ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2022 р. Справа № 924/107/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі судового засідання Виноградов Б.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут", м. Хмельницький

до державної установи "Хмельницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України", м. Хмельницький

про стягнення заборгованості за природний газ

за участю представників сторін:

від позивача -Бабчук О.В.

від відповідача - Сторожук С.О.

встановив:

Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ згідно договору від 30.08.21 № 41АВ297-9933-21 у розмірі 36 514, 10 грн., з яких: 35 819, 30 грн. основний борг, 694, 80 грн. пеня.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що він, поставивши відповідачу обумовлений договором обсяг газу, виконав свої зобов`язання належним чином. Відповідач же, не провівши оплати у повному розмірі, допустив порушення своїх зобов`язань у зв`язку з чим виник борг у заявленому розмірі. Нарахування пені обумовлено наявністю відповідної умови договору про її застосування у разі виникнення прострочення оплати.

Вказано, що відповідач не здійснив оплату поставленого газу за листопад 2021 року. Акт прийому-передачі від 30.11.21 відповідач підписати відмовився, як і акт звірки розрахунків від 11.01.22. Проте, згідно договору, у випадку відмови від підписання акта прийому-передачі газу споживачем, обсяг постачання газу встановлюється в односторонньому порядку постачальником на підставі даних оператора ГРМ. Згідно Кодексу ГРС визначений оператором ГРМ обсяг споживання природного газу по об`єкту споживача за відповідний місяць є підставою для взаєморозрахунків між споживачем і постачальником.

Факт постачання газу відповідачем підтверджується листом АТ „ОГРМ Хмельницькгаз" від 30.12.21, згідно якого з 01.11.21 по 31.11.21 відповідач спожив 950, 77 куб. м. газу.

У відповіді на відзив, позивач додатково вказав, що відповідач заперечує споживання газу у період з 01.11.21 по 13.11.21. При цьому, на підтвердження своїх заперечень відповідач подає акти перевірки правильності обліку споживання природного газу та копію листа з яким відповідач звернувся до оператора ГРМ відносно надання інформації про споживання природного газу за спірний період.

Вказано, що відповіді на вищевказаний лист відповідач не надає, а акти перевірки правильності обліку споживання природного газу не містять інформації стосовно обсягу споживання газу, яка б підтверджувала заперечення відповідача. Таким чином, відповідач не довів факту відсутності споживання ним природного газу у заявлених у позові період та обсязі. Натомість надані позивачем матеріали є належними доказами відмічених у позові обставин.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у відзиві позов не визнають, вказують на необґрунтованість зазначеного позивачем обсягу спожитого відповідачем газу у листопаді у період з 01.11.21 по 13.11.21., а саме 950, 77 м.куб. За даними відповідача, за період з 12.10.21 по 19.11.21 обсяг спожитого газу дорівнює 281 м.куб. Фактичне опалювання приміщень почалось з 15.11.21. В період з 01.11.21 по 13.11.21 спожитий газ використовувався виключно для газових плит.

У запереченнях на відповідь на відзив, відповідач вказує, що засіб дистанційної передачі даних щодо обсягу споживання газу знаходився в несправному стані. Тому, облік спожитого газу встановлено на підставі саме актів перевірки правильності обліку спожитого газу. По іншим структурним підрозділам відповідача загальний обсяг спожитого газу за заявлений позивачем період встановлено засобами дистанційної передачі даних, за якими вказаний обсяг становить 57, 3 м.куб., що в свою чергу також не підтверджує дані позивача.

Вказано, що 15.11.21 відповідач та новий постачальник - ТОВ „Газопостачальна компанія „Нафтогаз Трейдинг" уклали договір на постачання природного газу. При цьому, договір постачання газу № 41АВ297-9933-21, укладений між відповідачем та позивачем розірвано з 14.11.21. Отже, у задоволенні позові потрібно відмовити.

Матеріалами справи встановлено.

30.08.21 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір № 41АВ297-9933-21 за яким постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році товар за кодом ДК 021:2015 - 09120000-6 „Газове паливо" (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти і оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

За п. 1.3. договору планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна одного кубічного метру природного газу без урахування податку на додану вартість становить 16, 44675733 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0, 13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 16, 58333333 грн. ПДВ - 3, 31666667 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 19, 90000000 грн. (п. 3.2.). Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором (п. 3.6.).

