ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 травня 2022 рокуСправа № 921/215/22
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія - "Крок" №б/н (вх. №245) від 23.05.2022 про забезпечення позову до подання позовної заяви немайнового характеру про зобов`язання ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" припинити дії стосовно дострокового розірвання договору на постачання природного газу від 02.01.2020 №319, а також зобов`язання ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" постачати природний газ ТОВ "Компанія - "Крок" в порядку та на умовах, визначених договором
без виклику представників сторін
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія - "Крок" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою №б/н (вх. №245) від 23.05.2022, у якій просить вжити заходи забезпечення позову до подачі позовної заяви до ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз", шляхом заборони останньому вчиняти дії стосовно припинення постачання природного газу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія - "Крок" по договору на постачання природного газу від 02.01.2020 №319 до вирішення справи по суті.
В її обґрунтування заявник зазначає, що між ТОВ "Компанія - "Крок" та Дочірнім підприємством "Газпостач" існують договірні відносини, що виникли на підставі договору №319 від 02.01.2020. У період його дії на адресу Товариства від оператора ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" надійшло повідомлення №118 від 12.05.2022 про припинення газопостачання у зв`язку з неможливістю його подальшого постачання з 23.05.2022.
Товариство не погодилось із розірванням договору та направило ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" лист-відповідь №б/н від 04.05.2022 про відмову у розірванні договору, посилаючись на те, що наявності одного лише факту форс - мажорних обставин не достатньо для одностороннього розірвання договору.
Заявник також зазначає, що на його адресу була надіслана вимога №247 від 19.04.2022 про сплату заборгованості за поставлений газ у розмірі 46 821,52 грн. Товариством у листі-відповіді №б/н від 04.05.2022 повідомлено ДП "Газпостач" про повне виконання ним своїх обов`язків по оплаті.
У зв`язку з цим ТОВ "Компанія - "Крок" вважає дії ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" безпідставними та необґрунтованими та має намір звертатися до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою немайнового характеру про зобов`язання ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" припинити дії стосовно дострокового розірвання договору на постачання природного газу від 02.01.2020 №319, а також зобов`язання ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" постачати природний газ Товариству в порядку та на умовах, визначених договором.
Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття визначених ним заходів до забезпечення позову, господарський суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Приписами ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
При цьому суд відзначає, що заяву про забезпечення позову викладено письмово, вона містить чіткі та зрозумілі аргументи на підтримку викладених у ній доводів. Відтак, суд не вбачає підстав для призначення судового засідання для її розгляду.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Згідно із підпунктами 2 та 4 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу та іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Водночас суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.13,74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
При цьому законодавець обумовив, що види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами та можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову, не порушуючи при цьому прав інших учасників господарського товариства.
На переконання суду, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини, зокрема, може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання договірного зобов`язання.
В свою чергу, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Якщо заявник має намір звернутися до суду з позовною вимогою (позовними вимогами) немайнового характеру, у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. При цьому, у таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №916/3245/19, від 16.10.2019 у справі №904/2285/19.
Як вбачається з наданих суду доказів, 02.01.2020 року між ТОВ "Компанія -"Крок" (Споживач) та ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" (Постачальник) укладено договір №319 про постачання природного газу (далі - Договір).
За умовами, що викладені у пункті 7.1 цього правочину, Споживач зобов`язаний припинити (обмежити) споживання газу у випадках, передбачених чинним законодавством.
Відповідно до пункту 7.2 Договору, Газорозподільне/Газотранспортне підприємство, у тому числі за дорученням Постачальника, припиняє або обмежує постачання газу на об`єкти Споживача з дотриманням норм безпеки та нормативно-правових документів, що визначають порядок обмеження (припинення) постачання природного газу, у випадках:
- проведення Споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором;
- перевищення підтвердженого обсягу природного газу, якщо інше не передбачено договором постачання природного газу;
- розірвання договору постачання природного газу;
- відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування;
- настання заходів, передбачених Правилами про безпеку постачання природного газу, що діють відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про ринок природного газу" та поширюються на споживачів, що не є захищеними відповідно до зазначених правил.
Пунктом 7.3 укладеної угоди визначено, що у разі необхідності повного або часткового припинення постачання газу (у тому числі при виконанні планового ремонту газоспоживаючого обладнання, реконструкції, технічного переоснащення) Споживач зобов`язаний письмово повідомити про це Постачальника не пізніше, ніж за сім днів до дати припинення відбору газу.
Згодом до договору було укладено декілька додаткових угод, зокрема від 29.12.2020 року, від 26.01.2021, від 26.02.2021, від 26.04.2021, від 28.10.2021 про збільшення ціни за одиницю товару.
На адресу Товариства надійшов лист №208 від 05.04.2022 ДП "Газпостач" з повідомлення про припинення дії (розірвання) договору №319 від 15.04.2022, оскільки п.9.6. спірного правочину встановлено, що якщо форс - мажорні обставини будуть продовжуватися більше ніж 30 днів, кожна із сторін має право на розірвання такого договору. А відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 на 30 діб.
У відповідь заявник не погодився із розірванням договору та направив ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" лист-відповідь №б/н від 04.05.2022 про відмову у розірванні договору, оскільки останнім не наведено жодних відомостей щодо впливу форс - мажорних обставин на виконання договору чи неможливість Постачальником виконувати свої зобов`язання унаслідок дії форс - мажорних обставин.
В подальшому Товариству надійшло повідомлення №118 від 12.05.2022 від оператора ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" про припинення газопостачання з 23.05.2022 згідно договору постачання природного газу.
Зміст заяви про забезпечення позову вказує на існування у ТОВ "Компанія "Крок" наміру на звернення до суду з позовом до ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" з вимогою про зобов`язання ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" припинити дії стосовно дострокового розірвання договору на постачання природного газу від 02.01.2020 №319, а також зобов`язання ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" постачати природний газ Споживачу в порядку та на умовах, визначених договором.
Позов в процесуальному сенсі - це звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів.
Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, здійснивши оцінку доказів та обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд приймає як обґрунтовані доводи заявника щодо заборони ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" вчиняти дії стосовно припинення постачання природного газу до ТОВ "Компанія - "Крок" до вирішення справи по суті. Зокрема, з огляду на те, що:
- між сторонами відсутня згода на дострокове припинення договору №319 від 02.01.2020, термін дії якого в частині постачання заявнику газу закінчується 31.12.2022;
- ДП "Газпостач" ТОВ "Тернопільміськгаз" висловлено однозначний намір припинити постачання споживачу (заявнику) газу з 23.05.2022 за договором, тобто до спливу строку правочину;
- у Споживача відсутні правочини з іншими постачальниками газу, а для їх укладення Товариству необхідно здійснити процедури, передбачені Законом України "Про публічні закупівлі".
- припинення постачання заявнику газу ставить під загрозу не лише подальшу діяльність ТОВ "Компанія - "Крок", особливо коли в умовах воєнного стану для економіки України вкрай важливе належне функціонування кожного суб`єкта господарської діяльності для належного забезпечення податкових надходжень до державного бюджету та забезпечення права громадян на працю.
При цьому, суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Такий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 02.09.2019 у справі №917/137/19.
Суд також вважає, що такий захід забезпечення позову як заборона відповідачеві вчиняти дії щодо припинення чи обмеження постачання газу призведе до ефективної реалізації позивачем власного права на захист.
На переконання суду, даний вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, є адекватним і співмірним із ними, забезпечує збалансованість інтересів обох сторін, є достатнім для запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, яких поданий позов буде стосуватись, оскільки спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення.
Крім того, суд зазначає, що обрані судом заходи забезпечення позову ніяким чином не обмежують права Дочірнього підприємства щодо його господарської діяльності до вирішення спору по суті.
Позов, з яким позивач має намір звернутись до суду є немайновим. З матеріалів, долучених до заяви, не вбачається доказів, які ймовірні збитки можуть бути завдані відповідачу через вжиття заходів забезпечення позову, в тому числі і в разі відмови судом у позові по суті.
Суд зазначає, що заходи забезпечення позову є у всякому випадку тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідач не позбавлений можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Враховуючи положення ст. 141 ГПК України, констатує відсутність на час прийняття цієї ухвали відомостей, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків осіб щодо яких вживаються заходи, та не вбачає необхідності щодо вжиття зустрічного забезпечення.
Відповідно до ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Суд також звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.138 ГПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.
Приписами частини 8 статті 140 ГПК України передбачено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 74, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Заяву про забезпечення позову задовольнити.
3. Ухвалу направити учасникам справи:
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий господарський суд.

Ухвалу підписано 24.05.2022.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко