ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3394/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Беліков Д.М. в порядку самопредставництва;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства „Просто-страхування до комунального підприємства „Міськзелентрест про стягнення 26 789,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство „Просто-страхування (далі по тексту ПрАТ „Просто-страхування) звернулось до господарського суду із позовною заявою до комунального підприємства „Міськзелентрест (далі по тексту КП „Міськзелентрест) про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 26 789,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного утримання відповідачем автомобільних доріг загального користування, що мало наслідком пошкодження застрахованого автомобіля в результаті падіння дерева.

КП „Міськзелентрест повністю заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог. Відповідачем було вказано, що падіння дерева мало місце за адресою, яка не входить до переліку об`єктів, що знаходяться на обслуговуванні відповідача, згідно рішення Одеської міської ради №102 від 14.02.2008р „Про утримання міських земельних насаджень. Таким чином, в даному випадку, КП „Міськзелентрест не виступало балансоутримувачем дерева, а, отже, відсутні підстави для покладення на підприємство обов`язку сплатити позивачу страхове відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника відповідача, господарський суд встановив наступне.

14.02.2008р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення №102 „Про утримання міських земельних насаджень, відповідно до якого КП „Міськзелентрест здійснює утримання міських зелених насаджень загального користування (додаток 1), парків пам`яток садово-паркового мистецтва та дерев ботанічних пам`яток природи (додаток 2) та спеціального призначення. Слід зазначити, що додатки №1 та 2 до вказаного рішення містять перелік об`єктів, що знаходяться на обслуговуванні відповідача по кожному з районів м. Одеси, а також їх адреси.

11.08.2020р. між ПрАТ „Просто-страхування (Страховик) та ТОВ „Юрія-Фарм (Страхувальник) було укладено договір страхування майнових інтересів (каско бонус).

Відповідно до умов договору страхування майнових інтересів від 11.08.2020р. ТОВ „Юрія-Фарм було застраховано легковий автомобіль марки Ford Fіesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016р. випуску; період страхування визначений з 16.08.2020р. по 15.08.2021р.

Застрахований транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ „Юрія-Фарм на праві власності.

30.01.2021р. Шевченківським ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області було складено довідку про розгляд матеріалів за повідомленням зі служби 102 за заявою громадянки ОСОБА_1 щодо пошкодження автомобіля марки Ford Fіesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті падіння дерева за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 5.

01.02.2021р. ТОВ „Юрія-Фарм було подано до ПрАТ „Просто-страхування заяву (повідомлення) про подію, що має ознаки страхового випадку, з якої вбачається, що в результаті падіння дерева 29.01.2021р. близько 15:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 5, застрахованому транспортному засобу були завдані пошкодження.

01.02.2021р. представником ПрАТ „Просто-страхування було складено протокол огляду колісного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Ford Fіesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був пошкоджений в результаті падіння дерева.

Згідно наданої ПрАТ „Просто-страхування калькуляції №150344 від 25.02.2021р. вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 56 889,82 грн.

Листом №60.5-2032 від 05.02.2021р. Відділом поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо пошкодження автомобіля марки Ford Fіesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті падіння дерева за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 5, було запропоновано заявниці для вирішення питання відшкодування завданої шкоди звернутися до КП „Міськзелентрест, страхової компанії або до суду в порядку цивільного судочинства.

Листом №60.5/вих842 від 05.03.2021р. Відділом поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області у відповідь на заяву ПрАТ „Просто-страхування було підтверджено, що 28.01.2021р. до відділу поліції надходила заява про пошкодження автомобіля марки Ford Fіesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті падіння дерева.

09.03.2021р. ПрАТ „Просто-страхування було складено страховий акт №150344, відповідно до якого вартість матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу та страхового відшкодування складає 29 289,60 грн., які згідно заяви ТОВ „Юрія-Фарм мають бути перераховані на рахунок ОСОБА_2 .

На підставі платіжного доручення №4170 від 10.03.2021р. ПрАТ „Просто-страхування було перераховано на рахунок ФОП Зарічного В.І. грошові кошти у розмірі 29 289,60 грн. в якості страхового відшкодування за ремонт легкового автомобіля.