Згідно п. 4.1. договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за звітним місяцем (п. 4.2.).

У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (п. 6.2.1.).

Відповідно п. 9.1. договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ „Хмельницькгаз збут" в інформаційній платформі оператора ГТС др. 31.12.21, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Додатками 1, 2 та 3 до вищевказаного договору є: планові обсяги постачання газу в 2021 році по місяцях; перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача; контактні дані і режим роботи контактних точок.

Додатковою угодою від 01.10.21 до вищевказаного договору сторони погодили, що ціна 1 тис. куб. метрів газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ складає 37 674 грн.

Вищевказані додатки та додаткова угода підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Крім того, у справі наявна додаткова угода № 1 від 10.11.21 (підписана обома сторонами та скріплена їх печатками), якою сторони дійшли згоди розірвати договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41АВ297-9933-21 від 30.08.21 в частині постачання газу з 14.11.21. З моменту набрання чинності цією угодою зобов`язання сторін, що виникли з договору припиняються і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли з договором, крім фінансових зобов`язань невиконаних в повному обсязі.

До справи подано два примірники акту приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 30.08.21 № 41АВ297-9933-21 від 30.11.21 на суму 35 819, 30 грн. за листопад 2021 року. Даний акт засвідчений печаткою та підписом лише зі сторони позивача.

Також у справі наявний акт звірки розрахунків між сторонами, який також засвідчений лише позивачем.

Згідно витягу з Реєстру споживачів позивача на 11.10.21 у реєстрі міститься відомості - „ЕІС код споживача 56XS00012DDR700G (такий же код зазначено в додатку до договору № 2 - перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача - відповідача), дата початку 01.09.21, дата завершення 13.11.21".

У листі від 30.12.21 № 290-Сл-20756-1221, адресованому позивачу, РГК „Хмельницькгаз" повідомляє, що споживання природного газу державною установою „Хмельницький обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗУ" в період з 01.11.21 по 13.11.21 становить 950, 77 м.куб.

Згідно виписки банку від 01.02.22, відповідач 08.10.21 та 09.11.21 здійснив оплату за природний газ згідно договору № 41АВ297-9933-21 за: вересень 2021 р. на суму 946, 04 грн., за жовтень 2021 року на суму 2 010, 66 грн. Всього 2 956, 70 грн.

Також до справи подано: акт перевірки на правильність обліку спожитого природного газу від 12.10.21, де стороною є АТ „Хмельницькгаз", об`єкт - Храновського, 12, показник - 37829; акт перевірки на правильність обліку спожитого природного газу від 19.11.21, де стороною є АТ „Хмельницькгаз", об`єкт - Храновського, 12, показники - 38110, 6; лист відповідача від 08.12.21, де він просить АТ „Хмельницькгаз" надати інформацію про кількість спожитого газу за період з 1 по 14 листопада 2021 року по об`єкту ДУ „Хмельницький центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України", розташованого за адресою: м. Хмельницький, вул. Храновського, 12. Вказується, що споживання газу за цим об`єктом розпочалося з 15.11.21.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані матеріали справи та давши їм оцінку в сукупності, здійснивши аналіз нормативно правової бази, що регулює спірні відносини, суд врахував таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, яким визначили умови, права та обов`язки сторін, які є обов`язковими для них.

Згідно ст. 712 ЦКУ за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 655 ЦКУ за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

З п. 1.1. договору № 41АВ297-9933-21 від 30.08.21 вбачається, що постачальник зобов`язується передати у власність споживачу товар у 2021 році. При цьому, згідно п. 9.1. вказаного договору, останній набуває чинності з дати його підписання представниками сторін та скріплення печатками і діє, в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.21. Тобто, дія договору в частині постачання газу визначена на період з 30.08.21 до 31.12.21. При цьому, в цей же період, виникає обов`язок і у відповідача відносно оплати газу, який (обов`язок) діє до повного здійснення оплати.

