ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2022 Справа № 914/3755/21

За позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра», м. Львів

про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення

Суддя Мороз Н. В.

При секретарі Пришляк М.С.

Представники:

Від позивача: Чижович І.З.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра» про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Ухвалою суду від 14.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.01.2022.

11.01.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.02.2022, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Ухвалою від 08.02.2022 продовжено підготовче провадження на 30 днів з 15.02.2022 та відкладено підготовче засідання на 10.03.2022.

Ухвалою від 10.03.2022 відмовлено відповідачу у клопотанні про продовження строку для подання відзиву, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12.04.2022.

12.04.2022 судове засідання відкладено на 10.05.2022, про що відповідача повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

В судове засідання 10.05.2022 представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та усних поясненнях, наданих в судових засіданнях.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Через службу діловодства господарського суду подав клопотання від 10.05.2022 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю забезпечити явку нового представника інтересів ТзОВ «Ліра» у судове засідання.

Щодо поданого клопотання, суд зазначає.

Згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, ЗУ «Про міжнародне приватне право», ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай, справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Суд зазначає, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Одночасно, застосовуючи при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд звертає увагу відповідача, що надаючи стороні право на заявлення клопотань (зокрема щодо відкладення розгляду справи) законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки сторони (в даному випадку відповідача) до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав відповідача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони позивача.

Отже, за висновками суду, у даному випадку задоволення клопотання відповідача призведе до безпідставного затягування імперативно встановлених процесуальним законом строків розгляду справи, порушення прав сторін щодо розгляду справи упродовж розумного строку, а отже, і порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, у клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди №Г-10719-17 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 11.12.2017 щодо повної та вчасної сплати орендної плати, у зв`язку з чим позивач просить суд розірвати вказаний договір оренди, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліра» звільнити, повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 169 582,18 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов у встановлені процесуальним законом строки не подав.

У судових засіданнях та письмових поясненнях по суті спору зазначив, що у 2020 році на час перебування м. Львова у червоній зоні через пандемію COVID-19, відповідача було звільнено від орендної плати за користування нежитловим приміщенням.

У 2021 році м. Львів перебував у червоній зоні у травні, жовтні та листопаді. Дана обставина є підставою для зменшення орендної плати. Враховуючи наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліра» зверталось на адресу Львівської міської ради з проханням зменшення орендної плати за користування нежитловими приміщеннями. Однак, відповіді від позивача на вказані письмові звернення не отримав.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем грубо порушено права ТзОВ «ЛІРА» стосовно зменшення або звільнення від орендної плати у 2021 році, а заборгованість по орендній платі повинна бути на 84 000,00 грн меншою, ніж заявлено позивачем (за 3 місяці перебування м. Львів у червоній зоні).

Обставини справи.

11.12.2017 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (позивач, за договором орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліра» (відповідач, за договором орендар) укладено договір оренди №Г-10719-17 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень).

Згідно з п.1 договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дорошенка, 29, загальною площею 102,0 м2.

Даний договір укладений на 2 роки 364 дні з 11.12.2017 до 10.12.2020 включно (п. 4.1 договору).

05.06.2020 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліра» укладено договір № Г-10719-17(Д-20), відповідно до умов якого сторони домовились, зокрема, внести зміни до договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) в частині балансоутримувача та терміну дії договору (до 05.06.2025 включно).

У розділі 5 договору оренди №Г-10719-17 визначена орендна плата та порядок розрахунків. Так, розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради №897 від 07.06.2007 (зі змінами та доповненнями) і складає 20 035,91 грн без ПДВ за перший місяць оренди. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць. Розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду. Орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця. У разі прострочення по сплаті орендних платежів орендар сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Згідно з п.6.2.5 договору, орендодавець має право достроково розірвати цей договір за наявності підстав, передбачених чинним законодавством України, якщо орендар, зокрема, не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд. Пунктом 7.1.2 договору оренди встановлено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з п.9.1 договору, повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії цього договору або дострокового його припинення чи розірвання.

Об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з часу настання однієї із подій, вказаних в п.9.1 цього договору (п.9.3).

Пунктом 9.6 договору встановлено, що у разі припинення або розірвання договору орендар повинен повернути орендодавцю об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцю збитки у разі погіршення стану об`єкта оренди з вини орендаря.

Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 6464 від 28.04.2020 «Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період карантину», на період з 17.03.2020 і до завершення карантину не нараховується та не сплачується орендна плата за користування нежитловими приміщеннями, які належать до власності територіальної громади м. Львова.

