ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2022 року м.Дніпро Справа № 904/6218/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання Зелецькому Р.Р.

Представники сторін:

від відповідача: Демченко Андрій Григорович (в режимі відеоконференції (діє на підставі довіреності № 2 від 31.12.2021 р.))

представник позивача до судового засідання не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (повний текст складено та підписано 06.12.2021 суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/6218/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій у загальному розмірі 1 603 964,12 грн. за Договором № 3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" інфляційні втрати, 3% річних та штрафні санкції у загальному розмірі 1 603 964,12 грн. за Договором № 3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 позов задоволено та стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 466 224,80 грн. - пені, 461 066,84 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних та 24 005,82 грн. - частину витрат по сплаті судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/6218/19 - задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/6218/19 - змінено та викладено в новій редакції, а саме: Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних та 24 005,82 грн. - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. В іншій частині - відмовити.

17.07.2020 на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду 13.07.2021, яка набрала законної сили 13.07.2020, видано наказ про примусове виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 13.10.2020 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/6218/19 відкрите на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

20.10.2021 від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих № 236/07 від 15.11.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, обґрунтована положеннями частини 1 статті 7 Закону Україин «Про заходи спрямовані на врегулюванням заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підпристм централізованого водопостачання та водовідведення».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 у справі №904/6218/21 Заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2021 у справі № 904/6218/19 про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних. В іншій частині вимог - відмовлено.

Приймаючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що в межах розгляду справи 904/6218/19, погашення основної частини боргу відбулося до 1 червня 2021 року.

Неможливість внесення до реєстру основної заборгованості, яка погашена станом на 1 червня 2021 року, на погляд суду, унеможливлює та робить недоцільним внесення заборгованості зі сплати неустойки, 3 % річних та інфляційних витрат, в умовах відсутності боргу, який підлягає врегулюванню за Законом.

Така позиція суду узгоджується із ч. 2 ст. 7 Закону №1730-VIII, за якою нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року.

Таким чином, відсутність основного боргу та обов`язок списати неустойку (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних з дня набрання чинності Законом, виключає будь- який їх облік у реєстрі, який формується в нової редакції після набрання Законом чинності.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви боржника та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанняю в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь НАК «Нафтогаз України» 466 224,80 грн. пені, 464 642,66 грн. інфляційних втрат, 206 871,86 грн. 3% річних.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- наведена заявником ст. 7 Закону № 1730 визначає саме списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, проте заявником не підтверджено доказами самого факту списання коштів (пені, інфляційних втрат та 3% річних) зазначених у виконавчому документі, як і відсутні в матеріалах заяви докази стосовно порядку (механізму) такого списання зазначених нарахувань.

- приписи Закону № 1730 не наділяють суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку із прийняттям вказаного вище Закону, оскільки у останньому відсутня пряма вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання.

- в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

- саме результати перегляду в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами з прийняттям відповідного судового рішення можуть стати підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

- наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2020 №904/6218/19 не був виданий судом помилково; обов`язок боржника стосовно невиконаного ним в обумовлений сторонами строк зобов`язання по договору №3257/1718-БО-5/ПТ від 26.09.2017 не є припиненим або добровільно виконаним ні самим боржником, ні іншою особою. Наказ був виданий за наявності відповідної правової підстави та не створює для боржника обов`язків, які не передбачені рішенням суду.

Наявність Закону № 1730, зокрема ч. 2 ст. 7, не виключає норму ЦК України, що встановлює виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

- обов`язок КПТМ "Криворіжтепломережа" перед НАК "Нафтогаз України" за рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6218/19 є дійсним та не припиненим.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" вказує, що:

- за відомостями Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання, вбачається, що комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» внесено до відповідного реєстру за номером 176 згідно з наказом Мінрегіону від 25.10.2017 №279.

- заборгованість зі сплати основного боргу за отримання природного газу відсутня (була сплачена до 01.06.2021), що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків та не заперечується сторонами. Отже у КПТМ «Криворіжтепломережа» відсутній основний борг за отриманий природний газ перед позивачем, а тому нарахована на основну заборгованість пеня, інфляційні та 3% річних підлягають списанню згідно приписів статті 7 Закону № 1730.

- враховуючи положення частини 2 статті 7 Закону від 03.11.2016 №1730 (з врахуванням змін внесених Законом України від 14.07.2021 №1639), є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав, відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, для визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/6218/19 таким, що не підлягає виконанню.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 17.01.2022 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/6218/21. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №904/6218/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.

21.01.2022 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла справа №904/6218/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2022 апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою суду від 14.02.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №904/6218/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 02.03.2022 о 12:20 годин.

02.03.2022 судове засідання не відбулося.

Ухвалою суду від 05.04.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №904/6218/21 призначено в судове засідання на 25.04.2022 об 12:20 годин.

Від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 15.04.2022 судові засідання у справі №904/6218/19 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

Ухвалою суду від 25.04.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.05.2022 на 15:00 год. Судові засідання у справі №904/6218/21 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

Про дату час і місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 926 та № 046.