Позовними вимогами у даній справі є стягнення заборгованості за газ, поставлений у період з 01.11.21 по 13.11.21. у обсязі 950, 77 куб. м. На підтвердження зазначених періоду та обсягу поставки газу позивач подав витяг з Реєстру споживачів ТОВ „Хмельницькгаз збут", де вказано період споживання газу - 01.09.21 по 13.11.21 споживачем - ЕІС код 56ХS00012DDR700G (код відповідача згідно додатку до договору № 2) та лист АТ „Хмельницькгаз" від 30.12.21 № 290-Сл-20756-1221, де вказано, що споживання природного газу відповідачем в період з 01.11.21 по 13.11.21 становить 950, 77 м. куб. Слід вказати, що згідно преамбули до договору № 41АВ297-9933-21 від 30.08.21 оператором газорозподільної системи (ГРМ) є АТ „Хмельницькгаз". Тобто, вищевказаний лист є інформацією про обсяг та період споживання газу відповідачем, яка надана оператором ГРМ.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.15 № 2496 (далі Правила). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (п. 2 розділу І Правил).

За п. 3 розділу І Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

В силу пункту 5 розділу І Правил: оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою, до якої підключений об`єкт споживача; оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою; постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; споживач - юридична або фізична особа - підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу.

За п. 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п. 9 розділу ІІ Правил постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Згідно п. 12 розділу ІІ Правил за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, на виконання вищевказаних положень Правил склав два примірники акту прийому-передачі природного газу від 30.11.21 до договору на постачання природного газу від 30.08.21 № 41АВ297-9933-21 на суму 35 819, 30 грн. про те, що постачальник передав, а споживач прийняв у листопаді 2021 року природний газ обсягом 950, 77 куб. м.

Дані акти не підписані відповідачем.

За п. 12 розділу ІІ Правил споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

За п. 11 розділу ІІ Правил розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

Враховуючи вказані законодавчі положення, а також відсутність підпису відповідача на актах прийому-передачі газу, питання фактичного обсягу споживання газу відповідачем за заявлений в позові період має бути вирішено у відповідності до положень договору та чинного законодавства.

Згідно п. 2.5. укладеного між сторонами договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) газу між сторонами здійснюється в порядку, визначеному вказаним пунктом. При цьому, підпункт 2.5.2. договору встановлює, що постачальник готує два примірники акта прийому-передачі природного газу за розрахунковий період на підставі даних або споживача, або Оператора ГТС (має місце в даному разі). А в силу п. 2.5.4. у випадку відмови від підписання акту прийому-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС.

Пункт 12 розділу ІІ Правил обумовлює, що до прийняття рішення судом (у разі розбіжностей відносно обсягу газу) вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу визначається також Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.15 номер 2494 (п. 2 Кодексу). Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників (п. 3 розділ 1 Кодексу).

За п. 1 глави 3 розділу ІХ даного Кодексу „Порядок комерційного обліку газу по об`єктах споживачів, що не є побутовими" визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

За п. 6 глави 3 розділі ІХ Кодексу визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Враховуючи вказані законодавчі положення, а також те, що інформація відносно періоду та обсягу споживання газу відповідачем, яка міститься в листі АТ „Хмельницькгаз" № 290-Сл-20756-1221 від 30.12.21, надана уповноваженим на те органом (АТ „Хмельницькгаз" - згідно договору є Оператором ГРМ), такі дані є підставою для їх використання для взаєморозрахунків між постачальником та споживачем (сторонами у справі).

Таким чином, доводи позивача щодо використання відповідачем природного газу у період з 01.11.21 по 13.11.21 є обґрунтованими.

При цьому, відхиляються доводи відповідача про те, що заявлений позивачем обсяг газу є необґрунтованим та не доведеним. Так, період використання та обсяг газу, які зазначені позивачем прямо підтверджується інформацією Оператора ГРМ.

Крім того, заявлений позивачем період споживання газу (01.11.21 по 13.11.21) охоплюється періодом, вказаним у Реєстрі споживачів (01.09.21 - 13.11.21), який також є офіційною інформацією щодо споживання газу. Так, згідно п. 2 глави 1 розділу І Кодексу ГРС Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в установленому Кодексом ГТС порядку закріплені в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за певним постачальником у розрахунковому періоді.

За п. 6 глави 3 розділу І Кодексу на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника.

Згідно наявних у справі даних вищевказаного Реєстру ЕІС код споживача 56XS00012DDR700G належить відповідачу згідно додатку до договору № 2 (перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача - відповідача). При цьому, за даним споживачем міститься інформація про споживання ним газу у період 01.09.21 до 13.11.21, що охоплює заявлений позивачем період.

Також не враховуються доводи відповідача про несправність засобів дистанційної передачі даних (в зв`язку з чим використовувались акти перевірок на правильність обліку спожитого газу), оскільки дані обставини не впливають на доведеність заявлених позивачем обсягів газу, які підтверджуються інформацією наданою Оператором ГРМ (лист від 30.12.21). При цьому, позивач нарахував заявлену до стягнення суму основного боргу на підставі даних Оператора ГРМ, який (АТ „Хмельницькгаз") є уповноваженим органом відносно обліку обсягу газу, в силу чого така інформація, не може не прийматись до уваги при розгляді справи. Сам позивач до визначення такого обсягу відношення не має. Тому, суперечки щодо неправильності нарахування обсягу газу може бути предметом окремого спору між відповідачем та оператором ГРМ.

Крім того, інформація стосовно обсягів газу, що міститься в актах перевірки на правильність обліку спожитого природного газу надана відносно об`єкта по вул. Храновського, 12. Згідно ж договору місця точок комерційного обліку перебувають також за іншими (не тільки за адресою Храновського, 12) адресами, відомостей щодо обсягів споживання газу по яких немає.

Не приймається до уваги також твердження відповідача щодо зміни постачальника газу з позивача на ТОВ „Газопостачальна компанія „Нафтогаз Трейдинг", оскільки як вбачається з додаткової угоди № 1 від 10.11.21 договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 30.08.21 № 41АВ297-9933-21 розірвано між позивачем та відповідачем з 14.11.21, а договір з новим постачальником укладено 15.11.21. Таким чином, відносини відповідача з новим постачальником виникли із моменту, що не охоплюється періодом спірних відносин (01.11.21 по 13.11.21) та не впливають на обставини виникнення спору. Додаткова ж угода № 1 про розірвання договору від 30.08.21 № 41АВ297-9933-21 з 14.11.21 лише підтверджує наявність договірних відносин з поставки газу між сторонами до 14.11.21, які передбачають зобов`язання відносно оплати газу по 13.11.21.

Отже, постачання газу позивачем та прийняття його відповідачем в період з 01.11.21 по 13.11.21 за договором номер 41АВ297-9933-21 від 30.08.21 є документально підтвердженим та свідчить про виникнення обов`язку у відповідача щодо оплати відповідного обсягу газу згідно даних Оператора ГРМ 950, 77 м. куб., вартість якого 35 819, 30 грн.

Згідно п. 4.1. договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Оплата здійснюється споживачем в розмірі 100% за фактично переданий газ до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за звітним (п. 4.2.).

Таким чином, поставлений газ у заявлений позивачем період (01.11.21 - 13.11.21) мав бути оплачений до 25.12.21.

Проте, як вбачається з матеріалів справи оплата за цей період не здійснена. Докази оплати в повному обсязі, в зазначені у договорі строки у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строки оплати газу, поставленого за заявлений в позові період пропущено, у відповідача виникла заборгованість, розмір якої підтверджується документально та становить 35 819, 30 грн., обрахованих з обсягу газу за такий період.

За таких обставин, позов, в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, пеня є договірним способом забезпечення зобов`язання, а тому наявність у договорі п. 6.2.1., що передбачає її застосування (за порушення строків оплати), при встановленому факті існування прострочення оплати, є підставою для задоволення позову, в частині стягнення пені. Розмір цих нарахувань підтверджується поданим позивачем та перевіреним судом розрахунком.

Отже, позов підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з державної установи "Хмельницький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 55, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" (29000, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 32, 2- й поверх, ) 35 819, 30 грн. (тридцять п`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять грн. 30 коп.) заборгованості, 694, 80 грн. (шістсот дев`яносто чотири грн. 80 коп.) пені, 2 481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.) судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 16.05.21.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук/направл. 3 прим:

1 - до справи

2 - представнику позивача (ІНФОРМАЦІЯ_1)

3 - відповідачу ()