ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 травня 2022 року Справа № 903/1031/21

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участю секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Чимрук Наталії Степанівни

про стягнення 3848,32 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Чимрук Наталії Степанівни про стягнення 3848,32 грн пені.

При обґрунтуванні позовних вимог вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № Л/НХ-206636/НЮ від 24.12.2020 в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою суду від 20.12.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.01.2021, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу - відповідь на відзив.

Ухвалу суду від 20.12.2021 надіслано судом на зазначену позивачем у позовній заяві адресу місцезнаходження відповідача, яка відповідає відомостям із ЄДРПОУ: вул.Зарічна,1, с.Воля-Ковельська, Ковельський район, Волинська область, 45004.

05.01.2022 поштовий конверт за ідентифікатором №887 повернувся до суду із довідкою відділення поштового зв`язку ф.20 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Ухвалою суду від 18.01.2022 повідомлено сторін про проведення підготовчого засідання 08.02.2022.

В судовому засіданні 08.02.2022, з метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, суд на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, ухвалив на місці продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів - по 20.03.2022, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 01.03.2022.

Ухвалою суду від 08.02.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 01.03.2022.

Сторони в судове засідання 01.03.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 01.03.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 29.03.2022.

Сторони в судове засідання 29.03.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

З метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, суд ухвалив на місці відкласти розгляд справи по суті на 11.05.2022.

Ухвалою суду від 29.03.2022 повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 11.05.2022.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча вчасно та належно були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повернутими на адресу суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 141, 150.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

24.12.2020 згідно рішення тендерного комітету від 04.12.2020 року (протокол № 5), акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі- покупець), в особі заступника начальника підрозділу "Служба організації та проведення закупівель" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Янчева Г.П., діючого на підставі довіреності від 01.07.2020 року посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М., зареєстрованої в реєстрі за № 1110, та заступника начальника підрозділу "Служба організації та проведення закупівель" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Спільник А.В., діючої на підставі довіреності від 01.07.2020 року посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М., зареєстрованої в реєстрі за № 1110 з однієї сторони, та Фізична-особа підприємець Чимрук Наталія Степанівна (індивідуальний код НОМЕР_1 ) (далі- постачальник), яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 72 від 15.11.2020р., з іншої сторони, в подальшому сторони, уклали договір поставки № Л/НХ-20636/НЮ(далі - договір) (а.с.8-14).

Згідно з п.п.1.1-1.3 договору, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації №1 (додаток №1 до даного договору), а покупець - прийняти товар і оплатити його вартість. Найменування товару: ліжко, шафа, тумба Код ДК 021:2015 - 39140000-5 (меблі для дому), номенклатура товару, код УКТЗЕД, виробник товару, країна походження товару визначаються в специфікації №1 (додаток №1 до даного договору). Кількість товару: визначається в специфікації №1.

Ціна за одиницю товару визначається в специфікації №1 в національній валюті України. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації №1. Сума цього договору на момент його підписання становить: 230330,00 грн без ПДВ. Сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.п.3.1-3.3 договору).

Відповідно до п.5.1. договору, доставка товару покупцеві за цим договором здійснюється за рахунок постачальника, автомобільним/залізничним транспортом, або поштою або кур`єрською службою. Моментом доставки товару є дата фактичного прибуття товару за адресою, зазначеною в договорі, що підтверджується товаросупроводжувальними документами.

Згідно з п.5.4. договору, доставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів з моменту подання заявки покупця, згідно п. 5.4.4. даного договору, яка вважається дозволом на доставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Зі сторони покупця заявку підписують з урахуванням вимог Статуту покупця щонайменше дві такі уповноважені особи: директор виконавчий регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), перший заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), (п.5.4.2 договору).

У відповідності до п.5.4.4. договору, заявка покупця з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб, визначених в п. 5.4.2. цього договору, направляється з електронної адреси покупця на електронну адресу постачальника . Датою подання заявки відповідно до п. 5.4. вважається дата відправлення її на електронну адресу постачальника.

Пунктом 5.4.8 договору сторони визначили, що у разі поставки товару, який відповідає умовам цього договору щодо кількості та якості, сторони підписують акт приймання-передачі товару, який вважається єдиним підтвердженням виконання постачальником взятого на себе обов`язку поставити товар за цим договором, із зазначенням дати фактичної доставки товару.