Також в матеріалах справи (т.2 а.с. 102-106) наявне клопотання позивача про розгляд справи за його відстуності.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Беручи до уваги, що неявка представника позивача не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

02.05.2022 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

20.10.2021 від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих № 236/07 від 15.11.2021 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

25.114.2021 від АТ "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення на заяву боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог боржник посилається зокрема на те, що відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в редакції Закону України "Про заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб: підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону підлягають списанню.

Відповідно до Акту звіряння розрахунків станом на 31.05.2021 року між КПТМ «Криворіжтепломережа» та АТ «НАК «Нафтогаз України» сума основного боргу за Договором №3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року відсутня.

Заборгованість становить 1 134 357,87 грн., з яких: інфляційні витрати -461261,21 грн., проценти річних - 206871,86 грн., пеня - 466224,80 грн., яка підлягає списанню в подальшому.

Листом № 8/10-1853-17 від 25.10.2017 з повідомленням про включення до Реєстру, Департамент економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства повідомило КПТМ «Криворіжтепломережа», що підприємство внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожитті енергоносії.

Листом №39/7-6392-21 від 29.09.2021 НАК «Нафтогаз України» повідомив КПТМ «Криворіжтепломережа» про відмову в списанні заборгованості та про вжиття заходів щодо виконання Закону №1730 в частині списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на погашену заборгованість за спожитий природний газ, після актуалізації даних, внесених до Реєстру.

Заявник зазначив, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг - підлягають списанню, наказ про примусове стягнення виданий Господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/6218/19 від 17.07.2020 є таким, що не підлягає виконанню повністю.

Стягувач проти задоволення заяви боржника заперечив, посилаючись на те, що наказ від 17.07.2020 по справі № 904/6218/19 не був виданий судом помилково (рішення суду у даній справі набрало законної сили, рішення суду підлягає примусовому виконанню, рішення суду не скасоване); обов`язок боржника стосовно невиконаного ним в обумовлений сторонами строк зобов`язання по договору №3255/1718-БО-5/ПТ від 26.09.2017 не є припиненим або добровільно виконаним ні самим боржником, ні іншою особою. Наказ був виданий за наявності відповідної правової підстави та не створює для боржника обов`язків, які не передбачені рішенням суду. Стосовно інших причин (як однієї з підстав визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково), то слід зазначити, що наявність Закону № 1730 (з урахуванням внесених змін), зокрема ч. 2 ст. 7, не виключає норму (загальну умову) ЦК України, що встановлює виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Отже, обов`язок Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" перед НАК "Нафтогаз України" за постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у справі 904/6218/19 є дійсним та не припиненим.

Стягувач зазначив, що виходячи з положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 30.11.2016 №1730-VШ зі змінами відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 №1639-ІХ судовий збір не підлягає списанню.

Також звертає увагу суду нате, що наразі боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно Закону №1730 в редакції чинній на даний момент.

Боржником не надано доказів звернення його до органу виконавчої влади із зазначеними у ст. 3 Закону №1730 документами для включення його до реєстру згідно вимог вищезазначеної статті Закону №1730.

З даних Реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону не вбачається, що боржник включений до нього в частині врегулювання заборгованості саме перед НАК «Нафтогаз України», тобто за Стягувачем у справі №904/6218/19 (виконавче провадження №62942103).

03.11.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" № 1730-VІІІ, який набрав чинності

30.11.2016. Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

29.08.2021 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону №1730-VІІІ та до його назви.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду, якою наказ господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.21р. у справі №904/6218/19 визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних.

Стаття 129 1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 198 Господарського кодексу України визначено, що платежі за грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівковою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 195/465/15-ц. При цьому, зазначений перелік є орієнтовним та приблизним, не містить виключного переліку підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Пунктами 3.3, 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково). Тією ж частиною четвертою статті 117 ГПК передбачено, що коли стягнення за наказом, визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, уже відбулося, господарський суд на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Положеннями ч.1-4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Аналіз вказаної норми закону дає підстави вважати, що є такі підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню:

- якщо такий наказ було видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній у зв`язку з припиненням;

- якщо обов`язок боржника відсутній у зв`язку з добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших причин.

За приписами статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом від 14 липня 2021 року N 1639-IX, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

29 серпня 2021 року набрав чинності Закон України від 14 липня 2021 року N 1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон №1639-ІХ). Законом, між іншим, внесено зміни до Закону України від 3 листопада 2016 року N 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон № 1730-VIII).

Крім цього, законом України від 14.07.21р. № 1639-IX Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу (далі - Закон № 1639-ІХ), частину першу статті 1 Закону № 1639-ІХ « У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:» доповнено абзацем четвертим наступного змісту:

заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду).

Таким чином, на відміну від приписів ст.2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", законодавець не обмежив дії Закону N 1730-VIII на суб`єктів, в залежності від включення їх до Реєстру.

