ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2022 р. м. ХарківСправа № 922/413/22

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Новікової Н.А.,
розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

за позовом Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військової частини НОМЕР_1 ), , місцезнаходження: 61058, місто Харків, вул. Культури, буд. 5; засоби зв`язку: тел. НОМЕР_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

до відповідача 2 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку), , місцезнаходження: 61098, м. Харків, провул. Куряжанський, буд. 1 Ж; засоби зв`язку: тел. НОМЕР_3 , e-mail: ;

про стягнення фактично пронесених витрат на лікування на суму 17400,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача 2 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку), в якій просить стягнути з відповідача суму фактично понесених витрат на лікування військовослужбовців у розмірі 17400,00 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору в сумі 2481,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на невиконання відповідачем зобов`язань по договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 в частині внесення оплати по акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн за надані позивачем медичні послуги з лікування військовослужбовця відповідача - Кичка О.І. за період з 24.06.2021 по 07.07.2021. Позивач зазначає, що розмір фактично понесених витрат на лікування військовослужбовця в сумі 17400,00 грн, зазначений в спірному акті виконаних робіт, підтверджується розрахунком витрат на лікування і обстеження до медичної карти стаціонарного хворого № 3305, копії яких додані до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 у справі № 922/413/22 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та позивачу - строк 5 днів на подання відповіді на відзив з дня його отримання.

На виконання зазначеної ухвали 17.02.2022 за вх. № 3818 відповідач 2-й Територіальний вузол Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку) надав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами позивача, викладеними в позові, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що після надання послуг з лікування військовослужбовця відповідачем у строк, визначений договором про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, відповідачем оплачено надані медичні послуги по двом з трьох наданих позивачем актам виконаних робіт, а саме: по акту № 271 від 16.07.2021 на суму 1084,98 грн (щодо оплати за харчування військовослужбовця під час лікування) сплачено по платіжному дорученню № 840 від 16.07.2021 на суму 1084,98 грн та по акту № 28/07 від 28.07.2021 на суму 5132,36 грн (щодо оплати за медикаменти, операцію та лабораторні дослідження) сплачено по платіжному дорученню № 892 від 28.07.2021 на суму 5132,36 грн. Проте по акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн медичні послуги (щодо оплати «за металевий кошик для каменів гнучкий, 4 дроти, 5сН 600 мм») не були оплачені у зв`язку з тим, що цей акт, як вважає відповідач, стосується оплати медичного обладнання та не відповідає положенням пункту 6 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 1999 року № 1923. Також відповідач у відзиві посилається на акт звіряння розрахунків № 120, підписаний між позивачем та відповідачем 30.09.2021, в якому зазначено, що виконавець та замовник не мають претензій один до одного, а договір вважається виконаним. Наданий відповідачем відзив судом прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу суду від 07.02.2022 у справі № 922/413/22 про відкриття провадження по справі позивачем отримано 10.02.2022, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 085.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи на надані сторонами докази, суд встановив таке.

Як свідчать матеріали справи, 08.02.2021 між Замовником - 2 Територіальним вузлом Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку) та Виконавцем - Військово-медичним клінічним центром Північного регіону (військовою частиною НОМЕР_1 ) укладено договір № 17/7 про надання медичної допомоги військовослужбовцям, згідно з умовами якого Виконавець зобов`язаний надати послуги з лікування військовослужбовців Замовника, які відповідно до законодавства мають право безоплатно користуватися військово-медичними закладами відповідних військових формувань (ДК 021:20-3 Послуги лікувальних закладів, КЕКВ 2220 КПКВК 6641010) (відповідно до ст. 20 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України від 23.02.2006 № 3475-IV), а Замовник зобов`язаний оплатити послуги відповідно та у порядку, передбаченому Постановою КМУ від 18.10.1999 № 1923 «Про затвердження порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах i взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями».

Згідно з п. 3.2.9 договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, Виконавець зобов`язаний щомісячно надсилати Замовнику акти виконаних робіт за надання послуг лікувальних закладів та окремо за лікувальне харчування особами Замовника у разі стаціонарного лікування, для здійснення розрахунків.

Порядок розрахунків за договором про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 визначено у розділі 5 Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору, розрахунки за надані Виконавцем послуги здійснюються Замовником щомісячно на підставі акту виконаних робіт зі списком ociб Замовника, які отримали відповідні послуги, шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок Виконавця.

Вартість стаціонарного лікування встановлюється за кожний ліжко-день на рівні собівартості. Вартість медикаментів, що витрачені на лікування одного хворого вираховується індивідуально окремо по завершенні лікування (п. 5.1.1 Договору).

