ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2022 р. Справа № 917/169/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Погрібної С.В., після виходу з відпустки, секретар судового засідання Костандян О.В., розглянувши справу № 917/169/22

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область, 36008

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватепло", вул. Новозіньківська, 5Б-К, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення 784 735,87 грн.,

Без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022 р. до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватепло" про стягнення 784 735,87 грн. згідно Договору № 09-12-21/1 від 09.12.2021 р. купівлі-продажу теплової енергії

Ухвалою суду від 10.02.2022 року було відкрито провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дана ухвала Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 р. була надіслана сторонам засобами поштового зв`язку та розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідач, заяви з запереченням, проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суду не надав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, сторони суду не надали.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи).

Частиною 5 статті 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Пунктом 2 частини 5 статті 12 ГПК України визначено, що справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки. Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач своїм правом, на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не скористався.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази і письмові пояснення, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

09.12.2021 р. між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надалі - "Теплогенеруюча організація" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаватепло" надалі - "Теплопостачальна організація" на далі Сторони було укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії № 09-12-21/1 (далі - Договір), на підставі проведеної переговорної процедури відповідно до Протоколу № 1 переговорів, щодо закупівлі від 01.12.2021 р..

Згідно з пунктом 1.1. Договору: «Теплогенеруюча організація» зобов`язується передати у власність «Теплопостачальній організації» теплову енергію, а «Теплопостачальна організація» зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію на умовах цього Договору».

Відповідно до пункту 1.2. Договору (в редакції додаткової угоди № 1): «Теплова енергія, що поставляється за цим Договором, використовується «Теплопостачальною органіізацією» для постачання теплової енергії.

Використання теплової енергії, придбаної за цим Договором для інших потреб не є предметом цього Договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору: ««Теплогенеруюча організація» передає починаючи з 01 грудня 2021 року по 10 грудня 2021 року включно теплову енергію "Теплопостачальній організації" в обсязі до 430, 75 Гкал».

Відповідно до пункту 3.1. Договору: «Вартість теплової енергії, що передається «Теплогенеруючою організацією» «Теплопостачальній організації», визначається шляхом добутку обсягу теплової енергії на тариф, встановлений «Теплогенеруючїй організацієї» рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 р. № 286 на рівні 4 272,79 грн. за Гкал без ПДВ».

Згідно з пунктом 3.2. Договору: «У випадку зміни тарифів, протягом періоду придбання зазначеного обсягу, «Теплогенеруюча організація» повідомляє про це «Теплопостачальну організацію» в порядку визначеному законодавством і розрахунок проводиться з дня встановлення нових тарифів. Нові тарифи є обов`язковими до застосування і є обов`язковими для Сторін без укладання додаткових угод».

Пунктом 4.1. Договору передбачено: "Оплата за теплову енергію проводиться протягом терміну поставки. Рахунок для проведення поточної оплати, направляється "Теплопостачальній організації" в день підписання Договору, на електронну пошту "Теплопостачальної організації""

За даними позивача, на виконання умов Договору, 09.12.2021 р. на електронну пошту ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» та на електронну пошту директора Пороскуна О.М. відправлено рахунок на проведення поточної оплати теплової енергії. Крім того, на поштову адресу ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» (36014, м. Полтава, вул. Новозіньківська. 5 Б-К) цінним листом з описом вкладення направлено супровідний лист рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії. Також, рахунок та акт приймання-передачі теплової енергії від 09.12.2021 вручено директору ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» Пороскуну О.М. особисто під підпис 10.12.2021 р.

В порушення взятих на себе зобов`язань за Договором № 09-12-21/1 від 09.12.2021 р. купівлі-продажу теплової енергії, ТОВ «ПОЛТАВАТЕПЛО» не проведено поточної оплати за теплову енергію на грудень 2021 року згідно з направленими рахунками.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 784 735,87 грн. згідно Договору купівлі-продажу теплової енергії № 09-12-21/1 від 09.12.2021 р..

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними доказами: копією Договору № 09- 12/21/1 купівлі-продажу теплової енергії від 09.12.2021 р. з додатками, рішення Полтавської обласної ради від 21.10.2021 р. № 289 та Додатку 1, копії листа, актів, рахунків та доказів їх направлення, копії актів перевірки вузла комерційного обліку теплової енергії.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із змінами та доповненнями, далі Закон України "Про теплопостачання") тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 1 Порядку "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" (Постанова Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року) визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Відповідно до п. 2 Порядку застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Відповідно до п.п. 11) п. 5 Порядку: «одноставковий тариф на теплову енергію - вартість одиниці теплової енергії (1 Гкал) відповідної якості, що реалізується споживачам визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на відшкодування втрат, планованого прибутку і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу».

Відповідно до ст. 13 (Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання) Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема: встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Згідно зазначених вище норм, а також згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (далі - Порядок) Полтавською обласною радою підприємству «Полтаватеплоенерго» рішенням від 21.10.2021 № 286 встановлено тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення), які діють з 01.11.2021 р.

Отже, протягом грудня місяця діє тариф на теплову енергію для потреб інших споживачів: одноставковий тариф на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) - 4 272.79 грн/Гкал (без ПДВ).

Інформація про тарифи с загальнодоступною та перебуває у вільному цілодобовому доступі на сайті Полтавської обласної ради в розділі «ТАРИФИ».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором, зокрема, відповідно до умов Договору поставляв відповідачу теплову енергію та надсилав рахунки на її оплату (№АВ -20276 від 09.12.2021 р., № АВ-20567 від 31.12.2021 р.).

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором та приписів Цивільного кодексу України оплату отриманої теплової енергії у грудні 2021 р. не здійснив. Даказів у спростування вищезазначеного, суду не надав.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 784 735,87 грн. основного боргу за грудень 2021 року підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватепло" (вул. Новозіньківська, 5Б-К, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, буд. 2А, , р/рахунок № НОМЕР_1 АК «Полтава-банк» МФО 331489) 784 735,87 грн. заборгованості та 11 771,04 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

З огляду на введення воєнного стану на території України та вихід судді з відпустки Рішення підписано 05.05.2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Погрібна С.В.