ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.05.2022 Справа № 917/1939/21

Суддя Мацко Оксана Сергіївна, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни б/н від 15.04.2022 р. (вх. № 2714 від 22.04.2022 р.) про відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2022 р. у справі № 917/1939/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Оріон Груп», 36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 27, каб. 47,

до Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни, АДРЕСА_1 ,

про стягнення 170 164,68 грн.,

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники: відсутні

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.03.2022 р. у справі № 917/1939/21 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Оріон Груп» 170 164,68 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу № 126 від 20.11.2019 р., 2 552,47 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення 20.04.2022 року судом було видано наказ. 09.05.2022р. у справі було прийнято додаткове рішення про покладення на відповідача витрат на професійну правову допомогу.

22.04.2022 року від Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни до господарського суду Полтавської області надійшла заява про відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2022 р. у справі № 917/1939/21.

В обґрунтування необхідності відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2022 р. у справі № 917/1939/21 ФОП Петріченко М.А. посилається на своє тяжке фінансове становище.

Крім того, боржник стверджує, що внаслідок введення з 24.02.2022 року на території України воєнного стану він не здійснює підприємницької діяльності, на підтвердження чого надає відповідну довідку, видану особисто Фізичною особою-підприємцем Петріченко Мариною Анатоліївною, а також довідки Акціонерного товариства «ПриватБанк» про рахунок ФОП Петріченко М.А. і залишок коштів на вказаному рахунку та про стан позичкової заборгованості боржника.

Ухвалою від 28.04.2022 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд судовому засіданні на 10.05.2022 р. на 10:00. Зважаючи на обмежений строк розгляду даної заяви та відсутність у суду можливості направляти кореспонденцію поштовим зв"язком (через відсутність фінансування на оплату поштових послуг), учасники справи були повідомлені про час та місце розгляду заяви телефонограмами (а.с.86-87), явку представникі у засідання не забезпечили, що не перешкоджає розгляду заяви судом.

05.05.2022 року ТОВ «ПК Оріон Груп» надало до суду заперечення на заяву ФОП Петріченко М.А. про відстрочення виконання рішення у справі № 917/1939/21, у якому стверджує, що запровадження воєнного стану жодним чином не обмежує будь-яку особу у здійсненні підприємницької діяльності, а фінансово-економічні наслідки, що, дійсно, мають місце у зв`язку з агресією Російської Федерації проти України та, відповідно, запровадження воєнного стану в жодному разі не можуть покладатись на кредитора, оскільки у цьому випадку це призведе до дисбалансу прав та обов`язків учасників господарських відносин.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач допустив істотне порушення грошових зобов`язань, що виникли перед ТОВ «ПК Оріон Груп», на понад, ніж 1 рік, незважаючи на те, що воєнного стану протягом усього цього часу не було.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни про відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2022 р. у справі № 917/1939/21, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про наступне:

Згідно зі ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.04.2018 р. у справі № 5019/1121/12, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Також, як зазначає Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 р. у справі № 917/1053/18, саме дослідження таких обставин повинно відбуватись із дотриманням вимог ч. 1 ст. 86 ГПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та положень ст. 236 ГПК України, відповідно до яких обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому не можна визнати належним чином та повністю дослідженими обставини, в розумінні ст. 236 ГПК України, саму лише констатацію факту про існування обставин непереборної сили без дослідження наявності у таких обставин ознак надзвичайності та невідворотності.

Таким чином, заявник зобов`язаний довести, що неможливість виконання ним своїх зобов`язань за договором сталося саме внаслідок непереборної сили (форс-мажору), тобто доказуванню підлягає не тільки форс-мажорна обставина, але й причинний зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати договірне зобов`язання.

24.02.2022 року Президентом України видано указ № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У пункті 3 вказаного указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правовою режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Вказаним положенням Закону не передбачено жодних безпосередніх обмежень у здійсненні підприємницької діяльності в місцевостях, де введено воєнний стан.

Водночас, пунктом 3 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, встановлено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування використовувати потужності та трудові ресурси підприємств, установ і організацій усіх форм власності для потреб оборони, змінювати режим їхньої роботи, проводити інші зміни виробничої діяльності, а також умов праці відповідно до законодавства про працю.

Заявником, однак, не надано жодних доказів, що свідчили б про запровадження таких заходів щодо потужностей чи трудових ресурсів Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни.

Довідка про відсутність здійснення боржником підприємницької діяльності за КВЕД 47.30 «Роздрібна торгівля пальним» є одноособово складеним документом, а тому оцінюється судом критично та, з огляду на встановлені законом вимоги щодо допустимості, достовірності та вірогідності доказів, не може бути прийнята судом в якості належного доказу обставини, на яку посилається відповідач.

Боржником також не наведено ознак надзвичайності та невідворотності обставин, що об`єктивно унеможливили б належне виконання ним свого обов`язку за договором купівлі-продажу № 126 від 20.11.2019 р., а саме - не обґрунтовано яким чином військова агресія Російської Федерації проти України та, як наслідок, введення воєнного стану в Україні, безпосередньо негативно вплинули саме на підприємницьку діяльність боржника та призвели до погіршення його фінансового становища.

Крім того, як встановлено в рішенні суду від 16.03.2022 р. у даній справі, обов`язок відповідача щодо сплати вартості отриманого за договором купівлі-продажу № 126 від 20.11.2019 р. товару виник після підписання товарно-супровідних документів (видаткові накладні № 501 від 08.05.2020 р., № 601 від 02.06.2020 р. та № 770 від 07.07.2020 р., товарно-транспортні накладні № 374 від 08.05.2020 р., № 454 від 02.06.2020 р. та № 582 від 07.07.2020 р.). Станом на даний час відповідачем заборгованість не сплачена. Поважних причин невиконання вказаного грошового зобов`язання протягом 2020-2021 років та початку 2022 року відповідачем також не наведено.

З огляду на зазначене, відстрочення виконання рішення в даному випадку призведе до порушення принципу співрозмірності і пропорційності забезпечення прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Крім того, заявником не надано доказів на підтвердження того, що виконання рішення стане можливим для боржника за умови його відстрочення.

Отже, судом встановлено, що в даному випадку відсутні виняткові обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Один лише незадовільний майновий стан боржника не є підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни про відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2022 р. у справі № 917/1939/21.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Петріченко Марини Анатоліївни б/н від 15.04.2022 р. (вх. № 2714 від 22.04.2022 р.) про відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 16.03.2022 р. у справі № 917/1939/21 - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала складена та підписана 10.05.2022 року

Ухвала набирає законної сили 10.05.2022 р. та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Мацко