:6111 - №25450773

- :05:000:6112 - №25450938

- :05:000:6114 - №25451281

- :05:000:6115 - №25451425

- :05:000:6117 - №25416894

- :05:000:6118 - №25553614

- :05:000:6119 - №25416227

- :05:000:6121 - №25554266

- :05:000:6122 - №25554633

- :05:000:6123 - №25554938

- :05:000:6124 - №25555237

- :05:000:6126 - №25555734

- :05:000:6127 - №25556002

- :05:000:6128 - №25556305

- :05:000:6130 - №25557154

- :05:000:6131 - №25416582

- :05:000:6132 - №25557482

- :05:000:6133 - №25557875

- :05:000:6135 - №25558388

- :05:000:6089 - №25442450

- :05:000:6091 - №25442784

- :05:000:6092 - №25443157

- :05:000:6093 - №25443651

- :05:000:6094 - №25443961

- :05:000:6097 - №25445823

- :05:000:6098 - №25446211

- :05:000:6099 - №25446538

- :05:000:6100 - №25446803

- :05:000:6101 - №25447137

- :05:000:6103 - №25448033

- :05:000:6104 - №25448293

- :05:000:6105 - №25448613

- :05:000:6106 - №25449036

- :05:000:6107 - №25449378

- :05:000:6108 - №25449649

- :05:000:6109 - №25450432

- :05:000:6110 - №25450608

08.11.2021 позивач звернувся до відповідача з листом №1439 про передачу земельної ділянки. Земельні ділянки відповідачем позивачу не передані.

Ст.14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В силу ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приписами ст.3 ЗК України 1990 року (в редакції чинній на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю) передбачено, що власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавались рівноправними. Власник землі міг вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

За змістом ст. 5 ЗК України (в редакції 1990 року) суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

В силу ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.

У відповідності до ст. 10 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство від 14.02.1992 земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п. 7 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Разом з тим, чинне земельне законодавство не передбачає права колективної власності на землю, але зміни, що відбулися в земельному законодавстві після видачі позивачеві Державного акту на право колективної власності на землю, не можуть бути підставою для припинення права власності на землю, оскільки припинення права власності на землю з такої підстави не передбачено нормами чинного ЗК України.

Зокрема, те, що за КПС «Родина», СТОВ «Родина» та позивачем не було зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки, не позбавляє власника права на землю, оскільки державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18.

Суд вважає, що землі, які не підлягали паюванню залишилися у власності колективних сільськогосподарських підприємств і є власністю правонаступників цих підприємств. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 921/75/19, від 17.12.2019 у справі № 917/258/19 та від 31.08.2018 у справі № 924/1020/17.

Суд враховує, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №331/6927/16-ц).

Зокрема, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи відповідно до положень частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Отже, оскільки право власності на земельну ділянку підлягає державній реєстрації, то відповідно існуюча державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цю ж саму земельну ділянку підлягає скасуванню.

Суд бере до уваги, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97- ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд враховує, що у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних органів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїй правозастосовній практиці наголошував на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги. Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів - виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії», заяви № 10522/83; 11011/84; 11070/84, пункт 48, та від 29 квітня 1999 року у справі «Шассанью та інші проти Франції» . заяви № 25088/94, 28331/95 та 28443/95, пункт 75).

Як вбачається, відбулося безпідставне фактичне повернення землі колективної форми власності у власність держави. Разом з тим, таке повернення у власність держави можливе лише і виключно у випадках, передбачених законом, а саме у статті 23 ЗК України 1990 року чи статті 140 ЗК України 2001 року. Отже, суд приходить до висновку, що у цьому випадку відбулося втручання держави у право колективної власності на землю.

Право власності на вказані вище земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані за відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, що підтверджується відомостями про земельну ділянку з Державного земельного кадастру.

Відповідно ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Докази щодо спростування доводів позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності до положень чинного Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема, є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Право власності підлягає державній реєстрації (ст. 1, 3,4, 19 Закону).

Оскільки право власності на земельну ділянку підлягає державній реєстрації, то відповідно існуюча державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цю ж саму земельну ділянку підлягає скасуванню.

Способом судового захисту порушених прав та інтересів особи відповідно до положень частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Суд бере до уваги, що з 01.01.2013 всі землі в України вважаються розмежованими (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-VІ). Зокрема, відповідачем не подано доказів того, що земельні ділянки у користувача вилучались, чи визнавались безхазяйними.

Суд вважає, що обов`язок доведення правомірності своїх дій покладено на орган влади.

У суду відсутні належні та допустимі докази правомірності набуття в державну власність спірних земельних ділянок.

Оскільки право колективної власності на вказані земельні ділянки не припинено, та не вчинено записів до Єдиного державного реєстру прав власності, то в порядку ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проте, право власності на спірні земельні ділянки зареєстровано за відповідачем, що підтверджується відомостями про земельні ділянки з Державного земельного кадастру.

Аналізуючи вище викладене, суд вважає, що оскільки право власності на земельні ділянки підлягає державній реєстрації, то відповідно існуюча державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ці ж саме земельні ділянки підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агроко", код 31561188 право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:05:000:8001,

:05:000:8002,

:05:000:8003,

:05:000:8004,

:05:000:1001,

:05:000:3799,

:05:000:2002,

:05:000:6137,

:05:000:6136,

:05:000:6125,

:05:000:6129,

:05:000:6116,

:05:000:6113,

:05:000:6134,

:05:000:6102,

:05:000:6111,

:05:000:6112,

:05:000:6114,

:05:000:6115,

:05:000:6117,

:05:000:6118,

:05:000:6119,

:05:000:6121,

:05:000:6122,

:05:000:6123,

:05:000:6124,

:05:000:6126,

:05:000:6127,

:05:000:6128,

:05:000:6130,

:05:000:6131,

:05:000:6132,

:05:000:6133,

:05:000:6135,

:05:000:6089,

:05:000:6091,

:05:000:6092,

:05:000:6093,

:05:000:6094,

:05:000:6097,

:05:000:6098,

:05:000:6099,

:05:000:6100,

:05:000:6101,

:05:000:6103,

:05:000:6104,

:05:000:6105,

:05:000:6106,

:05:000:6107,

:05:000:6108,

:05:000:6109,

:05:000:6110.

Скасувати державну реєстрацію права власності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:05:000:8001,

:05:000:8002,

:05:000:8003,

:05:000:8004,

:05:000:1001,

:05:000:3799,

:05:000:2002,

:05:000:6137,

:05:000:6136,

:05:000:6125,

:05:000:6129,

:05:000:6116,

:05:000:6113,

:05:000:6134,

:05:000:6102,

:05:000:6111,

:05:000:6112,

:05:000:6114,

:05:000:6115,

:05:000:6117,

:05:000:6118,

:05:000:6119,

:05:000:6121,

:05:000:6122,

:05:000:6123,

:05:000:6124,

:05:000:6126,

:05:000:6127,

:05:000:6128,

:05:000:6130,

:05:000:6131,

:05:000:6132,

:05:000:6133,

:05:000:6135,

:05:000:6089,

:05:000:6091,

:05:000:6092,

:05:000:6093,

:05:000:6094,

:05:000:6097,

:05:000:6098,

:05:000:6099,

:05:000:6100,

:05:000:6101,

:05:000:6103,

:05:000:6104,

:05:000:6105,

:05:000:6106,

:05:000:6107,

:05:000:6108,

:05:000:6109,

:05:000:6110.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (; вул.Смілянська,131, м.Черкаси, 18008) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агроко (; вул.Устименка,140, с.Крутьки, Золотоніський (до реформи адміністративно-територіального устрою - Чорнобаївський) район, Черкаська область, 19932) - 158 977,39 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`яносто сімдесят сім грн. 39 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.05.2022.

Суддя К.І. Довгань