ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.05.2022 Справа № 914/917/22

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Тараса РИМА, розглянувши заяву про видачу судового наказу

за заявою: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»,
до боржника:Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»,
предмет: стягнення 146 508,31 грн,
визнав за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Як убачається з поданих матеріалів, між заявником та боржником було укладено договір про постачання електричної енергії. Вимоги заявника полягають у стягненні 146`508,31 гривень.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки (1) за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, (2) щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, відповідно до приписів статей 12 та 148 Господарського процесуального кодексу, судовий наказ може бути виданий лише за вимогами про стягнення грошових коштів, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Тобто заявлені у заяві про видачу судового наказу вимоги повинні відповідати презумпції безспірності вимог заявника.

Наявність спору вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити на підставі аналізу поданих документів. Так, представлені заявником докази свідчать про спірність його вимог, адже акт про порушення складений із зауваженнями боржника. Зазначене свідчить про наявність між сторонами спору щодо самого порушення та нарахованої суми, відповідно до такого акту. Отже, заявлені вимоги не відповідають засадам наказного провадження.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Отже, оскільки заявник не дотримався вимог статті 148 Господарського процесуального кодексу України (в заяві про видачу судового наказу зазначено вимоги, які не відповідають презумпції безспірності та статті 12 Господарського процесуального кодексу України), у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 1, 27, 29, 149, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Львівобленерго» у видачі судового наказу.

Суд інформує заявника, що відповідно до частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України, він може звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя Рим Т.Я.