за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН"
про компенсацію здійснених відповідачем 2 витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача та винесення додаткового судового рішення
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕСКО ДЕВЕЛОПМЕНТС"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Е2+"
2. Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН"
Про визнання правочинів недійсними
представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2 (заявника): не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРЕСКО ДЕВЕЛОПМЕНТС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Е2+", Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" про визнання недійсними контракту №200102/1 від 02.01.2020, договору зберігання від 03.04.2020 та договору від зберігання 06.04.2020, укладених між відповідачами 1,2.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕСКО ДЕВЕЛОПМЕНТС" про залишення позовної заяви без розгляду, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЕСКО ДЕВЕЛОПМЕНТС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Е2+", Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" про визнання правочинів недійсними залишено без розгляду.
18.12.2021 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" надійшла заява №1102/01 від 11.02.2022 про компенсацію здійснених відповідачем 2 витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача та винесення додаткового судового рішення й проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" про компенсацію здійснених відповідачем 2 витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача та винесення додаткового судового рішення призначено на 01.03.2022, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" в частині проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду відмовлено.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно із Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 березня 2022 № 133/2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15 березня 2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" обумовлено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
19.05.2022 на електронну пошту суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Е2+" надійшло клопотання про відкладення розгляд заяви ТОВ НВО "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН".
У судове засідання 19.05.2022 представники сторін не прибули.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно із ч.6 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
У свою чергу, вимоги ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відзиві на позовну заяву у цій справі відповідач зазначив орієнтовний попередній розрахунок суми судових витрат, згідно із яким витрати на професійну правничу допомогу в сумі 107000,00 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" подало до суду заяву про компенсацію здійснених відповідачем-2 витрат у сумі 107000,00 грн, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно із ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відповідач-2 надав суду: договір про надання професійної правничої допомоги від 26.11.2021 №261121-1Г; додаткову угоду №1 від 10.02.2022 до договору № 261121-1Г від 26.11.2021 про надання професійної правничої допомоги; рахунок 26112021-1 від 26.11.2021; рахунок № 11022022-1 від 11.02.2022; платіжне доручення № 1103 від 01.12.2021; платіжне доручення № 1217 від 11.02.2022; акт № 1 від 11.02.2022 наданих послуг з професійної правничої допомоги за договором № 261121-1Г від 26.11.2021 про надання професійної правничої допомоги (з додатковою угодою № 1 від 10.02.2022); свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 538 від 20.12.2005; ордер серії АА № 1163862.
Порядок розподілу судових витрат за результатами вирішення спору врегульовано положеннями ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом з тим, в ст.130 Господарського процесуального кодексу України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.5 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Отже, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.
Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду, а також довести, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені під час розгляду справи та в чому вони полягали.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17.
За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.
У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Необґрунтованість дій позивача, на переконання відповідача-2, полягає у нез`явленні у судові засідання під час розгляду справи.
Надавши оцінку наведеним відповідачем-2 у заяві доводам, суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем обґрунтування не підтверджують недобросовісності дій позивача під час розгляду справи, оскільки у відповідності до ст.42 Господарського процесуального кодексу України брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи.
При цьому явку позивача обов`язковою суд визнавав лише у судове засідання 10.02.2022, в той час як заяву про залишення позовної заяви без розгляду позивач подав до суду 09.02.2022.
Суд враховує, що залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Така процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Відтак, подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це його диспозитивне право, передбачене нормами господарського процесуального законодавства, яке не містить обмежень в його реалізації.
Відповідачем-2 не наведено будь-якого обґрунтування, що позивач протидіяв вирішенню спору чи мав на меті ущемлення прав та інтересів відповідача-2.
Відповідач-2 згідно з процесуальним обов`язком доказування не довів, які саме необґрунтовані дії були вчинені позивачем, тоді як сам факт нез`явлення представника позивача у судові засідання, з урахуванням вищенаведеного, суд необґрунтованими діями не вважає.
Оскільки судом не встановлено недобросовісних дій позивача, відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат відповідно до норм ст.130 ГПК України, а тому заява відповідача про компенсацію судових витрат не підлягає задоволенню.
Підсумовуючи вище наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" про компенсацію здійснених відповідачем 2 витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача та винесення додаткового судового рішення.
Керуючись ст.126, 129, 130, 232-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва
1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання "ЗАВОД КРУПНИХ ЕЛЕКТРИЧНИХ МАШИН" про компенсацію здійснених відповідачем 2 витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача та винесення додаткового судового рішення - відмовити.
2. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст ухвали складено та підписано: 20.05.2022.
Суддя С.О. Турчин