В подальшому, ухвалою Львівської міської ради № 121 від 25.02.2021 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 28.04.2020 № 6464 «Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину» встановлено, що дія ухвали від 28.04.2020 № 6464 поширюється з 17.03.2020 до 28.02.2021 включно.

Листами від 21.04.2021, адресованими членам комісії з питань комунальної власності, Міському голові Львова та Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, відповідач повідомляв про скрутне матеріальне становище та неможливість сплати орендної плати за оренду приміщення у зв`язку з введений на території м. Львова карантин, а також просив посприяти у відтермінуванні сплати орендної плати до пом`якшення карантинних обмежень.

Дані звернення орендаря залишені орендодавцем без відповіді та задоволення.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, всупереч умовам укладеного договору відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати виконує неналежно.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Довідки про заборгованість від 03.12.2021 №4-2302-47955, орендна плата за користування об`єктом оренди не вносилась в терміни та в розмірах, визначених умовами договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень).

Таким чином, позивач стверджує, що відповідачем допущено несплату орендної плати в повному обсязі, зокрема з червня 2021 до жовтня 2021, тобто період повної несплати орендних платежів складав 5 місяців. Дана обставина, відповідно до п.5.8 договору оренди та ч.1 ст.782 ЦК України, є підставою для дострокового розірвання договору.

Враховуючи порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору, з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Оцінка суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди №Г-10719-17 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 11.12.2017.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ГК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

Статтею 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Положеннями п.31 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Згідно з ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 795 ЦК України визначено, що передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору орендодавець передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дорошенка,29, загальною площею 102,0 м2 та знаходиться на балансі ЛКП «Цитадель-Центр».

Стаття 10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» визначає орендну плату та її індексацію істотною умовою договору оренди.

Згідно з ч.1, 5 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст. 286 ГК України). В матеріалах справи відсутні докази внесення змін у договір оренди в частині розміру орендної плати.

У відповідності до ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на скрутну фінансову ситуацію судом до уваги не приймаються.

З приводу заперечень відповідача суд також зауважує, що скрутне фінансове становище та відсутність коштів в будь якому випадку не може звільнити сторону від виконання господарських зобов`язань, оскільки дані обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Скрутне фінансове становище чи відсутність будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ст.ст. 525, 615 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розділом 5 договору оренди №Г-10719-17 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) встановлені орендна плата та порядок розрахунків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обов`язок сплати орендних платежів у орендаря наставав щомісяця 20 числа місяця, наступного за звітним.

Як вбачається з Довідки про заборгованість з орендної плати, у відповідача обліковується заборгованість з орендної плати у розмірі 169 582,18 грн з березня 2021 по жовтень 2021 (включно). При цьому, за період з квітня 2020 по лютий 2021 (включно) орендна плата на період карантину не нараховувалась. Доказів погашення заборгованості чи інших доказів на спростування позиції позивача відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язання щодо сплати орендної плати, а відтак позовна вимога про стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 169 582,18 грн підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди, суд зазначає наступне.

За приписами ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд (ст.782 ЦК України).

Положеннями ч.1ст.188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, останній не сплачував орендної плати більш, ніж протягом трьох місяців підряд, зокрема, протягом червня 2021- жовтня 2021.

У пунктах 5.8 та 6.2.5.3 договору оренди №Г-10719-17 сторони погодили, що несплата орендної плати протягом 3 місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди; орендодавець має право достроково розірвати цей договір у разі не внесення плати за користування майном протягом 3 місяців.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (ч.2 ст.24 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»).

За змістом ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

З огляду на викладене, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, є вимога про розірвання Договору оренди №Г-10719-17 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 11.12.2017.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди протягом трьох днів в порядку, визначеному договором.

Положеннями ч. 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Порядок повернення орендодавцю об`єкта оренди сторонами погоджено у розділі 9 договору оренди.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки суд вважає обгрунтованою вимогу про розірвання договору оренди, то відповідач зобов`язаний повернути орендовані ним приміщенння.

Враховуючи наведене, вимога про повернення об`єкта оренди шляхом виселення підлягає задоволенню.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Згідно з ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, відтак витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати договір оренди №Г-10719-17 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 11.12.2017, укладений між Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліра» (м. Львів, вул. Дорошенка, 29, ідентифікаційний код 23268277).

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліра» (м. Львів, вул. Дорошенка, 29, ідентифікаційний код 23268277) звільнити та повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 102 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів вул. Дорошенка,29 (стягувач - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра» (м. Львів, вул. Дорошенка, 29, ідентифікаційний код 23268277) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625) заборгованість з орендної плати у розмірі 169 582,18 грн та 7 083, 73 грн судового збору.

Повне рішення складено 12.05.2022

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.