З системного аналізу положень статті 1 Закону № 1639-IX від 14.07.2021р. вбачається, що законодавець розширив абзацем четвертим частину першу статті 1 Закону № 1639-IX від 14.07.2021 поняття «заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість)» - заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що: «… Боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно Закону №1730 в редакції чинній на даний момент, однак місцевий суд прийшов до висновку, що законодавець не обмежив дію Закону №1730-УІІІ на суб`єктів, в залежності від включення їх до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, місцевий суд неправильно застосувавши норми матеріального права (ст. 328 ГПК України, норми Закону №1730, з урахуванням змін, внесених Законом №1639), необгрунтовано задовольнив заяву боржника та визнав наказ господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 у справі №904/6218/19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КПТМ «Криворіжтепломережа» на користь НАК «Нафтогаз України» - 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних…

… приписи Закону № 1730 не наділяють суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку із прийняттям вказаного вище Закону, оскільки у останньому відсутня пряма вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання…» відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Так, мета Закону № 1730-VIII полягає у забезпечені загального інтересу та інтересів суспільства - забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, діяльність яких пов`язана із виконанням житлово-комунальних послуг, які визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 8 Закону № 1730-VIII законодавець запровадив гарантії забезпечення прав та інтересів кредиторів в умовах реалізації механізмів оздоровлення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

В даному випадку, відповідач спожив природний газ за договором із позивачем як виконавець/виробник житлово-комунальних послуг.

Таким чином, господарським судом цілком обгрунтовано прийнято рішення про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до листа Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарсьтва України №8/10-1853-17 від 25.10.2017 КПТМ «Криворіжтепломероежа» внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (т.2 а.с. 11).

Доказів того, що центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення КПТМ «Криворіжтепломережа» з цього Реєстру не приймалось.

Крім того, встановлений Законом №1730 обов`язок списати заборгованість виникає у позивача з моменту набрання ним чинності. Зволікання позивача, в умовах чітко встановлених та підтверджених судом в межах цієї справи боргових зобов`язань, не може впливати на права відповідача бути вільним від боргів, які підлягають списанню.

Згідно із ст. 7 Закону 1730-VIII, із змінами, внесеними Законом від 14.07.2021, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6218/19, предметом позову у даній справі було стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь позивача інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій у загальному розмірі 1 603 964,12 грн. за Договором № 3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року.

Відповідно до тексту мотивувальної частини рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020р.:

«… 26.09.2017 між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі позивач, постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі відповідач, споживач) було укладено договір № 3255/1718-БО-5/ПТ постачання природного газу від 26.09.2017 року.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його, на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) газ обсягом до 2940,00 тис.куб.м.

Позивач на виконання умов договору передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 16 086 470,94 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 30-34).

Як сторони встановили у п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання у строк визначений договором…». (т.1 а.с. 104-105)

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині: «… Таким чином, наведена заявником ст. 7 Закону № 1730 визначає саме списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, проте заявником не підтверджено доказами самого факту списання коштів (пені, інфляційних втрат та 3% річних) зазначених у виконавчому документі, як і відсутні в матеріалах заяви докази стосовно порядку (механізму) такого списання зазначених нарахувань…» визнаються колегією суддів такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, в даному випадку, основна заборгованість відповідача за спожитий природний газ, на яку позивачем були нараховані пеня, три відсотки річних та інфляційні витрати, була сплачена відповідачем до 01.06.2021р., а тому на відносини сторін розповсюджується ч.2 ст. 7 Закону 1730-VII, яка є нормою прямої дії, застосування приписів якої не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до 1 червня 2021 року.

Колегія суддів відхиляє помилкові доводи скаржника про те, що при вирішенні питання про можливість визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 904/6218/19 необхідно було враховувати правові висновкі, викладені в постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 910/8665/17 оскільки, як вбачається зі змісту зазначенної постанови суду касаційной інстанції предметом перегляду була ухвала Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019, якою відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "ВТОРМЕТАЛ" про визнання виконавчих документів (наказів Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 910/8665/17) на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації "Союз інвесторів України" від 28.04.2017 у справі № 38/16 про солідарне стягнення з ТОВ "Інтер-ГТВ" та ТОВ "ВТОРМЕТАЛ" на користь Банку заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 17.06.2011 № 64-В/11/54/КЛ, такими, що не підлягають виконанню. Заява у справі № 910/8665/17 була обґрунтована тим, що обов`язок боржників з оплати коштів за виданими наказами повністю відсутній у зв`язку з його припиненням внаслідок виконанням зобов`язання належним чином.

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Верховний Суд звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Тобто у кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Враховуючі наведені норми права та обставини даної справи, колегія суддів зазначає, що господарський суд правильно дійшов висновку про наявність підстав для визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.21р. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 466 224,80 грн. - пені, 464 642,66 грн. - інфляційних втрат, 206 871,86 грн. - 3% річних., відмовивши в іншій частині вимог заяви .

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2 270,00 грн. (т. 2 а.с. 82) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №904/6218/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №904/6218/19 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн. покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 12.05.2022

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна