ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1528/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

(склад суду змінено згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2022 у зв`язку зі звільненням судді Головея В.М.),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю ЗОНТ

на рішення Господарського суду Одеської області від 30.11.2021, проголошене суддею Бездолею Ю.С. у м. Одесі, повний текст якого складено 17.12.2021,

у справі № 916/1528/20

за позовом Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

до скаржника

про стягнення 43702,05 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року Ренійська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю (далі ТДВ) «ЗОНТ» про стягнення 43 702,05 грн. доходу, одержаного від безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги обґрунтовувались використанням відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав та сплатою за це платежів у меншій сумі, ніж передбачено з урахуванням розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, внаслідок чого позивач нарахував відповідачу решту належних за землю платежів, які просить стягнути на підставі ст. 1212 ЦК України

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.11.2021 позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто з ТДВ «ЗОНТ» на користь Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області 43 702,05 грн. та 2 102 грн. судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідач у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 використовував земельну ділянку за кадастровим номером №020070010 без належних правових підстав, оскільки укладений між сторонами договір оренди землі №004 від 30.01.2006 припинив свою дію, сплачуючи при цьому за неї до бюджету міської ради платежі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, натомість у відповідності до рішення Ренійської міської ради від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» для вказаної земельної ділянки встановлено ставку 4%, у зв`язку з чим наявні правові підстави для нарахування відповідачу решти належних платежів та їх стягнення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд дійшов неправомірного висновку про те, що відповідач використовував у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 відповідну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, оскільки безпідставно не врахував, що фактично сторони виконували умови додаткової угоди від 17.01.2017, яка була укладена під час дії договору оренди землі від 30.01.2006, тому фактично її підписання та укладення є поновленням договору оренди на новий строк на тих самих умовах.

Також на думку апелянта місцевий господарський суд не вірно оцінив докази позивача щодо відправлення на адресу відповідача листа повідомлення позивача від 10.02.2017 №06/122 про заперечення на поновлення договору оренди, зокрема безпідставно прийняв до уваги надану останнім ксерокопію витягу з книги розсилки, тоді як вона не завірена належним чином, не містить необхідних реквізитів установи видавника, не містять відомостей про відповідальну особу та період складення.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що позивач обрав не вірний спосіб захисту та не вірно визначив правові підстави позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сторони не дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди та договір оренди станом на спірний період припинив свою дію, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених обставин, а тому відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2002 між Відкритим акціонерним товариством «ЗОНТ» (нині - ТДВ «ЗОНТ») (покупець) та Відкритим акціонерним товариством «Техоснастка» (продавець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та сплатити госпрозрахунковий виробничий цех ВАТ «Техоснастка-Рені», розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Леніна, 98, загальною площею 2138,70 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 6347 кв. м. (об`єкт). Об`єкт належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на будову від 17.12.2001 №693, яке видано рішенням Ренійського міськвиконкому від 29.11.2001 №404. Об`єкт зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації м. Рені Одеської області у реєстраційній книзі під реєстровим №34-131.

За актом від 10.04.2002 приймання-передачі госпрозрахункового виробничого цеху ВАТ «Техоснастка-Рені» (складений на виконання умов договору купівлі-продажу від 10.04.2002) Відкрите акціонерне товариство «Техоснастка» передало, а Відкрите акціонерне товариство «ЗОНТ» прийняло госпрозрахунковий виробничий цех ВАТ «Техоснастка-Рені», загальною площею 2138,70 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 6347 кв. м., який перейшов у власність Відкритого акціонерного товариства «ЗОНТ» відповідно до договору купівлі-продажу від 10.04.2002.

Відповідно до акту від 14.01.2003 «Встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, переданої ВАТ «ЗОНТ» в довгострокову оренду, терміном на 10 років», на виконання рішення ІХ сесії ХХІV скликання Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області від 30.12.2003 №285 проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки, загальною площею 0,6347 га забудованих земель промисловості, переданої ВАТ «ЗОНТ» в довгострокову оренду терміном на 10 років для експлуатації та обслуговування виробничих приміщень за адресою; м. Рені, вул. Леніна, 98 на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області. В акті зазначено, що: в натурі межі ділянки закріплені межовими знаками, всі присутні ознайомлені з ними; ніяких заперечень з боку представників щодо меж ділянки не заявлено; розміри, місцерозташування земельної ділянка і її межі показані на плані, що прикладається; межові знаки передані на зберігання землекористувачу.

30.01.2006 між Ренійською міською радою (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «ЗОНТ» (орендар) укладено договір оренди землі №004, відповідно до якого орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, не сільськогосподарського використання - землі підприємств з обробки металу, для експлуатації і обслуговування виробничих приміщень, в м. Рені, вул. Леніна, 98, кадастровий №020070010.

Згідно з п.п. 2, 5, 6, 7 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею - 0,6347 гектари, у тому числі: землі промисловості - 0,6347 га, розташування та межі якої визначені на плані земельної ділянки, який додається до цього договору і є його невід`ємною частиною. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проведена. Земельна ділянка, яка передається в оренду, немає недоліків, що можуть перешкодити її ефективному використанню, та інших особливостей об`єкта оренди, які мають вплинути на орендні відносини.

У відповідності до п.8 договору його укладено на десять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.п. 9-14 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірах - 4,65 грн. за 1 метр квадратний або 29 513,55 грн. щорічно в грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням (без урахування) індексів інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно по 2 459,46 грн. Передача продукції та надання послуг, в рахунок орендної плата, оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з п.п. 21-25 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець, у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв`язується у судовому порядку. Здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені орендарем за письмовою згодою з орендодавцем землі, підлягають відшкодуванню. Умови, обсяги і строки відшкодування орендарю витрат за проведені ним поліпшення стану земельної ділянки визначаються окремою угодою сторін. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань , передбаченнях цим договором. Збитками вважаються: фактичні втрати , яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права. Доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

У відповідності до п.п. 37, 38 договору дія цього договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; переходу права власності на земельну ділянку до Орендаря; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення. Пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розпорядженням Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області №19/ГИК-2016 від 24.03.2016 «Про внесення змін до розпорядження від 18.02.2016 №14/ГИК-2016 «Про перейменування вулиць та провулків у місті Рені», зокрема, перейменовано вул. Леніна на вулицю Соборну.

10.02.2017 Ренійська міська рада направила на адресу ТДВ «ЗОНТ» лист-повідомлення №06/122 про те, що орендодавець рада заперечує проти поновлення договору оренди землі, укладеного 30.01.2006 між Ренійською міською радою (орендодавець) та ТДВ «ЗОНТ» (орендар) та зареєстрованого у Ренійській районній філії ДЗК 07.02.2007 за №004, на умовах, передбачених цим договором, строк дії якого закінчився 07.02.2017. В листі зазначено, що поновлення вказаного договору можливе за умови укладення додаткової угоди до договору про внесення змін в частині розміру орендної плати, яка була направлена для підписання виконавчим комітетом Ренійської міської ради 20.01.2017 за вих.№06/57. В якості доказів надсилання даного листа позивачем надано до суду витяг з книги надіслання та поштову квитанцію.

Рішенням Ренійської міської ради від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» для земель промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02) встановлено розмір орендної плати за землю - 4% нормативної грошової оцінки.

21.08.2019 Ренійська міська рада направила на адресу ТДВ «ЗОНТ» лист від 20.08.2019 №06/1038, в якому зазначено що: 30.01.2006 між Ренійською міською радою та Відкритим акціонерним товариством «ЗОНТ» (нині - ТДВ «ЗОНТ») був укладений договір оренди землі №004 - земельної ділянки по вул. Леніна, 98 в м. Рені, кадастровий номер :02:007:0010, площею 0,6347 га, для експлуатації і обслуговування виробничих приміщень, строком на 10 років, який був зареєстрований Ренійською філією ДЗК у Державному реєстрі земель 07.02.2007 за №004. 08.02.2017 у зв`язку із закінченням десятирічного строку, договір оренди землі №004 від 30.01.2006 припинив свою дію. Ренійська міська рада зазначила, що враховуючи, що на зазначеній земельній ділянці розташовані належні ТДВ «ЗОНТ» на праві власності об`єкти нерухомого майна, починаючи з 08.02.2017 і по теперішній час ТДВ «ЗОНТ» використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав. В листі запропоновано звернутись до Ренійської міської ради з метою приведення землекористування у відповідність до вимог законодавства України. Вказаний лист отримано відповідачем 05.09.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.05.2020 №179, наданого Відділом у Ренійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Леніна, 58 у м. Рені, кадастровий номер :02:007:0010, якою користується ТДВ «ЗОНТ», складає 3 737 727,15 грн.

За використання земельної ділянки в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 по вул. Соборна ( стара назва вул.. Леніна) 98 у м. Рені кадастровий номер 0:02:007:0010 відповідач повинен був здійснити оплату за землю ( у вигляді орендної плати) у розмірі 149 509,09 грн. згідно до розрахунку Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 19.05.2020 №06/566.

Водночас в матеріалах справи наявна довідка від 19.05.2020 №03/564 щодо сплати орендної плати до міського бюджету, в якій зазначено що згідно з проведеним аналізом надходжень орендної плати за землю до міського бюджету м. Рені встановлено, що за користування земельною ділянкою у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 ТДВ «ЗОНТ» було перераховано до міського бюджету суму у розмірі 105 904,06 грн.

За таких обставин, позивач нарахував відповідачу решту належних за землю платежів та звернувся до суду із відповідним позовом про їх стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 року по справі № 920/739/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років (ст.18 Закону України "Про оцінку земель").

Частинами 1, 2 ст. 20 цього Закону передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з п. 288.4, пп. 288.5.1, 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки і не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. З 01.01.2017 у зв`язку із внесенням змін до зазначених положень Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою від розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки.

Як вірно встановив суд першої інстанції, відповідач є власником госпрозрахункового виробничого цеху ВАТ «Техоснастка-Рені», розташованого за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Леніна, 98, загальною площею 2138,70 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 6347 кв. м. (об`єкт), на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2002, укладеного між ВАТ «ЗОНТ» та ВАТ «Техоснастка», при цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою відповідачем у період з 01.01.2019 по 31.12.2019, що свідчить про те, що відповідач користувався цією земельною ділянкою у зазначений період без достатньої правової підстави.

При цьому доводи апелянта про те, що укладений між сторонами договір оренди землі від 31.01.2006 є поновленим на новий строк на тих же самих умовах, зважаючи на укладення додаткової угоди від 17.01.2017 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» поновлення договору оренди землі оформлюється шляхом підписання сторонами додаткової угоди про поновлення договору, а не будь-якою іншою додатковою угодою до договору про зміну умов договору. Укладена між сторонами додаткова угода від 17.01.2017 про внесення змін в частині розміру орендної плати не стосується строку дії договору, а відтак не може свідчити про поновленням договору оренди землі від 31.01.2006 на новий строк на тих самих умовах.

Таким чином враховуючи, що відповідач у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 використовував земельну ділянку за кадастровим номером №020070010 без належних правових підстав та сплачував за неї до бюджету міської ради платежі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тоді як у відповідності до рішення Ренійської міської ради від 26.06.2018 №465-VII «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на 2019 рік на території Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області» для вказаної земельної ділянки встановлено ставку 4% місцевий господарський суд перевіривши розрахунок позивача правомірно встановив його обґрунтованість, у зв`язку з чим підставно задовольнив позовні вимоги Ренійської міської ради Ізмаїльського районного Одеської області про стягнення з відповідача решти належних платежів на суму 43 702,05 грн..

Доводи апелянта про те, що не є належним доказом надсилання позивачем відповідачу листа повідомлення від 10.02.2017 про заперечення поновлення договору оренди, надана ним копія аркушів з книги розсилки є формальними, а не змістовними, а тому не спростовують його повноти та належності як доказу. Крім того, зазначений доказ був досліджений судом у сукупності з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого судом правильно встановлено обставини справи та здійснено вірний висновок про направлення відповідачу зазначеного листа повідомлення, а також про те, що сторони не дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 30.01.2006 про продовження строку його дії.

Щодо посилань апелянта на те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту та невірно визначено правову підставу позову то вони колегією суддів відхиляються, оскільки вони жодним чином не обґрунтовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи, а тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 30.11.2021 у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 30.11.2021 у справі №916/1528/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю ЗОНТ без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 17.05.2022 о 12.00.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.