Розрахунки за надані Виконавцем послуги лікувальних закладів у вигляді послуг лікувального харчування здійснюються Замовником щомісячно на підставі акту виконаних робіт зі списком ociб Замовника, які отримали відповідні послуги, шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок Виконавця (п. 5.2 Договору).

Оплата отриманої послуги здійснюється Замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Сторонами актів виконаних робіт/послуг, шляхом: безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п. 5.3 Договору).

Щоквартально Сторони складають акти звірок розрахунків за надану (отриману) медичну допомогу (п. 5.4 Договору).

Відповідно до пункту 10.1 договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, договір вважається укладеним i набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до їх повного завершення. Дія цього договору розповсюджується на відносини між Сторонами, які виникли з 01.01.2021 на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України.

Порядок вирішення спорів по договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 сторони визначили пунктом 9.1 Договору, згідно з яким всі спори та розбіжності, що виникають з цього договору, вирішуються шляхом переговорів. У разі неможливості вирішення спорів та розбіжностей, сторони мають право звернутися до господарського суду для захисту своїх прав та інтересів.

24.06.2021 на підставі договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 військовослужбовець ОСОБА_1 , що проходив службу в 2 ТВУЗ Держспецзв`язку, був направлений до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) на госпіталізацію, яка тривала в період з 24.06.2021 по 07.07.2021 (13 днів).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, після закінчення лікування військовослужбовця відповідача - ОСОБА_2 з метою відшкодування витрат на надання медичної допомоги вказаному військовослужбовцю у відповідності до пунктів 5.1, 5.1.1 Договору позивачем були направлені на адресу відповідача разом з відповідними рахунками-фактури на оплату наданих медичних послуг три акти виконаних робіт, а саме:

- акт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн;

- акт № 271 від 16.07.2021 на суму 1084,98 грн;

- акт № 28/07 від 28.07.2021 на суму 5132,36 грн.

Відповідач частково оплатив надані медичні послуги, а саме: по акту № 271 від 16.07.2021 на суму 1084,98 грн (щодо оплати за харчування військовослужбовця під час лікування) сплачено по платіжному дорученню № 840 від 16.07.2021 на суму 1084,98 грн та по акту № 28/07 від 28.07.2021 на суму 5132,36 грн (щодо оплати за медикаменти, операцію та лабораторні дослідження) сплачено по платіжному дорученню № 892 від 28.07.2021 на суму 5132,36 грн.

Втім, по акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн (щодо оплати «за металевий кошик для каменів гнучкий, 4 дроти, 5сН 600 мм») медичні послуги відповідачем не оплачені.

Позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з претензією від 24.09.2021 № 553/817 з вимогою про оплату наданих медичних послуг по акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн.

Відповідач у відповіді на претензію від 06.10.2021 № 53/09-1763 відмовився від задоволення претензії, посилаючись на припущення про те, що медикамент, зазначений в акті виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн (металевий кошик для каменів гнучкий, 4 дроти, 5сН 600 мм), відноситься до категорії медичного обладнання, тому, як вважає відповідач, вимога позивача про оплату медичного обладнання згідно акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 не підлягає задоволенню як така, що суперечить умовам договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 та Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 1999 року № 1923, згідно з якими вартість медичного обладнання не входить до вартості медичних послуг, що мають бути відшкодовані.

Неоплата відповідачем медичних послуг по акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн стала підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми фактично понесених витрат на лікування військовослужбовців у розмірі 17400,00 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 904 ЦК України, за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов`язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто, за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов`язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні понесені витрати. При цьому плата за саму діяльність виконавця замовником не вноситься.

Під фактичними витратами слід розуміти грошові витрати або використання власних матеріалів і предметів виконавця з повним чи частковим їх споживанням, що здійснюються виконавцем для належного надання послуги. Тягар доведення відповідності понесених витрат, необхідних для виконання договору, лежить на виконавцеві. Виходячи з того, які витрати були понесені виконавцем (у грошовій чи натуральній формі), сторони за узгодженням можуть вирішити питання про відшкодування витрат у формі або грошової компенсації, або повернення речей такого самого роду і якості, відновлення їхніх властивостей. Оцінюючи фактично понесені витрати, слід враховувати тільки ті, які були необхідними для виконання укладеного договору. Ніяких інших замовник виконавцеві не сплачує. Не підлягають відшкодуванню прибутки, яких виконавець міг би реально одержати при звичайних умовах, якби в цей час не здійснював виконання договору про надання безоплатних послуг.

Проаналізувавши правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, суд дійшов висновку, що зазначений договір за своє правовою природою є договором про безоплатне надання послуг.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.

