ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа№ 911/393/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко А.І.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 23.02.2022 року у справі №911/393/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Факел»

на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021, повний текст якого складено 19.08.2021

у справі №911/393/21 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон-Транс Плюс»

до Приватного акціонерного товариства «Факел»

про стягнення 991 491,12 грн

та за зустрічним позовом про визнання недійсним договору.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грифон-Транс Плюс» (далі-позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Факел» (далі-відповідач за первісним позовом) заборгованості у розмірі 991 491,12 грн, з яких: 251 000,00 грн - основний борг, 7 547,46 грн - пеня, 1 370,50 грн - інфляційні втрати, 1 873,16 грн - 3% річних, 729 700,00 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за первісним позовом не виконав належним чином обов`язку по оплаті наданих послуг за договором № 050520 транспортно-експедиторського обслуговування від 05.05.2020 року.

В свою чергу, відповідач за первісним позовом звернувся до Господарського суду Київської області із зустрічним позовом до позивача за первісним позовом, в якому просить визнати недійсним договір №050520 на транспортно-експедиторське обслуговування від 05.05.2020 року в частині, що складається із Заявок на організацію автомобільних перевезень вантажів та Актів здачі-прийняття робіт, складених в період з 11.06.2020 по 17.12.2020.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 первісний позов задоволено частково та присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Факел» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон-Транс Плюс» 226 500,00 грн боргу, 1 370,50 грн інфляційних втрат, 1 873,16 грн 3% річних, 7 547,46 грн пені, 729 700,00 грн штрафу та 14 504,87 грн судового збору.

Закрито провадження у справі в частині стягнення 24 500,00 грн.

В зустрічному позові відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач за первісним позовом звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 в частині стягнення з нього пені у розмірі 7 547,46 грн та штрафу у розмірі 656 730,00 грн і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у відповідні частині. Крім того, скаржником до апеляційної скарги долучено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги загалом зводяться до того, що рішення суду в оскаржуваній частині прийнято з неповнотою дослідження доказів, нез`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2021, справу №911/393/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Чорногуз М.Г., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/17, а також розгляд вказаної скарги призначено на 25.10.2021 о 11:20 год.

Судове засідання 25.10.2021 не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. з 19.10.2021 - 12.11.2021 на лікарняному.

У зв`язку з виходом головуючого судді Яковлєва М.Л. з лікарняного та з метою здійснення подальшого розгляду справи у визначеному раніше складом суду, ухвалою суду від 16.11.2021 розгляд даної справи призначено на 08.12.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. на лікарняному, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/6279/21 від 08.12.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/393/21.

Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №911/393/21, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 08.12.2021, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Кравчук Г.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Кравчук Г.А., Шаптала Є.Ю., а також розгляд вказаної скарги призначено на 11.01.2022 о 11:30 год.

21.12.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про долучення доказів.

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/87/22 від 11.01.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/393/21.

Так, за наслідками проведення повторного перерозподілу справи №911/393/21, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Факел" на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Кравчук Г.А., а також розгляд вказаної скарги призначено на 26.01.2022 о 13:35 год.

Судове засідання, призначене на 26.01.2022, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л., який є головуючим суддею, на лікарняному. 01.02.2022 головуючий суддя Яковлєв М.Л. вийшов з лікарняного, проте суддя Кравчук Г.А., який не є головуючим суддею, з 28.01.2022 та станом на 01.02.2022 перебував на лікарняному. У зв`язку з цим розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/563/22 від 01.02.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Так, за наслідками повторного розподілу справи №911/393/21, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Хрипун О.О..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді Куксов В.В., Хрипун О.О., а також розгляд вказаної скарги призначено на 23.02.2022 о 13:25 год.

У зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/1233/22 від 22.02.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/393/21.

Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №911/393/21, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 22.02.2022, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Куксова В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І., а також розгляд вказаної скарги постановлено здійснити у раніше призначеному судовому засіданні 23.02.2022 о 13:25 год.

Колегія суддів, розглянувши в судовому засідання, яке відбулося 23.02.2022, клопотання скаржника про долучення доказів, дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши думку представників сторін щодо даного клопотання, порадившись на місці, ухвалила залишити вказане клопотання без задоволення, оскільки скаржником відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України не наведено жодних причин та не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В даному судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заперечив проти вимог апеляційної скарг та просив залишити її без задоволення.

В свою чергу, представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просить задовольнити її, а також задовольнити клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 05.05.2020 року між ТОВ "Грифон-Транс Плюс" (далі-експедитор) та ПрАТ "Факел" (далі-замовник) був укладений договір № 050520 на транспортно-експедиторське обслуговування (далі-Договір), відповідно до умов якого експедитор, діючи за дорученням замовника, в межах цього Договору надає послуги замовнику з організації перевезень найманим та орендованим вантажним транспортом, згідно із діючим законодавством України, вимог міжнародних Конвенцій та Угод в сфері міжнародних перевезень.