12.05.2021р. ПрАТ „Просто-страхування звернулось до КП „Міськзелентрест із претензією №04-1130, згідно якої позивач просив відповідача сплатити страхове відшкодування у розмірі 26 789,60 грн., виплачене власнику транспортного засобу в результаті падіння дерева на автомобіль. Проте, вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу вимог ст. 5 Закону України „Про страхування № 85/96-ВР від 07.03.1996р. страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Господарським судом в процесі вирішення даного спору було встановлено, що 11.08.2020р. між ПрАТ „Просто-страхування (Страховик) та ТОВ „Юрія-Фарм (Страхувальник) було укладено договір страхування майнових інтересів (каско бонус), за умовами якого застрахованим транспортних засобом є легковий автомобіль марки Ford Fіesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016р. випуску.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2021р. застрахованому транспортному засобу в результаті падіння дерева за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 5 було завдано пошкоджень. На виконання зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору добровільного страхування від 11.08.2020р. ПрАТ „Просто-страхування було здійснено страхову виплату у розмірі 29 289,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4170 від 10.03.2021р.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 27 Закону України „Про страхування передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи приписи ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування, господарський суд доходить висновку про перехід права вимоги до заподіювача шкоди в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування до ПрАТ „Просто-страхування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Господарський суд зазначає, що для настання цивільної відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Підпунктом 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування від 21.05.1997 № 280/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України „Про благоустрій населених пунктів від 06.09.2005 № 2807-IV (з наступними змінами та доповненнями).

Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України „Про благоустрій населених пунктів передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України „Про благоустрій населених пунктів передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію.

Згідно з ч. 7 ст. 28 Закону України „Про благоустрій населених пунктів правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Крім того, згідно п. 4.14 Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради №1631-VI від 23.12.2011р. (з наступними змінами та доповненнями) відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів покладається на: на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови.

Відповідно до п. п. 9.1, 9.1.10, 9.1.11 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України догляд за деревами і чагарниками здійснюється протягом року і включає: поливання, внесення добрив, вкриття, обприскування крон дерев, догляд за ґрунтом, боротьбу з бур`янами, обробку дупел і механічних пошкоджень, формування крон дерев і чагарників. Для нормального росту й правильного розвитку дерев здійснюють догляд за кроною протягом усього життя рослин. Обрізають дерева навесні до розпукування бруньок або восени після опадання листя. У дерев видаляють порослеві пагони, які утворюються біля кореневої шийки, а також на стовбурах в міру її появи. Сухі гілки обрізують у міру їх виявлення впродовж року. Під час догляду за деревами застосовують три види обрізання: формувальне, санітарне й омолоджувальне.

Згідно з п. 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Відповідно до пункту 12.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України огляд проводить балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки.

За змістом абзацу 2, 4 розділу 15 Правил для утримання зелених насаджень у населених пунктах України, місцеві органи влади визначають уповноважений орган чи/або відповідальних осіб, які б відповідали за розвиток і контроль у сфері зеленого господарства. Для утримання зелених насаджень вивчається вся територія населеного пункту, встановлюються власники чи користувачі цих територій з урахуванням прилеглих територій - відповідальних за їх утримання. Безхазяйні території утримуються за рахунок коштів місцевих органів самоврядування.

Підсумовуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувачів, які є відповідальними за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень. У випадку визначення органом місцевого самоврядування балансоутримувача, який відповідає за стан зелених насаджень, відповідальність за завдану власнику майна шкоду в результаті неналежного виконання обов`язків щодо догляду за зеленими насадженнями, покладається саме на балансоутримувача. При цьому, враховуючи покладення на орган місцевого самоврядування обов`язку утримувати безхазяйні території, господарський суд доходить висновку, що відповідальність за завдану власнику майна шкоду в результаті неналежного утримання безхазяйного майна повинна покладатись на орган місцевого самоврядування.

Звертаючись до суду із даними позовними вимогами ПрАТ „Просто-страхування було наголошено, що автомобіль було пошкоджено в результаті падіння дерева за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 5. Таким чином, позивач, звертаючись до суду із даними позовними вимогами, повинен довести суду, що саме на КП „Міськзелентрест покладено обов`язок з утримання зелених насаджень на вказаною адресою.

Господарським судом в процесі вирішення даного спору було встановлено, що перелік об`єктів міських зелених насаджень загального користування та парків-пам`яток садово-паркового мистецтва та спеціального призначення, обов`язок з утримання яких покладений на КП „Міськзелентрест, визначений рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради „Про утримання зелених насаджень у місті Одесі №102 від 14.02.2008р. Проте, з додатків до вказаного рішення вбачається, що адреса: м. Одеса, вул. Армійська, 5, не входить до переліку об`єктів, які знаходяться на обслуговуванні відповідача згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської №102 від 14.02.2008р.

Наведене дозволяє суду дійти висновку про відсутність взагалі будь-яких правових підстав для покладення на КП „Міськзелентрест обов`язку сплатити страхове відшкодування у розмірі 26 789,60 грн. у зв`язку з відсутністю у діях відповідача протиправної поведінки.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених ПрАТ „Просто-страхування до КП „Міськзелентрест позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у розмірі 26 789,60 грн. у зв`язку з недоведеністю позивачем такого елементу складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка, а, отже, дії відповідача не може бути кваліфіковані як правопорушення.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявлених приватним акціонерним товариством „Просто-страхування до комунального підприємства „Міськзелентрест позовних вимог про стягнення 26 789,60 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу покладаються судом на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 травня 2022 р.

Суддя С.П. Желєзна