ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 909/281/22
УХВАЛА

20.05.2022 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 3530/22 від 29.04.2022)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.05.2022 зазначену вище заяву залишено без руху; зобов`язано заявницю у десятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме надати Господарському суду Івано-Франківської області: - конкретизований список кредиторів і боржників з зазначенням усіх визначених п. 3 частини третьої статті 116 КУзПБ відомостей, зокрема з зазначенням суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо) щодо кожного кредитора;

- декларації про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства окремо за 2019, 2020 та 2021 рік, складені за повний рік, та з належним відображенням інформації про доходи та інші грошові виплати боржника та членів його сім`ї з усіх джерел в Україні, у тому числі одержані (нараховані) за межами України;

- докази оплати авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією на суму 37215 грн;

- документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, які б дозволяли суду встановити розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами та обставини припинення заявником погашення кредитів чи здійснення заявником планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань;

- пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), складені у відповідності до статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

16.05.2022, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", до Господарського суду Івано-Франківської області від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків від 13.05.2022 (вх. № 5530/22) в якій заявниця просить суд прийняти та розглянути подану заяву; відкрити провадження у справі № 909/281/22 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

У заяві про усунення недоліків від 13.05.2022 (вх. № 5530/22 від 16.05.2022) ОСОБА_1 зазначає, що ухвалу суду від 03.05.2022 вона отримала 03.05.2022 в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", а тому граничний строк на усунення недоліків - 13.05.2022.

Розглянувши заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та заяву про усунення недоліків, суд дійшов висновку про повернення без розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 3530/22 від 29.04.2022) та доданих до неї документів.

При цьому суд врахував таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується.

Отже, процесуальний закон гарантує кожному право на звернення до суду, проте таке право може бути реалізовано лише в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 113 Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною першою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства врегульовано, що заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

У частині третій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено перелік документів, які мають бути додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів слідує, що вимоги статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства заявницею не виконані.

Щодо надання конкретизованого списку кредиторів і боржників.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Однак, доданий до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкретизований список боржників і кредиторів не містить окремо відомостей про заборгованість за основним зобов`язанням та за нарахованими сумами неустойки (штрафу, пені). Відомості про суму неустойки (штрафу, пені) за зобов`язаннями заявника у доданому до заяви конкретизованому списку боржників і кредиторів не наведено.

Враховуючи, що суми заборгованості за основним зобов`язанням та за неустойкою (пенею, штрафом) у процедурі неплатоспроможності фізичної особи задовольняються у різній черговості, то такі відомості мають обов`язково міститись в конкретизованому списку кредиторів і боржників.

Крім того, у зазначеному списку, як і в наданій інформації з Українського бюро кредитних історій, заявниця наводить відомості лише про суму своєї поточної заборгованості перед кредиторами. Натомість, неплатоспроможністю, за змістом ст. 1 КУзПБ, визнається неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом. Відомостей про розмір простроченої заборгованості ОСОБА_1 не надала.

У заяві про усунення недоліків від 13.05.2022 заявниця вказує, що щодо більшості кредиторів (стосовно тих,, договори з якими у неї наявні та вона має змогу надати). нею зазначено суму основного зобов`язання, суми неустойки, розмір загальної вартості кредиту щодо кожного кредитора окремо. Однак таке твердження не відповідає дійсності, оскільки заявницею щодо жодного свого зобов`язання не надано відомостей щодо суми неустойки (штрафу, пені), та не надано копії жодного кредитного договору, на підставі якого таке зобов`язання виникло.

В контексті викладеного, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано конкретизованого списку кредиторів і боржників із зазначенням усіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства відомостей щодо суми грошових вимог (окремо загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені).

Виходячи зі змісту заяви від 13.05.2022, зазначені вище недоліки заявницею не враховані та не усунуті останньою у встановлений судом строк.

Щодо надання декларації про майновий стан боржника.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Частиною п`ятою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Однак, декларація ОСОБА_1 за 2021 рік, згідно зазначеної в ній дати, складена 27.12.2021, з чого слідує, що вона подана за неповний 2021 рік (лише станом на 27.12.2021), тобто заявниця не додала декларації про свій майновий стан за 2021 рік, який передував поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Крім того, з дослідження матеріалів заяви слідує, що ОСОБА_1 у доданих до заяви деклараціях вказала неповні або недостовірні відомості.

Так, згідно з доданим до заяви документом - відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 27.04.2022, ОСОБА_1 задекларувала у 2021 році дохід платника єдиного податку - фізичної особи (першої та другої груп) в сумі 66000 грн (податкова декларація платника єдиного податку) (зворот а.с. 74).

Однак, у поданій суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021 рік, у розділі ІІ декларації, вказана сума доходу ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, платника єдиного податку, не зазначена (а.с. 41).

Також в доданих до заяви деклараціях за 2019-2021 роки не зазначено і інші види доходів (страхові виплати, виграші та призи, соціальні виплати, інші доходи) які вказані в відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 27.04.2022 (зворот а.с. 74).

З невідомих причин заявницею ОСОБА_1 не заповнені розділи XIV декларацій за 2019-2021 роки, зокрема відомості щодо погашення суми процентів за позикою (кредитом), добровільне страхування, витрати на утримання майна, витрати на побутові потреби.

Зазначені вище недоліки не враховані ОСОБА_1 у заяві від 13.05.2022 та не усунуті останньою у строк встановлений судом.

Натомість у заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 стверджує, що додані нею до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність декларації про майновий стан боржника складені за повний рік, з належним відображенням інформації про доходи та інші грошові виплати боржника та членів його сім`ї з усіх джерел в Україні, у тому числі одержані (нараховані) за межами України.

Щодо надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Пунктом 12 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Як встановлено судом, з урахуванням встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць з 01.01.2022 (2481 грн), авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 37215 грн.

Заявником - фізичною особою ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів авансування винагороди арбітражному керуючому у вказаному розмірі.

Натомість, заявником надано копію договору про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності від 03 листопада 2021 року між арбітражним керуючим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 , в цій частині, покликається на п. 37 Постанови Верховного Суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020, за змістом якого боржник (фізична особа) не позбавлений можливості укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Суд враховує дану правову позицію при прийнятті рішення, і розглянувши в сукупності надані заявником докази, прийшов до висновку, що до поданої ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, які б відповідали вимогам законодавства.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що копія договору про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності від 03 листопада 2021 року не може бути доказом авансування винагороди керуючому реструктуризацією, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Отже, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особою на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин 2, 6 ст. 43 Конституції України.

У пункті 37 Постанови Верховного Суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020, на який покликається заявниця, вказується на право, а не обов`язок, місцевого господарського суду розгляду питання щодо альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність, зокрема, на умовах відстрочення.

Водночас, альтернативне врегулювання боржником - фізичною особою та арбітражним керуючим питання щодо винагороди останнього за виконання роботи шляхом безоплатного виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого реструктуризацією, у зазначеній постанові не передбачено, і на думку суду, суперечитиме прямим вимогам статті 30 КУзПБ.

Крім того, до заяви ОСОБА_1 додано копію договору про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності від 03 листопада 2021, який не підписано зі сторони ОСОБА_1 . Водночас, відповідно до частини другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За наведених обставин, відсутні докази, що договір про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності від 03 листопада 2021 був укладений між сторонами.

Крім того, згідно наявної в матеріалах справи заяви арбітражного керуючого ОСОБА_2 , останній повідомляє, що згоден виконувати повноваження арбітражного керуючого у справі про банкрутство та не заперечує щоб встановлене Кодексом авансування грошової винагороди арбітражного керуючого сплачувалось на депозитний рахунок суду не в повному обсязі, а частинами відповідно до порядку та строків, визначеними угодою щодо врегулювання правовідносин з оплати арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність, укладеною ним з фізичною особою ОСОБА_3 .

Таким чином, заява арбітражного керуючого Дейнеки М.І. про участь у справі містить згоду арбітражного керуючого на авансування його грошової винагороди частинами, а не на безоплатне виконання повноважень керуючого реструктуризацією, що суперечить доводам заяви ОСОБА_1 .

Відтак, подана заявником копія договору про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності від 03.11.2021 не може бути прийнята господарським судом в якості доказу альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 зобов`язана була додати докази авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією в сумі 37215 грн. Договір про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності від 03 листопада 2021 не може бути таким доказом, оскільки договір не підписаний ОСОБА_1 , умови договору не відповідають ознакам, наведеним у п. 37 Постанови Верховного Суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020, так як не передбачають відстрочення оплати винагороди керуючого реструктуризацією до реалізації майна боржника.

За наведених обставин, заявником не додано до заяви доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією на суму 37215 грн.

Всупереч вимогам ухвали від 03.05.2021 про залишення без руху заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, заявницею не надано у встановлений судом строк доказів оплати авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією на суму 37215 грн. При цьому ОСОБА_1 покликається на скрутне фінансове становище.

Слід зазначити, що в ухвалі від 03.05.2021, суд звертав увагу заявниці на те, що копія договору про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності від 03 листопада 2021 року не може бути доказом авансування винагороди керуючому реструктуризацією, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Крім того, суд роз`яснив ОСОБА_1 , що поданий нею договір про безоплатне надання послуг арбітражним керуючим у справі щодо неплатоспроможності не може бути прийнятий господарським судом в якості доказу альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Також суд звертав увагу заявниці, що даний договір, копія якого додавалась до заяви, не підписаний зі сторони ОСОБА_1 .

Щодо надання інших документів, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 КУзПБ.

