ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 Справа № 914/163/22

м.Львів

за позовом: Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, смт. Щирець,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , с. Солонка, Пустомитівський район

про стягнення 41806, 45 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю секретаря Зарицької О.Р.

Представники:

від позивача: Дуфанець О.М. - адвокат;

від відповідача: не з`явився

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про стягнення 41806, 45 грн, з якої: 33806,00 грн. заборгованості за відшкодування плати за комунальні послуги, 1471,45 грн інфляційних втрат, 1076,00 грн 3% річних, 5453,00 грн. пені.

Ухвалою суду від 21.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 16.03.2022. Ухвалою суду від 16.03.2022 розгляд справи відкладено на 27.04.2021. Ухвалою суду від 27.04.2022 розгляд справи відкладено на 11.05.2021.

06.05.2022, за вх.№1242/22, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог (зменшення позовних вимог). Вказана заява обґрунтована тим, що Позивачем помилково включено в суму заборгованості за комунальні послуги відшкодування за січень 2021 суму 1664,00 грн. та лютий 2021 суму 6715,00 грн., а тому у нього виникла необхідність у зменшенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості: за відшкодування плати за комунальні послуги у сумі 21352,00 грн., 797,00 грн. 3% річних, 960,84 грн. інфляційних втрат, 4314,00 грн. пені. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1,00 грн. орендної плати за договором № 7 від 03.01.2020. До заяви додано додаткові докази.

Позивач явку представника в судове засідання 11.05.2022 забезпечив, просив прийняти заяву про уточнення позовних вимог (зменшення позовних вимог). Позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач явку представника в судове засідання 11.05.2022 не забезпечив, причин не явки не повідомив, відзив на позов не подав.

З підстав викладених в ухвалі суду від 11.05.2022 заяву Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області про уточнення позовних вимог (зменшення позовних вимог) від 05.05.2022 №453 (вх.№1242/22 від 06.05.2022) залишено без розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що згідно трек-коду №595, на офіційному сайті АТ "Укрпошта" ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 21.02.2022 отримано відповідачем (29.03.2022). Згідно трек-коду №576, на офіційному сайті АТ "Укрпошта" ухвалу суду від 16.03.2022 у справі отримано відповідачем (29.03.2022). Згідно трек-коду №426, на офіційному сайті АТ "Укрпошта" ухвалу суду від 27.04.2022 отримано відповідачем (11.05.2022).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем у порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди приміщення шкільної їдальні №7 від 03.01.2020, у визначений строк не виконано зобов`язань по оплаті заборгованості за відшкодування плати за комунальні послуги, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 33806,00 грн. заборгованості за відшкодування плати за комунальні послуги, 1471,45 грн інфляційних втрат, 1076,00 грн 3% річних, 5453,00 грн. пені.

Позиція відповідача.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства "Укрпошта", копію ухвали суду від 21.02.2022 про відкриття провадження у справі (ідентифікатор поштового відправлення 595) відповідач отримав 29.03.2022. Строк на подання відзиву на позовну заяву 13.04.2022 включно. Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву, у визначений судом строк, не подав. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався, доказів погашення заборгованості не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи

3 січня 2020 року між Щирецькою селищною радою (Орендодавець) в особі селищного голови Василишина Олега Пахомовича, що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар), було укладено договір оренди №7 приміщення шкільної їдальні.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, орендар зобов`язується прийняти у строкове користування приміщення шкільної їдальні Опорного закладу Щирецької ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів ім. Героя України Богдана Ільківа.

Відповідно до пункту 2.1. Договору , приміщення, що орендується, надається Орендарю з метою організації послуг з гарячого харчування дітей.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. та 3.4. Договору, орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати (відшкодування за комунальні послуги) за електроенергію виходячи з потужності електроприладів за погодинне використання, за воду і водовідведення та за газ пропорційно орендованій площі до загальної площі школи до 30 числа поточного місяця на підставі рахунків виставлених до оплати Орендодавцем на рахунок Щирецької селищної ради. Закінчення терміну дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за комунальні послуги, якщо така виникла у повному обсязі.

Відповідно до п.4.1. Договору, цей Договір діє з моменту підписання на час надання послуг з гарячого харчування орендарем, до 31 грудня 2020 року, включно тільки на час навчального процесу.

Позивачем виставлено рахунки на оплату: №100 від 17 березня 2020р. за січень 2020р. - 2323,00грн., за лютий 2020р. - 2691,00грн.; №7 від 12 травня 2020р. за березень 2020р. - 1917,00грн.; №10 від 11 листопада 2020р. за вересень 2020р. - 3403,00грн., за жовтень 2020р. - 3255,00грн.; №18 від 14 грудня 2020р. за листопад 2020р. - 2405,00грн.; №1 від 04 лютого 2021р. за грудень 2020р. - 5358,00грн; №11 від 18 березня 2021р. за січень 2021р. - 1664,00грн., за лютий 2021р. - 6715,00грн. та донарахування електроенергія за жовтень, листопад і грудень 2020р.; №12 від 15 квітня 2021р. за березень 2021р. - 3148,00грн., а саме: за електроенергію - 30682 грн.; за водопостачання - 2170 грн.; за газопостачання - 954 грн.

Сума заборгованості Орендаря перед Орендодавцем по Договору №7 за відшкодування плати за комунальні послуги, складає 33 806 грн.

Для досудового врегулювання спору 05 серпня 2021 року Щирецька селищна рада (вих. № 989) звернулася з листом (претензією) до відповідача з проханням оплатити заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг в сумі 33 806 грн. до 01.09.2021 року та було попереджено відповідача, що у разі невиконання зобов`язань Договору оренди № 7 приміщення шкільної їдальні, Щирецька селищна рада буде змушена здійснювати заходи, щодо примусового стягнення вказаних коштів у судовому порядку.

Відповіді чи оплати заборгованих коштів до Щирецької селищної ради від відповідача не надходили.

15 вересня 2021 року Щирецька селищна рада (вих. № 1139) повторно звернулася з листом (претензією) до відповідача з проханням оплатити заборгованість по оплаті комунальних послуг в сумі 33 806 грн. до 30.09.2021 року та вдруге попередила відповідача, що у разі невиконання зобов`язань Договору оренди № 7 приміщення шкільної їдальні, Щирецька селищна рада буде змушена здійснювати заходи, щодо примусового стягнення вказаних коштів у судовому порядку.

Відповіді чи оплата заборгованих коштів на адресу Щирецької селищної ради від відповідача не надходили.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач просить стягнути 33806,00 грн. заборгованості за відшкодування плати за комунальні послуги, 1471,45 грн інфляційних втрат, 1076,00 грн 3% річних, 5453,00 грн. пені.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не подав.

Позиція суду

Згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, за правилами статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між відповідачем (орендарем) та позивачем (орендодавцем) договір оренди (майнового найму) нежитлового приміщення від 03.01.2020 №7 є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань, що відповідно до статей 173, 174 ГК України (статей 11, 202, 509 ЦК України) і згідно статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 ЦК України).

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 ЦК України).

Також в силу частини 1 статті 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно частини 6 названої статті, до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Прийняття відповідачем ФОП ОСОБА_1 (орендарем) від позивача Щирецької селищної ради (орендодавця) в оренду майна предмету оренди, є підставою виникнення у відповідача (орендаря) зобов`язання своєчасно і в повному обсязі сплачувати відповідно до умов договору відшкодування за комунальні послуги за електроенергію виходячи з потужності електроприладів за погодинне використання, за воду і водовідведення та за газ пропорційно орендованій площі до загальної площі школи до 30 числа поточного місяця на підставі рахунків виставлених до оплати Орендодавцем на рахунок Щирецької селищної ради.

Доказів зворотнього матеріали справи не містять

Відповідно до п.4.1 Договору цей Договір діє з моменту підписання на час надання послуг з гарячого харчування орендарем, до 31 грудня 2020 року, включно тільки на час навчального процесу.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем своїх зобов`язань з відшкодування плати за комунальні послуги (електроенергію, газопостачання, воду та водовідведення) та підставі виставлених позивачем рахунків за 2020 рік: №100 від 17 березня 2020р. за січень 2020р. - 2323,00грн., за лютий 2020р. - 2691,00грн.; №7 від 12 травня 2020р. за березень 2020р. - 1917,00грн.; №10 від 11 листопада 2020р. за вересень 2020р. - 3403,00грн., за жовтень 2020р. - 3255,00грн.; №18 від 14 грудня 2020р. за листопад 2020р. - 2405,00грн.; №1 від 04 лютого 2021р. за грудень 2020р. - 5358,00грн. Всього на суму 21352,00 грн.

Відтак, вимоги позивача про відшкодування плати за комунальні послуги за 2020 рік (електроенергію, газопостачання, воду та водовідведення) в частині стягнення 21352,00 грн. підлягають до задоволення.

Поряд з цим, судом встановлено, що позивачем всупереч умовам Договору оренди включено в суму заборгованості за комунальні послуги відшкодування за січень 2021 року в сумі 1664,00 та лютий 2021 року в сумі 6715,00 грн. (рахунок №11 від 13.03.2021) та за березень 2021 року в сумі 3148,00 грн. (рахунок №12 від 15.04.2021), хоча строк дії договору оренди закінчився 31 грудня 2020.

Оскільки, позивачем включено в предмет позову стягнення заборгованості з відшкодування витрат на комунальні послуги за період січень березень 2021 року, які не охоплюється договором оренди №7 від 03.02.2021, що є підставою позовних вимог, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позивача про відшкодування плати за комунальні послуги за 2021 рік (електроенергію, газопостачання, воду та водовідведення) у розмірі 11527,00 грн. слід відмовити.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої позивачем до стягнення пені, суд зазначає таке.

Відповідно до розрахунку позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 5453,00 грн.

У відповідності із статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Також, відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом частини другої статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом (постанова КГС ВС від 05.09.2019 у справі №908/1501/18).

Враховуючи те, що умовами договору № 7 від 03.01.2020р. не передбачено можливість сплати пені та її розмір, беручи до уваги характер спірних правовідносин, підстав для нарахування пені та її стягнення немає. Відтак, вимога позивача про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.625 ЦК України, позивачем на суму заборгованості нараховано 3% річних в розмірі 1076,00 грн. та втрати від інфляції в розмірі 1471,45 грн., згідно приведених у справі розрахунків.

Суд, здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення суми 3% річних встановив, що:

За січень 2020:

- за період прострочення з 18.03.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 2323,00 грн. розмір 3% річних становить 123,38 грн. (позивачем заявлено 123 грн.);

За лютий 2020:

- за період прострочення з 18.03.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 2691,00 грн. розмір 3% річних становить 142,93 грн. (позивачем заявлено 143 грн.);

За березень 2020:

- за період прострочення з 13.05.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 1917,00 грн. розмір 3% річних становить 93,02 грн. (позивачем заявлено 93 грн.);

За вересень 2020:

- за період прострочення з 12.11.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 3404,00 грн. розмір 3% річних становить 114,08 грн. (позивачем заявлено 114 грн.);

За жовтень 2020:

- за період прострочення з 12.11.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 3255,00 грн. розмір 3% річних становить 109,12 грн. (позивачем заявлено 109 грн.);

За листопад 2020:

- за період прострочення з 15.12.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 2405,00 грн. розмір 3% річних становить 74,12 грн. (позивачем заявлено 74 грн.);

За грудень 2020:

- за період прострочення з 05.02.2021 по 24.12.2021 від суми боргу 5358,00 грн. розмір 3% річних становить 142,24 грн. (позивачем заявлено 141 грн.);

Всього розмір 3 % річних повинен становити 798,89 грн., однак позивачем нараховано за період, який входить в предмет дослідження, суму 797,00 грн. 3% річних.

У відповідності до ч.2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Відтак, задоволенню підлягає сума 3% річних у розмірі 797,00 грн. В задоволенні решти вимоги про стягнення 3% річних слід відмовити.

Також суд, здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення суми інфляційних втрат встановив, що:

За січень 2020:

- за період прострочення з 18.03.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 2323,00 грн. розмір інфляційних втрат становить 341,63 грн.;

За лютий 2020:

- за період прострочення з 18.03.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 2691,00 грн. розмір інфляційних втрат становить 395,75 грн.;

За березень 2020:

- за період прострочення з 13.05.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 1917,00 грн. розмір інфляційних втрат х становить 264,47 грн.;

За вересень 2020:

- за період прострочення з 12.11.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 3404,00 грн. розмір інфляційних втрат становить 423,62 грн.;

За жовтень 2020:

- за період прострочення з 12.11.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 3255,00 грн. розмір інфляційних втрат становить 405,20 грн.;

За листопад 2020:

- за період прострочення з 15.12.2020 по 24.12.2021 від суми боргу 2405,00 грн. розмір інфляційних втрат становить 264,68 грн;

За грудень 2020:

- за період прострочення з 05.02.2021 по 24.12.2021 від суми боргу 5358,00 грн. розмір інфляційних втрат становить 460,97 грн;

Всього розмір інфляційних втрат повинен становити 2556,32 грн., однак позивачем нараховано за період, який входить в предмет дослідження, 960,84 грн. інфляційних втрат.

У відповідності до ч.2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Відтак, задоволенню підлягає сума інфляційних у розмірі 960,84 грн. В задоволенні решти вимоги про стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

За приписами ст.ст.76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію такого стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково і до стягнення з відповідача на користь позивача належить 21352,00 грн. заборгованості за відшкодування плати за комунальні послуги, 797,00 грн 3% річних, 960,84 грн, інфляційних втрат.

Судові витрати.

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 14, 46, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області (81160, Львівська область, Пустомитівський район, смт.Щирець, пл.Ринок, 8; ідентифікаційний код 04372193) 21352,00 грн. заборгованості з відшкодування плати за комунальні послуги, 797,00 грн 3% річних, 960,84 грн, інфляційних втрат, 1371,45 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 16.05.2022.

Суддя Кітаєва С.Б.