ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022 Справа № 914/2865/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міст Експрес", м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. Тернопіль

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міст Експрес" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.09.2021 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі № 914/2865/21 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 20.10.2021 р.

07.10.2021 р. представником відповідача подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 23561/21, відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволені позову повністю з підстав, викладених у поданому відзиві.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.10.2021 р. розгляд справи по суті відкладено на 22.11.2021 р.

21.10.2021 р. представником позивача подано на адресу суду клопотання з додатками про витребування доказів у відповідача за вх. № 24771/21.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.11.2021 р., судом постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 914/2865/21 за правилами загального позовного провадження за ініціативою суду, розгляд справи почати зі стадії відкриття провадження у справі. Крім того, ухвалою суду від 22.11.2021 р. клопотання представника позивача про витребування доказів за вх. № 24771/21 від 21.10.2021 р. задоволено і витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міст Експрес" відомості, а саме: належним чином засвідчену копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Renault Dokker" д.р.н. НОМЕР_1 ; належним чином засвідчену копію договору оренди транспортного засобу "Renault Dokker" д.р.н. НОМЕР_1 , який діяв на дату ДТП або документи, які підтверджують факт передачі транспортного засобу "Renault Dokker" д.р.н. НОМЕР_1 у користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міст Експрес". Підготовче засідання призначено на 22.12.2021 р.

17.12.2021 р. представником відповідача, на виконання вимог ухвали суду від 22.11.2021 р., долучено до матеріалів справи належним чином засвідчену копію наказу від 01.09.2014 р. про прийняття на роботу до відповідача ОСОБА_1 та належним чином засвідчену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Renault Dokker" д.р.н. НОМЕР_1 за відповідачем.

Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.12.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/2865/21 на тридцять днів, з ініціативи суду, з 23.01.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.12.2021 р., підготовче засідання у даній справі призначено на 26.01.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.01.2022 р., судом постановлено позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міст Експрес" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у справі № 914/2865/21 залишити без руху. Встановлено Приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" строк у 5 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків позовної заяви, а саме, надати суду докази, якими позивач обґрунтовує визначення розміру збитків, в тому числі додаток 1 до страхового акту № 73 від 12.12.2019 р., згідно якого сума страхового відшкодування становить 22 483,54 грн.

31.01.2022 р. представником позивача, на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2022 р., подано на адресу суду заяву про усунення недоліків з додатками, яка зареєстрована відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 3008/22 від 04.02.2022 р.

У зв`язку з наведеним, ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.02.2022 р. судом постановлено підготовче засідання призначити на 02.03.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.03.2022 р., судом постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 914/2865/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04.05.2022 р., з врахуванням ухвали про виправлення описки від 16.03.2022 р.

04.05.2022 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

03.05.2022 р. представником позивача подано на електронну адресу суду заяву за вх. № 9084/22, в якій представник позивача просить суд здійснювати розгляд справи № 914/2865/21 без участі представника позивача у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

04.05.2022 р. відповідач явки свого представника в судове засідання з розгляду справи по суті не забезпечив, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

02.05.2022 р. представником відповідача подано на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 8969/22, в якому відповідач просить суд вирішити питання про відкладення розгляду справи № 914/2865/21, призначену на 04.05.2022 р. на іншу дату після закінчення воєнного стану в Україні.

04.05.2022 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 22.09.2021 р. не виконав, письмових пояснень щодо суті заявлених позовних вимог не надав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 04.05.2022 р. не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Стосовно клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи за вх. № 8969/22 від 02.05.2022 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 02.03.2022 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 04.05.2022 р., з врахуванням ухвали про виправлення описки від 16.03.2022 р.

Суд зазначає, що задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи призведе до невиправданого затягування судового процесу, суперечитиме завданню господарського судочинства, порушуватиме уже зазначений вище принцип розумності процесуальних строків, а також принципи змагальності, пропорційності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, суд зазначає, що сторонам у даній справі було надано достатньо часу висловити свою позицію у справі, в т. ч. письмово, та реалізувати права надані їм чинним процесуальним законодавством України.

07.10.2021 р. представником відповідача подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 23561/21, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволені позову повністю з підстав, викладених у поданому відзиві.

Суд, враховуючи достатність документів наявних у матеріалах справи № 914/2865/21 для вирішення спору по суті не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

Крім цього, суд зазначає, що військових дій на території Львівської області не здійснюється.

Враховуючи відсутність обгрунтування та доказів того, яким чином воєнний стан не дає можливості представнику відповідача з`явитись в судове засідання, зважаючи на тривалий розгляд справи, враховуючи те, що явка представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалами суду у даній справі, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті.

Небажання сторони реалізувати її процесуальні права не позбавляє суд обов`язку здійснити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інші підстави для відкладення розгляду справи, визначені ч. 2 ст. 202 ГПК України також відсутні.

Зважаючи на викладене вище, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи за вх. № 8969/22 від 02.05.2022 р.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалами суду у даній справі, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/2865/21.

В судовому засіданні 04.05.2022 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 27.03.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (далі - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», позивач) та ТОВ «Алокозай Преміум» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) (далі -Договір страхування) № 06/02-40 К-119015, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу Фольксваген, д.р.н. НОМЕР_2 .

02.04.2019 року о 09 годині 05 хвилин в м. Тернопіль на вул. А. Текстильна, 28 Ч сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля Фольксваген, д.р.н. НОМЕР_2 , та транспортного засобу Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаного ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки Фольксваген д.р.н. НОМЕР_2 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до Рахунку СТО № 346 від 03.04.2019 р., становив 42 097,78 грн.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/8820/19 від 16.04.2019 р.

Цією постановою також встановлено, що ОСОБА_1 скоїв наїзд на автомобіль Фольксваген, д.р.н. НОМЕР_2 , що перебував у нерухомому стані, внаслідок чого відбулося пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до страхового акту № 73 від 12.12.2019р. позивач визнав дорожньо транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 22 483,54 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування долучено позивачем до матеріалів справи.

Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУР ГРУП» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 22 483,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР110087 від 13.12.2019 року.

Також стало відомо, що цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в СК «Альфа-Страхування» за полісом №АО/03014815. Зазначена Страхова компанія здійснила виплату в розмірі 9 488,41 грн. та доплату в розмірі 2 754,81 грн., таким чином, вся сума виплати становила 12 243,22 грн.

Розрахунок залишкової суми боргу має наступний вигляд: 22 483,54 (страхова виплата) - 12 243,22 (виплата страховика з урахуванням зносу) = 10 240,32 грн.

У зв`язку з тим, що ПрАТ СК «Альфа-Страхування» здійснило виплату в розмірі 12 243,22 грн., то, на думку позивача, ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" має право зворотної вимоги (регресу) до ТзОВ "Торговий дім "Міст Експрес" на суму 10 240,32 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Представник позивача як у позовній заяві так і в заяві про розгляд справи без участі позивача за вх. № 9084/22 від 03.05.2022 р., просить суд здійснювати розгляд справи № 914/2865/21 без участі представника позивача у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці учасників судового процесу та об`єктивних обставин збройної агресії.

Позиція відповідача.

04.05.2022 р. відповідач явки свого представника в судове засідання з розгляду справи по суті не забезпечив, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

У поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву за вх. № 23561/21 від 07.10.2021 р. відповідач посилається на те, що 02.03.2019 року в м. Тернопіль на вул. А. Текстильна, 28 сталася дорожньо -транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля Volkswagen Crafter (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та транспортного засобу Renault (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням громадянина ОСОБА_2 .

Позивач в межах своїх зобов`язань за Договором страхування визнав ДТП страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 22 483, 54 грн. Також з метою відшкодування шкоди завданої ДТП було виплачене страхове відшкодування ПрАТ СК «Альфа - страхування» у розмірі 12 243, 22 грн. У зв`язку із виплатою страхового відшкодування, позивач просить стягнути із ТЗОВ «Торговий Дім «Міст експрес» 10 240, 32 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Відповідач у поданому відзиві зазначає про те, що позивач визначає, що особою в наслідок дій якої (порушення правил дорожнього руху) було заподіяно шкоду є громадянин України - ОСОБА_1 , який не впорався із керування, внаслідок чого сталася ДТП за участі автомобільного транспорту Volkswagen Crafter (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Також відповідач зазначає про те, що у позовній заяви відсутні докази, які б підтверджували або спростовували факт перебування громадянина ОСОБА_1 у трудових відносинах із відповідачем, як, відповідно, і відсутні докази, що у момент заподіяння шкоди він виконував трудову функцію за трудовим договором із юридичною особою.

Позивач також не надав доказів, які б вказували на правову підставу володіння транспортним засобом особою, яка заподіяла шкоду. Так, якщо навіть перебуваючи у трудових відносинах із юридичною особою, вона керувала транспортним засобом без достатньої правої підстави, така шкода згідно ч. 3 ст. 1187 ЦК України відшкодовується особою, що її заподіяла (а не роботодавцем). На підставі наведеного, відповідач просить суд у задоволені позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

27.03.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (позивач у справі) та ТОВ «Алокозай Преміум» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) (надалі -Договір страхування) № 06/02-40 К-119015, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу Фольксваген, д.р.н. НОМЕР_2 .

02.04.2019 року о 09 годині 05 хвилин в м. Тернопіль на вул. А. Текстильна, 28 Ч сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля Фольксваген, д.р.н. НОМЕР_2 , та транспортного засобу Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаного ДТП, застрахованому у позивача транспортному засобу марки Фольксваген д.р.н. НОМЕР_2 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до Рахунку СТО № 346 від 03.04.2019 р., становив 42 097,78 грн. Вказаний рахунок СТО № 346 від 03.04.2019 р. на суму 42 097,78 грн. долучений позивачем до матеріалів справи.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/8820/19 16.04.2019 р., яка долучена до матеріалів справи.

Цією ж постановою також встановлено, що громадянин ОСОБА_1 02 квітня 2019 року о 09 год. 05 хв., в м. Тернополі по вул. Текстильна, 28ч, керуючи транспортним засобом марки «Renault Dokker» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки Volkswagen Crafter НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до страхового акту № 73 від 12.12.2019р. позивач визнав дорожньо транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 22 483,54 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування № 73 від 12.12.2019 р. долучено позивачем до матеріалів справи.