Відповідно до пункту 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність мають бути додані інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього кодексу.

Статтею 115 КУзПБ визначено право боржника звернутись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Отже, законодавець унормував вимоги, за наявності яких боржник має право звернутись до суду з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, зокрема вказав на необхідність наявності у боржника, що подає таку заяву, невиконаних зобов`язань в певному розмірі або припинення їх виконання на певний строк а також інших обставин, що свідчать про неможливість виконання зобов`язань.

На сторінці 5 заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що щодо неї застосовується пункт 2 частини 2 статті 115 КУзПБ - боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців. Однак таке твердження заяви суперечить наданій самою ж заявницею інформації з Українського бюро кредитних історій, з якої слідує, що по інформації за договором 966 (запис під пунктом 3, кредитор АТ КБ "Приватбанк", поточна заборгованість 6805,85 грн) прострочена заборгованість відсутня, суми обов`язкових платежів сплачені, зокрема за квітень 2022 - 200,96 грн, за березень 2022 - 200,96 грн, за лютий 2022 - 226,43 грн.

Наведеним спростовуються твердження ОСОБА_1 , що вона припинила погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Крім того до заяви ОСОБА_1 не додано жодного із кредитних договорів, договорів позики, щодо яких, за твердженням заявниці, у неї існує заборгованість, не додано доказів (довідок кредитних установ, виписок по рахунку, платіжних документів) щодо часткового виконання зобов`язань за цими договорами та часу припинення виконання зобов`язань. За відсутності вказаних документів, суд позбавлений можливості встановити який розмір місячного платежу ОСОБА_1 за кожним з кредитних та інших зобов`язань, чи настав строк платежу за цими зобов`язаннями, та чи відповідає дійсності твердження ОСОБА_1 про припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Також у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи можуть бути і інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Однак, оскільки ОСОБА_1 не наводить жодних конкретних обставин на підтвердження загрози неплатоспроможності, до заяви не додано жодного із кредитних договорів, договорів позики, щодо яких, за твердженням заявниці, у неї існує заборгованість, доказів настання строків погашення заборгованості, суд не може встановити і наявності інших обставини, які підтверджують загрозу неплатоспроможності.

При цьому, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом. При цьому зміст пункту 14 частини 2 статті 116 Кодексу свідчить, що такі підстави мають бути підтверджені заявником належними та допустимими доказами, доданими до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Належними доказами в підтвердження наявної простроченої заборгованості є кредитні договори з графіками погашення заборгованості, рішення судів, постанови про відкриття виконавчих проваджень, тощо, які дають суду можливість встановити розмір прострочених грошових зобов`язань боржника та обставини здійснення ним планових платежів на погашення кредитних та інших зобов`язань.

Зазначені вище недоліки не враховані заявницею та не усунуті останньою у визначений судом строк.

Щодо надання пропозицій щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Частиною четвертою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Норма цієї статті кореспондується з вимогами ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства (план реструктуризації боргів), яка визначає, що план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.

Частиною 2 ст. 124 Кодексу передбачені вимоги до плану реструктуризації боргів, зокрема передбачено, що у ньому зазначаються: інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів (п. 4 ч. 2 ст. 124); розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів (п. 5 ч. 2 ст. 124); вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів (п. 6 ч. 2 ст. 124).

Заявницею не виконано вимог ч. 4 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки у поданих пропозиціях щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів) не зазначено обставин, які спричинили неплатоспроможність боржника, вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів, розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів.

Проект плану реструктуризації боргів взагалі не передбачає погашення боргів перед кредиторами, а фактично передбачає збільшення боргів заявниці на 581,92 грн щомісячно, що не відповідає меті даного документа, якою є відновлення платоспроможності боржника.

Як зазначено у пунктах 69-70 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 по справі № 910/8306/20, законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості. Метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли має місце фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації.

За вказаних обставин, доданий до заяви ОСОБА_1 проект плану реструктуризації боргів не відповідає передбаченим КУзПБ вимогам до змісту зазначеного документа та не передбачає дійсного механізму реструктуризації боргів заявниці.

В заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 не усунула зазначені вище недоліки.

Висновки суду.

Заявником - ОСОБА_1 не виконані вимоги статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства; не усунуті недоліки, про які зазначено в ухвалі від 03.05.2022 про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи без руху.

Згідно з ч. 4, 6, 7 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Частинами 1, 2, 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду. Про повернення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду господарський суд постановляє ухвалу. Повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

З огляду на наведене, та враховуючи те, що заявник ОСОБА_1 не усунула недоліків, про які зазначено в ухвалі про залишення заяви без руху, суд дійшов висновку про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи і доданих до неї документів.

Керуючись ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 174, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 3530/22 від 29.04.2022) та додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20.05.2022

Суддя І.Є. Горпинюк