Позивач - Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) є суб`єктом господарської діяльності у Збройних Силах України, підпорядкований Міністерству оборони України та повністю фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Відповідач - 2 Територіальний вузол Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку) є державною установою, яка являється територіальним підрозділом Адміністрації Держспецзв`язку, та повністю фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Предметом договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, укладеного між 2 Територіальним вузлом Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку), як замовником, та Військово-медичним клінічним центром Північного регіону (військовою частиною НОМЕР_1 ), як виконавцем, є надання медичної допомоги військовослужбовцям, які відповідно до законодавства мають право безоплатно користуватися військово-медичними закладами відповідних військових формувань.

Механізм надання медичної допомоги військовослужбовцям, які проходять строкову військову службу та військову службу за контрактом, Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших військових формувань, Держспецтрансслужби, у тому числі курсантів і слухачів військово-навчальних закладів (далі - військовослужбовці) у військово-медичних закладах інших військових формувань визначає Порядок надання медичної допомоги у військово-медичних закладах i взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затверджений Постановою КМУ від 18.10.1999 № 1923 зі змінами (далі по тексту - Порядок від 18.10.1999 № 1923).

Згідно з п. 3 Порядку від 18.10.1999 № 1923, витрати на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань відшкодовуються цим закладам центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, в яких проходять службу зазначені військовослужбовці, за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання цих військових формувань.

Відповідно до п. 6 Порядку від 18.10.1999 № 1923, рахунки на оплату медичної допомоги протягом п`яти днів після її надання надсилаються до органу військового управління (військової частини) військового формування, уповноважена посадова особа якого буде здійснювати оплату. Вартість медичних послуг, які надаються військовослужбовцям інших військових формувань, встановлюється наказами керівників військово-медичних закладів, які надають ці послуги, у розмірі фактичних витрат на придбання медикаментів і перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування та витрат на оплату комунальних послуг і енергоносіїв, що визначаються відповідно до законодавства, яке регулює здійснення розрахунків зазначених витрат виробництва продукції (робіт, послуг).

Пунктом 7 Порядку від 18.10.1999 № 1923 визначено, що відшкодування витрат на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань здійснюється у 10-денний термін з дня надходження рахунків від військово-медичних закладів, в яких надавалася медична допомога. Копії платіжних доручень після здійснення оплати за надану медичну допомогу надсилаються на адресу військово-медичного закладу.

Згідно з п. 1.2 договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, надання медичної допомоги та відшкодування витрат за фактично надану медичну допомогу здійснюється в межах кошторисних призначень на зазначені цілі.

Пунктом 2.1 зазначеного договору сторони передбачили порядок визначення вартості наданих послуг за договором, а саме: вартість наданих послуг лікувальних закладів визначається відповідно до розцінок Виконавця.

За умовами п. 3.1.3 Договору, Замовник зобов`язаний здійснювати оплату наданих Виконавцем кваліфікованих медичних послуг за розцінками, які встановлені Виконавцем.

Згідно з п. 4.2.1 Договору, Виконавець має право самостійно визначати обсяг, строки медичного лікування (обстеження), в першу чергу тих хворих Замовника, які звернулися за екстреною медичною допомогою. Обсяг та строки надання медичних послуг "планових" хворих Замовника узгоджуються з ним на його вимогу.

Вартість стаціонарного лікування встановлюється за кожний ліжко-день на рівні собівартості. Вартість медикаментів, що витрачені на лікування одного хворого вираховується індивідуально окремо по завершенні лікування (п. 5.1.1 Договору).

Розрахунки за надані Виконавцем послуги лікувальних закладів у вигляді послуг лікувального харчування здійснюються Замовником щомісячно на підставі акту виконаних робіт зі списком ociб Замовника, які отримали відповідні послуги, шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок Виконавця (п. 5.2 Договору).

Як вбачається з доданої до позовної заяви копії акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн, вказаний акт стосується оплати медикаментів (металевий кошик для каменів гнучкий, 4 дроти, 5сН 600 мм) вартістю 17400,00 грн, витрачених позивачем на лікування військовослужбовця відповідача Кичка О.І. у відділені «Урологія» протягом 13 днів. Вказаний акт не підписаний зі сторони замовника (відповідача).

Разом з тим, за змістом наданої позивачем на підтвердження позовних вимог медичної карти стаціонарного хворого № 3305 (Кичка О.І.), виконавцем (позивачем) на виконання умов договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 було надано медичні послуги з лікування військовослужбовця відповідача - Кичка О.І. за період з 24.06.2021 по 07.07.2021 (13 днів), протягом якого здійснено обстеження та лікування військовослужбовця, зокрема здійснено 2 операції, а саме: 25.06.2021 та 30.06.2021.