Розрахунок суми страхового відшкодування № 73 від 12.12.2019 р. на суму 22 483,54 грн. здійснено на підставі ремонтної калькуляції № 19-0216173 від 06.12.2019 р.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи заяву-погодження ТОВ «Алокозай Преміум» на виплату страхового відшкодування від 11.12.2019 р., яка адресована голові правління ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", в якій зазначено, що страхувальник погоджується із вартістю відновлювального ремонту та просить належну до виплати суму страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 02 квітня 2019 р. з автомобілем марки Volkswagen Crafter НОМЕР_2 , застрахованого за договором/полісом страхування № 06/02-40К-0119015 від 27.03.2019 р. сплатити на банківський поточний рахунок.

Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУР ГРУП» виплатило ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 22 483,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР110087 від 13.12.2019 року, яке долучено позивачем до матеріалів справи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» за полісом №АО-3014815. Автомобіль Renault Dokker, д.н.з. НОМЕР_1 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-3014815 від 01.02.2019 р. Зазначена Страхова компанія здійснила виплату в розмірі 9 488,41 грн. (платіжне доручення № 2458 від 22.01.2020 р.) та доплату в розмірі 2 754,81 грн., таким чином, вся сума виплати становила 12 243,22 грн.

Розрахунок залишкової суми боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача становить: 22 483,54 (страхова виплата) - 12 243,22 (виплата страховика з урахуванням зносу) = 10 240,32 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією за вих. № 11639/АК від 30.03.2020 р. щодо відшкодування збитків в порядку регресу на суму 12 995,13 грн.

Відповідач надав відповідь на претензію позивача про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 12 995,13 грн. за вих. № 22042020/1 від 22.04.2020 р., в якій вказав, що не вбачає об`єктивних підстав для відшкодування сум, зазначених у претензії, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінка суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Як встановлено судом, 02.04.2019 року о 09 годині 05 хвилин в м. Тернопіль на вул. А. Текстильна, 28 Ч сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля Фольксваген, д.р.н. НОМЕР_2 , та транспортного засобу Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/8820/19 від 16.04.2019 р.

Цією постановою також встановлено, що громадянин ОСОБА_1 02 квітня 2019 року о 09 год. 05 хв., в м. Тернополі по вул. Текстильна, 28ч, керуючи транспортним засобом марки «Renault Dokker» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки Volkswagen Crafter НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Вказане ДТП відбулось з вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУР ГРУП» виплатило ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 22 483,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР110087 від 13.12.2019 року на суму 22 483,54 грн. , яке долучено позивачем до матеріалів справи.

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40 К-119015 від 27.03.2019 р. відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування фізичного зносу.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Renault Dokker», номерний знак НОМЕР_1 , власником даного транспортного засобу є відповідач - ТзОВ "Торговий дім "Міст Експрес".

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Позивач звернувся до суду із позовом до ТзОВ "Торговий дім "Міст Експрес" про відшкодування розміру виплаченого відшкодування, оскільки ОСОБА_1 станом на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується наказом ТзОВ "Торговий дім "Міст Експрес" за № 1960-3/ОС від 01.09.2014 р. про прийняття ОСОБА_1 з 01 вересня 2014 року водієм автотранспортних засобів відділу адресного обслуговування Тернопільського операційного відділення за сумісництвом, з виконанням обов`язків експедитора поряд з основною роботою. Вказаний наказ № 1960-3/ОС від 01.09.2014 р. долучено до матеріалів справи.

З урахуванням наведеного, на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 був працівником відповідача та виконував покладені на нього трудові обов`язки.

А відтак, у позивача виникло право вимоги відшкодування шкоди до відповідача - ТзОВ "Торговий дім "Міст Експрес" за шкоду, завдану його працівником.

З огляду на встановлені факти, суд відхиляє доводи відповідача в частині не доведення позивачем перебування громадянина ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування») регулюються умовами, визначеними у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - №АО-3014815 від 01.02.2019 р., та правилами статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як підтверджується матеріалами справи, страховик відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» відшкодував витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу на суму 12 243,22 грн.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат, до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача, є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

За розрахунком позивача, розрахунок залишкової суми боргу має наступний вигляд: 22 483,54 (страхова виплата, яку здійснив позивач) - 12 243,22 (виплата страховика з урахуванням зносу) = 10 240,32 грн.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України "Про страхування" можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини водія відповідача, перевищує виплачений ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» позивачу розмір страхового відшкодування, слід дійти висновку, що з відповідача, як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Слід зазначити, що заперечення викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву за вх. № 23561/21 від 07.10.2021 р. не спростовують позовних вимог, з огляду на докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 10 240,32 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судові витрати.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 120, 129, ч.ч. 1, 3 ст. 202, ч.3 ст.222, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Міст Експрес" (79035, м. Львів, вул. Зелена, 147; код ЄДРПОУ № 36152228) на користь позивача: Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; код ЄДРПОУ №24175269) 10 240,32 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 2 270,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 16.05.2022 р.

Суддя Долінська О.З.