ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2022 р. Справа № 911/99/22

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛогістикПартнерс»

про стягнення 30 981,00 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.01.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі-ПАТ «СК України «Арсенал Страхування»/позивач) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛогістикПартнерс» (далі-ТОВ «ЛогістикПартнерс»/відповідач) про стягнення 30 981,00 грн страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2022 у справі №911/99/22 позовну заяву ПАТ «СК України «Арсенал Страхування» залишено без руху, а виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

14.02.2022, у встановлений судом строк, через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із копіями документів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.02.2022 позовну заяву ПАТ «СК України «Арсенал Страхування» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №911/99/22, постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі, тоді як ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі судом надіслано на юридичну адресу відповідача згідно з наявними в ЄДР відомостями. Конверт з надісланою судом кореспонденцією стосовно відкриття провадження повернуто до суду органом поштового зв`язку із зазначенням причини такого повернення - «за закінченням терміну зберігання».

Водночас ухвалу про відкриття провадження офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, тоді як за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду вищевказаного, відповідачу надано право бути обізнаним про прийняті у даній справі рішення шляхом доступу до Реєстру та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2018 між ПАТ «СК України «Арсенал Страхування» як страховиком та ОСОБА_1 як страхувальником було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №593/18-Т/Х/01 (далі-договір), відповідно до якого страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Mazda 6, державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Копія зазначеного страхового договору міститься в матеріалах справи.

За доводами позивача, 10.04.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого позивачем транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «MAN 19.314» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем. Внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог п. 31.4.5 «б» ПДР обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В підтвердження вказаних вище обставин позивач надав суду копію постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2019 у справі №243/3937/19, відповідно якої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм в ТОВ «ЛогістикПартнерс», визнано винним у вчиненні 10.04.2019 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

12.04.2019 ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Як зазначено позивачем, за результатами огляду транспортного засобу (протокол б/н від 12.04.2019), на підставі розрахунку страхового відшкодування б/н від 18.04.2019 та рахунка-фактури №021604219 на суму 30 981,00 грн, складеного ТОВ «Лінкед», позивачем як страховиком було прийнято рішення, оформлене страховим актом №006.00572419-1 від 18.04.2019, про виплату страхового відшкодування у розмірі 30 981,00 грн.

Копії зазначених вище документів містяться в матеріалах справи.

19.04.2019 позивачем на рахунок ТОВ «Лінкед» сплачено 30 981,00 грн страхового відшкодування, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №9998789.

За доводами позивача, з метою досудового врегулювання даного спору ним були надіслані претензії про відшкодування виплаченого страхового відшкодування у розмірі 30 981,00 грн:

- АТ «Страхована компанія «Мега-гарант» як страховику ОСОБА_3 ;

- відповідачу як роботодавцю ОСОБА_3 .

Як зазначено у позовній заяві, оскільки за змістом постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 є водієм ТОВ «ЛогістикПартнерс», позивач вважає, що під час ДТП ОСОБА_3 виконував службові обов`язки.

У відповідь на вказану претензію ПАТ АТ «Страхована компанія «Мега-гарант» листом №25-10/2 від 25.10.2019 відмовило у задоволенні вимог позивача, оскільки обставини ДТП та заподіяння шкоди застрахованому автомобілю не можуть бути визнані страховим випадком. Копії зазначених листів містяться в матеріалах справи.

Посилаючись на те, що відповідач на надіслану йому вимогу не відповів, як і не відшкодував понесені позивачем витрати за договором страхування, позивач просить суд стягнути з відповідача 30 981,00 грн страхового відшкодування.

Правовими підставами заявленої вище вимоги відповідач визначив, зокрема, ст. ст. 993, 1172, 1172 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до приписів ст. ст. 979, 993 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказані положення кореспондують з приписами ст. 27 Закону України "Про страхування".

Зазначеними вище нормами матеріального права врегульовано правовідносини суброгації (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін), яка є одним із видів уступки права, що полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Так, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється, у ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Тобто, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі №910/18279/19.

Приписами статей 224, 225 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна.

Зазначені вище норми кореспондують з частиною першою статті 22 ЦК України, згідно з якою збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої вищевказаними нормами законодавства, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина.

Так, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки нормою права.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків, а тому важливим є встановлення, що протиправна дія чи бездіяльність особи є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Поряд з цим саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07.07.2021 у справі №646/989/18.

Приписами статей 74, 77 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, в порушення вищевказаних законодавчих приписів, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами ані обставин належності автомобіля «MAN 19.314» державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 у момент ДТП саме відповідачу, ані перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з відповідачем і виконання ним трудових обов`язків водія підприємства під час ДТП.

Посилання позивача на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області судом відхиляються, оскільки у вказаній постанові зазначено лише, що ОСОБА_3 є водієм ТОВ «ЛогістикПартнерс». Обставини настання ДТП саме під час виконання ОСОБА_3 своїх трудових (службових) обов`язків, вказана постанова не містить, як і не містить інформації про встановлення судом власника автомобіля, яким керував ОСОБА_3 .

Доводи ж позивача про те, що оскільки ОСОБА_3 є водієм ТОВ «ЛогістикПартнерс», а тому під час ДТП останній виконував службові обов`язки є суб`єктивним бездоказовим припущенням позивача, що не відповідає встановленим процесуальним законодавством вимогам до засобів доказування.

При цьому, позивачем до матеріалів справи надано документ під назвою «відповідь від НПУ» б/н б/д, зі змісту якого слідує, що власником автомобіля «MAN 19.314» державний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а цивільно-правова відповідальність учасника ДТП застрахована ПАТ «СК України «Мега-гарант» за полісом №4537052 від 01.10.2019.

Водночас, у листі ПАТ АТ «Страхована компанія «Мега-гарант» №25-10/2 від 25.10.2019 власником автомобіля «MAN 19.314» державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована за полісом №4537052 від 01.10.2019 зазначено ОСОБА_3 .

Тобто, до матеріалів справи надано документи, які містять в собі суперечливу інформацію про власника зазначеного автомобіля, тоді як жодних доказів того, що саме відповідач є власником такого автомобіля або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо) здійснював його експлуатацію під час ДТП у розумінні ст. 1187 ЦК України сулу не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів як протиправної поведінки та/або бездіяльності відповідача, так і причинно-наслідкового зв`язку, між такою поведінкою та заявленими до стягнення збитками, і, як наслідок, недоведеність позивачем наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків

Враховуючи наведені вище норми права та фактичні обставини справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 30 981,00 грн страхового відшкодування задоволенню не підлягає з підстав її нормативної необґрунтованості та доказової непідтвердженості.

Слід додатково звернути увагу, що при ухваленні рішення у даній справі судом не застосовано приписи статті 1191 ЦК України, на які послався позивач в обґрунтування позову, оскільки вказаною статтею унормовано поняття регресу, що не є тотожним поняттю суброгації, яка є кваліфікуючою ознакою спірних у даній справі правовідносин.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору та на правову допомогу у даній справі покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛогістикПартнерс» (08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Садова, 16Б, кв. 5, ідентифікаційний код 41128803) про стягнення 30 981,00 грн страхового відшкодування відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 16.05.2022.

Суддя В.А. Ярема