Згідно з наявним у медичній карті стаціонарного хворого № 3305 розрахунком витрат на лікування і обстеження, вартість витратних матеріалів, використаних в операційному відділенні під час операційних втручань під час лікування військовослужбовця становить 17720,73 грн, з яких: 320,73грн - вартість медикаментів стент уретральний d2,0 мм, кількістю 1 шт., та 17400,00 грн вартість медикаментів - металевий кошик для каменів гнучкий, 4 дроти, 5сН 600 мм, кількістю 1 шт.

Під час складання актів виконаних робіт частину вартості використаних під час операційних втручань медикаментів (стенту уретрального d 2,0 мм) у розмірі 320,73 грн позивач включив до акту виконаних робіт № 28/07 від 28.07.2021 на суму 5132,36 грн, який оплачений відповідачем у повному обсязі по платіжному дорученню № 892 від 28.07.2021 на суму 5132,36 грн.

Іншу частину вартості використаних під час операційних втручань медикаментів (металевого кошику для каменів гнучкий, 4 дроти, 5сН 600 мм) у розмірі 17400,00 грн позивачем включено до іншого акту виконаних робіт, а саме: акту № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн, який відповідачем не оплачений.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем у частині надання медичних послуг з лікування військовослужбовця ОСОБА_3 за договором про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, а відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за цим договором у частині оплати наданих послуг згідно акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що акт виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 суперечить положенням пункту 6 Порядку від 18 жовтня 1999 року № 1923, оскільки таке твердження відповідача не знайшло свого підтвердження матеріалами справи та ґрунтується виключно на припущеннях про те, що медикаменти, зазначені в акті виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн (металевий кошик для каменів гнучкий, 4 дроти, 5сН 600 мм), відносяться до категорії медичного обладнання, а тому, як вважає відповідач, не можуть бути включені до вартості наданих медичних послуг.

Пунктом 4.1.1 договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 визначено право Замовника узгоджувати з Виконавцем та контролювати обсяг, строки, доцільність та якість лікувальних послуг, наданих хворим Замовника.

Пунктом 4.1.2 договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7 передбачено, що Замовник має право перевіряти правильність оформлення рахунків, застосування цін на лікування, а також якість надання інших послуг хворим Замовника.

В матеріалах справи відсутні докази наявності зауважень відповідача щодо якості наданих лікувальних послуг військовослужбовцю Кичку О.І., а також доказів вчинення відповідачем у період лікування військовослужбовця заходів щодо перевірки правильності розрахунку позивачем цін на лікувальні послуги, зокрема в частині вартості витратних матеріалів, використаних під час операційних втручань протягом лікування військовослужбовця. Тому, у відповідності до умов п. 3.1.3 договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, відповідач зобов`язаний здійснити оплату наданих позивачем медичних послуг згідно акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн, тобто за розцінками, які встановлені Виконавцем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву безпідставно посилається на підписаний між позивачем та відповідачем акт звіряння розрахунків від 30.09.2021 № 120 як на доказ у підтвердження відсутності обов`язку замовника з оплати медичних послуг по акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн та відсутності у виконавця претензій стосовно цього акту виконаних робіт, оскільки зі змісту вказаного акту звіряння вбачається, що спірний акт виконаних робіт не був предметом звіряння між сторонами. Інших актів звіряння сторонами до матеріалів справи не надано.

Крім того, в акті звіряння розрахунків від 30.09.2021 № 120 сторони засвідчили виконання договору (контракту) від 08 лютого 2021 року № 17 та від 26 листопада 2021 року № 260. Жодного посилання на спірний договір - договір про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, укладений між позивачем - Військово-медичним клінічним центром Північного регіону (військовою частиною НОМЕР_1 ) та відповідачем - 2 Територіальним вузлом Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку) в акті звіряння розрахунків від 30.09.2021 № 120 не міститься.

Отже, враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань з розрахунку за надані медичні послуги по акту виконаних робіт № 271 від 08.07.2021 на суму 17400,00 грн, з огляду на умови п. 10.1 договору про надання медичної допомоги військовослужбовцям від 08.02.2021 № 17/7, посилання відповідача на виконання зазначеного договору є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 78, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі зазначеного, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів щодо їх належності, допустимості та достовірності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми фактично понесених витрат на лікування військовослужбовців у розмірі 17400,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходив з такого.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Отже, на підставі зазначеного, враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 78, 79, 86, п. 2 ч. 1 ст. 129, 236-242 ГПК України, Господарський суд Харківської області

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з 2 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (2 ТВУЗ Держспецзв`язку) (61098, м. Харків, провул. Куряжанський, буд. 1 Ж; ) на користь Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) (61058, місто Харків, вул. Культури, буд. 5; ) суму фактично понесених витрат на лікування військовослужбовців у розмірі 17400,00 грн та судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2481,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 4 Прикінцевих Положень ГПК України та п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.05.2022.

Суддя Н.А. Новікова