Відповідно до п. 6.3.1 постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 7.2. договору, сторони узгодили, що за порушення строку поставки товару за даним договором, з урахуванням фактичної дати доставки товару, передбаченої п. 5.1. цього договору, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення поставки товару понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 року, а в частині розрахунків і гарантійних зобов`язань - до повного його виконання. Заявка на поставку товару у 2021 році подається замовником тільки за наявності у замовника в планах на 2021 рік витрат на товар (п.п.10.1-10.2 договору).

Як слідує з матеріалів справи, 11.06.2021 о 13:41 год. на електронну адресу постачальника направлена заявка на поставку № НЗІ/НЗТ-40/268 від 10.06.2021 на суму 230330,00 грн (а.с.16-17).

На виконання умов договору відповідач 02.07.2021 та 26.07.2021 поставив позивачу товар, зазначений в специфікації № 1 (додаток 1 до даного договору) на суму 230330,00 грн, що підтверджується актами приймання-передачі (а.с.18-19).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Згідно п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У відповідності до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Невиконання відповідачем умов договору, стало підставою для здійснення позивачем нарахувань відповідачу сум інфляційних втрат та процентів річних, подальше звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Як вже зазначалось, згідно п. 5.4 договору, сторони погодили, зокрема, строк доставки товару - протягом не більше 15 днів з моменту подання заявки.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Оскільки заяву №НЗІ/НЗТ-40/268(доданий скріншот заявки з електронної адреси позивача)(а.с.17) надіслано позивачем 11.06.2021 о 13.41 год, то строк для поставки товару до 26.06.2021 включно. Однак товар, згідно актів приймання-передачі, поставлено 01.07.2021 та 20.07.2021.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що 26.06.2021 - 28.06.2021 - вихідні дні (субота, неділя та понеділок - День Конституції України), останнім днем поставки є 29.06.2021, відтак з 30.06.2021 відповідач вважається таким, що порушив строк поставки товару, а у позивача виникло право нараховувати пеню.

Згідно з представленим господарському суду розрахунком (а.с.4) до позовної заяви позивачем відповідно до п.7.2. договору нараховано відповідачу 3848,32 грн пені.

Суд перевіривши методику та правильність розрахунків позивача щодо нарахування пені, враховуючи умови договору, погоджується з ними частково.

Твердження позивача про те, що відповідно до п. 5.4.8 договору датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, не береться судом до уваги, оскільки п. 5.4.8 договору визначено, що у разі поставки товару, який відповідає умовам цього договору щодо кількості та якості, сторони підписують акт приймання-передачі товару, який вважається єдиним підтвердженням виконання постачальником взятого на себе обов`язку поставити товар за цим договором, із зазначенням дати фактичної доставки товару.

В акті приймання-передачі від 02.07.2021(а.с.18) підписаному сторонами вказано, що товар доставлено 01.07.2021, а в акті приймання-передачі від 26.07.2021(а.с.19) підписаному сторонами вказано, що товар поставлено 20.07.2021. Відповідно прострочка по першій поставці становить 1 день (30.06.2021), по другій - 20 днів (з 30.06.2021 по 19.07.2021 включно).

Суд провів власний перерахунок пені за прострочення поставки товару, а також перевірив методику та правильність інших періодів наведених в розрахунку позивача (а.с.4).

З огляду на вищенаведене, суд прийшов висновку, що пеня підставна в загальній суму 2927,00 грн (88,40 грн х 1 день=88,40 грн, 141,93 грн х 20 днів = 2838,60 грн), в решті частини стягнення пені в сумі 921,32 грн слід відмовити через безпідставність.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 2927,00 грн пені, в стягненні 921,32 грн пені - відмовити.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чимрук Наталії Степанівни" ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (вул.Єжи Гедройця,5, м.Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Гоголя,1, м.Львів, 79007, ) 2927,00 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять сім гривень 00 коп.) пені, а також 1726,54 грн (одну тисячу сімсот двадцять шість гривень 54 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. У стягненні 921,32 грн пені - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

13.05.2022.

Суддя А. С. Вороняк