ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Справа№ 910/4390/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Погодін Володимир Олегович (адвокат);

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року (повне рішення 09.09.2021 року)

у справі № 910/4390/21 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Місто Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро"

про стягнення 1 929 432,75 грн та розірвання договору найму,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Місто Банк» (далі - позивач, Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Протеїн Агро» (далі - відповідач, ТОВ) про стягнення з відповідача 1301353 грн заборгованості з орендної плати із урахуванням індексу інфляції, 184 249,36 грн пені, 76 789,93 грн 3% річних, 367 039,48 грн комунальних послуг за договором оренди №638 від 16.03.2015 року та розірвання договору оренди №638 від 16.03.2015 року на підставі ст.ст. 526, 611, 612, 625, 629, 651, 782, 795 Цивільного кодексу України та ст.ст. 232, 291 Господарського кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі № 910/4390/21 в позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване недоведеністю обставин, на які посилався позивач в обґрунтування позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі № 910/4390/21 до розгляду; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі № 910/4390/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 611 Цивільного кодексу України, ст. 291 Господарського кодексу України.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні Господарського суду міста Києва зазначено, що позивачем не надано доказів передавання приміщення в оренду, проте в матеріалах справи наявна копія акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 16.03.2015 року.

При цьому, скаржник зазначив, що 21.01.2021 року на адресу відповідача засобами поштового зв`язку було направлено претензію від 20.01.2021 року №56, однак дана пропозиція залишена без виконання.

Також, за твердженнями скаржника, оскільки відповідачем порушені умови договору щодо здійснення платежів, то договір може бути розірваний.

Стислий виклад відзиву на позов

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 Господарського процесуального Кодексу України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального Кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо руху апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни у справі № 910/4390/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Пономаренко Є.Ю., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі № 910/4390/21 залишено без руху, роз`яснено Публічному акціонерному товариству «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни право на усунення недоліків, а саме - право надання обґрунтованого клопотання стосовно пропуску строку на апеляційне оскарження.

08.11.2021 року від Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни надійшла заява про усунення недоліків, а саме - обґрунтоване клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4390/21 та призначено справу до судового розгляду на 07.12.2021 року.

У судове засідання 07.12.2021 року з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань до початку розгляду справи до суду не надав.

У судовому засіданні представник позивача просив суд відкласти розгляд справи в зв`язку з необхідністю надати документи, які відсутні у матеріалах справи, а саме - акт приймання-передачі до договору оренди приміщення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 року продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи № 910/4390/21 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року на 18.01.2022 року.

12.01.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшло клопотання про прийняття доказів у справі, а саме - акту приймання-передавання від 16.03.2015 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. на лікарняному, справу № 910/4390/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Євсіков О.О., Майданевич А.Г.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Ткаченко Б.О. з 17.01.2022 року по 31.01.2022 року на лікарняному, 18.01.2022 року судового засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року розгляд справи № 910/4390/21 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 призначено на 22.02.2022 року.

Явка сторін у судове засідання

Представник апелянта 22.02.2022 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 22.02.2022 року не прибув.

Враховуючи, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Щодо клопотання про прийняття доказів у справі

Колегія суддів розглянувши дане клопотання дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Так, позивач, обґрунтовуючи причини неможливості подання цих доказів суду першої інстанції, наголосив, що ці докази не було подано суду першої інстанції через технічну помилку під час підготовки заяви для відправлення, оскільки, останній значиться в додатках до позовної заяви.

Дослідивши зазначені докази, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України при поданні позовної заяви позивач зобов`язаний був додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та у відповідності до п. 3 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Матеріали справи не містять доказів подання разом із позовною заявою долучених позивачем додаткових доказів. Також матеріали справи не містять заяв позивача про посилання на докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

У відповідності до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновків Верховного Суду стосовно застосування норм ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, викладених у постановах від 21.06.2018 року у справі № 906/612/17, від 22.08.2018 року у справі № 910/19776/17, від 05.12.2018 року у справі № 910/7190/18, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити які докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

Відтак, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак, під час розгляду справи судом першої інстанції позивач більше ніж за 4 місяці не подав до суду відповідні докази.

Таким чином, позивачем не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції Акту приймання-передавання від 16.03.2015 року, який він просить долучити до справи на стадії апеляційного перегляду, як не надано і доказів неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника. Саме по собі посилання скаржника на технічну помилку не спростовує зазначеного та не звільняє обов`язку позивача дотримання процесуальних процедур.

Відтак, саме лише посилання скаржника на ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, як підставу прийняття доказу на стадії апеляційного провадження не є достатнім, оскільки відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 80, п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України вказані докази позивач мав би надати суду, ще під час подання позовної заяви та/або повинен був повідомити суд та зазначити, що вказаний доказ, ним не може бути подано, причини цього, а також навести докази, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, у задоволені цього клопотання позивача про прийняття доказів у справі слід відмовити; Акт приймання-передавання від 16.03.2015 року колегією суддів до розгляду не приймається.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила.

16.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Місто Банк» (наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" (наймач) укладено договір № 638 найму приміщення під офіс (далі - договір), за умовами якого наймодавець передає наймачеві у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, яке є власністю наймодавця (далі - приміщення), розташоване за адресою: Україна, м.Київ, провулок Несторівський, буд. 6 (літера «А»), на 3-му та 4-му поверхах, має загальну площу 150,4м2, складається з кабінетів №7 площею 52,3 м2, №8 площею 29,7 м2, №9 площею 37,4 м2, №41 площею 31,0 м2. Право власності наймодавця на вказані приміщення підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим 03.04.2008 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з п. 1.3 договору, приміщення разом з майном та обладнанням, перелік якого зазначений у акті приймання-передавання, наймодавцем передається наймачеві для розташування офісу.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що плата за найм встановлюється з розрахунку 260,00 грн за 1м2 площі приміщення на місяць, з урахуванням податку на додану вартість та підлягає сплаті наймачем щомісячно протягом 10-ти календарних днів від дати надходження на його адресу від наймодавця акту про найм за попередній місяць та рахунку-фактури. Наймодавець надсилає на адресу наймача акт та рахунок-фактуру до 10-го числа поточного місяця. Зазначена вище плата за найм на кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати на індекс інфляції за поточний місяць, що оприлюднюється Державною службою статистики.

Вартість спожитої наймачем електричної енергії відшкодовується наймодавцю щомісячно, на підставі погодженого сторонами розрахунку спожитої наймачем електричної енергії, у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній робочий день місяця, у якому здійснюється відшкодування, на підставі виставленого наймодавцем рахунку-фактури, виходячи з вартості 0,005 кіловат потужності, що споживається наймачем на один метр квадратний приміщення, протягом семи днів на тиждень та 24 годин на добу. Наймодавцем до рахунку-фактури додається розрахунок спожитої наймачем електричної енергії, фактом погодження наймачем наданого наймодавцем розрахунку є оплата рахунку-фактури (п. 1.5 договору).

Відповідно до п. 1.6 договору вартість опалення та вентиляції, водопостачання та каналізації, вивезення твердих побутових відходів відшкодовується наймачем наймодавцеві щомісячно, на підставі погодженого сторонами розрахунку частки вартості витрат наймодавця на утримання приміщення із загальної вартості витрат, понесених наймодавцем по утриманню всього приміщення, яке знаходиться у власності наймодавця у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній робочий день місяця, у якому здійснюється відшкодування, на підставі виставленого наймодавцем рахунку-фактури, пропорційно площі приміщення. Наймодавець до рахунку-фактури додає розрахунок на відшкодування наймачем у поточному місяці за попередній частини вартості витрат наймодавця на опалення та вентиляцію, водопостачання та каналізацію, вивезення твердих побутових відходів, понесених наймодавцем по утриманню всього приміщення, яке знаходиться у власності наймодавця.

Всі розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі в національній валюті України за платіжними реквізитами, вказаними наймодавцем у відповідних рахунках-фактурах, щомісяця у поточному місяці за попередній, у період часу з першого по останній день місяця, та при здійсненні наймачем повного остаточного розрахунку за договором. Наймодавцем до рахунків-фактур, що виставляються у відповідності до п. 1.5, п. 1.6 договору, додаються копії первинних документів (п. 2.1 договору).

Згідно п. 2.2 договору строк здійснення платежів за договором визначається у виставлених наймодавцем до сплати наймачем рахунках-фактурах.

У разі порушення строків здійснення платежів за договором, наймач сплачує наймодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого порушення, від несплаченої у строк суми за кожен день прострочення (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, останній набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 16.03.2016 року.

Додатковою угодою №7 від 31.03.2020 року до договору сторони домовились про продовження строку дії договору до 31.03.2021 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, з вищевикладених умов договору вбачається, що необхідними умовами виконання договору, які сторони погодили, є наявність акту приймання-передавання приміщення, рахунків - фактур щомісячної плати за наймане приміщення, рахунки-фактур за спожиті щомісячні комунальні послуги, розрахунки спожитих комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується скаржником, позивач звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування комунальних послуг не надав суду акту приймання-передавання приміщення.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що в оскаржуваному рішенні Господарського суду міста Києва зазначено, що позивачем не надано доказів передавання приміщення в оренду, проте в матеріалах справи наявна копія акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 16.03.2015 року.

Крім того, скаржником не було надано, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції актів найму із рахунками-фактури до нього з доказами направлення наймачу, погоджених сторонами розрахунків спожитої наймачем електричної енергії, витрат на утримання приміщення, рахунків-фактури на комунальні послуги, первинні документи, які додаються до рахунків-фактури та докази направлення зазначених рахунків-фактури на адресу відповідача, передбачених умовами договору, а саме п.п. 1.4, 1.5, 1.6, 2.1, 2.2.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог не доводять ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог у частині стягнення заборгованості по договору оренди, а тому, як правильно встановлено судом першої інстанції, його права, за захистом яких він звертався до суду не порушені відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача 1301353 грн заборгованості з орендної плати із урахуванням індексу інфляції, 184249,36 грн пені, 76 789,93 грн 3% річних та 367 039,48 грн комунальних послуг за договором оренди №638 від 16.03.2015 року.

Твердження скаржника, як на підставу скасування оскаржуваного рішення, що 21.01.2021 року на адресу відповідача засобами поштового зв`язку було направлено претензію від 20.01.2021 року №56, однак дана пропозиція залишена без виконання, не спростовує висновків суду першої інстанції.

Щодо вимоги про розірвання договору посилаючись на приписи ст. 651 Цивільного кодексу України щодо істотного порушення відповідачем умов договору

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцяти денний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення його умов стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі №927/877/17).

З аналізу змісту ст.651 Цивільного кодексу України вбачається, що йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі №910/3568/18, від 17.04.2019 року у справі №910/6381/18, від 14.08.2019 року у справі №910/8819/18.

Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суд повинен встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Наведена правова позиція викладена у постанові у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №910/6381/18, від 28.08.2019 року у справі №910/5381/18.

Отже, із системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства України слідує, що для встановлення можливості розірвання спірного договору необхідно визначити чи були допущені відповідачем саме істотні порушення умов такого договору, чи наявна шкода і її розмір внаслідок дій (бездіяльності) відповідача, а також співвіднести очікуваний результат від укладеного договору та фактичні обставини внаслідок неналежного його виконання.

Разом з цим, скаржник не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що відповідач істотно порушив умови договору (завдання йому відповідачем значної, тощо), і як наслідок, не доведено істотності порушення відповідачем договору, що є підставою для розірвання укладеного між сторонами правочину у судовому порядку.

Отже, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості по спірному договору оренди та те, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог у частині розірвання договору, права позивача не були порушені в цій частині.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог у частині розірвання договору оренди №638 від 16.03.2015 року.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі №910/4390/21 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що мотиви апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, згідно ст.129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 76-79,86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 року у справі №910/4390/21 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Місто Банк".

3. Матеріали справи № 910/4390/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 281-285 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

О.О. Євсіков

Повний текст постанови складено та підписано 20.05.2022, враховуючи Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 , Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022, Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".