Відповідно до п. 2.1 Договору на підставі цього договору експедитор надає одну або декілька послуг організує перевезення вантажів вантажним транспортом по території України та зарубіжних країн на підставі відповідних Заявок замовника та за погодженням із замовником виконує інші доручення замовника.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що вартість перевезення та інших послуг обумовлюється у окремих Заявках замовника, що направляються експедитору, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з п.5.4 Договору ціни, що відповідають кожному конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень), погоджуються перед кожним перевезенням (групою перевезень).

Відповідно до п. 5.7 Договору фактом отримання вантажу є штамп вантажоотримувача, вказаного в Заявці, у супровідних документах (CMR, TTH, або підписаний акт виконаних робіт уповноваженими особами представників замовника та експедитора).

Пунктом 5.9 Договору сторони погодили, що оплата штрафів, та інших платежів, що зазначені в пп. 6.2.1-6.2.6 Договору, здійснюється замовником протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку експедитора.

Згідно з п.5.10 Договору після закінчення перевезення (здачі вантажу вантажовласнику, вказаному в Заявці) експедитор повинен направити замовнику оригінали наступних документи згідно п.2.4 Договору: акт виконаних робіт (вказати в ньому номери транспортного засобу та маршрут перевезення); рахунок-фактура за надані послуги.

В обґрунтування вимог за первісним позовом позивач посилається на те, що на виконання умов Договору експедитор виконав поставку товару замовника, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобов`язання не виконав належним чином, за надані послуги не розрахувався в повному обсязі, у зв`язку з чим на дату подачі позову за останнім обліковувалась заборгованість в сумі 251 000,00 грн. У відповіді на відзив позивач за невірним позовом відмовився від частини позовних вимог в сумі 24 500,00 грн, які були сплачені відповідачем після звернення з даним позовом до суду. Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати наданих йому послуг, позивач за первісним позовом просив суд стягнути з нього пеню у розмірі 7 547,46 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 370,50 грн, 3% річних у розмірі 1 873,16 грн та штраф у розмірі 729 700,00 грн.

В свою чергу, відповідач за первісним позовом в зустрічній позовній заяві просить суду визнати недійсним Договір №050520 на транспортно-експедиторське обслуговування від 05.05.2020 року в частині, що складається із Заявок на організацію автомобільних перевезень вантажів та Актів здачі-прийняття робіт, складених в період з 11.06.2020 по 17.12.2020.

В обґрунтування зустрічного позову, з урахуванням заяви про зміну підстав зустрічного позову, скаржник зазначає, що спірний Договір є недійсним, оскільки Севастьянов Ю.Б. - генеральний директор ПрАТ "Факел" не мав права самостійно укладати Договір без погодження його з Наглядовою радою.

Закриваючи провадження у справі в частині первісних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 24 500,00 грн суд першої інстанції вказав на відсутність предмета спору в цій частині вимог, оскільки вказаний борг відповідачем за первісним позовом сплачено після звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи в іншій частині первісних позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи первіснім позовні вимоги.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами факт перевищення керівником ПрАТ "Факел" повноважень під час підписання Договору.

Оскаржуване судове рішення в частині зустрічних позовних вимог не переглядається в апеляційному порядку, оскільки останнє у вказаній частині не було оскаржено жодним із учасників справи, а також оскільки відсутні підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідно й у суду відсутні підстави для виходу за межі вимог апеляційної скарги.

Щодо первісних позовних вимог в частині стягнення з скаржника основного боргу у розмірі 251 000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5.8 Договору сторони погодили, що порядок та строки оплати за виконанні послуги зазначаються в Заявці, що направляється замовником експедитору перед конкретним перевезенням (групою перевезень). В разі, якщо в Заявці не зазначений порядок та строки здійснення оплати за надані послуги, оплата замовником експедитору здійснюється протягом 3-х банківських днів з моменту отримання вантажу вантажовласником.

Як свідчать матеріли справи, позивач за первісним позовом на виконання умов Договору надав скаржник в період 05.05.2020 по 05.02.2021 відповідні послуги, згідно наданих замовником Заявок на загальну суму 780 700,00 грн. Проте, станом на момент звернення з даним позовом замовник не виконав свої зобов`язання за Договором в частині оплати за надані послуги у розмірі 254 000,00 грн, а зобов`язання щодо оплати послуг на суму 478 700,00 грн виконував з порушенням строків оплати.

Факт отримання вантажу вантажоодержувачем та відсутності претензій щодо якості наданих послуг, підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) та товарно-транспортними накладними, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками.

Враховуючи вищевстановлене, оцінивши наявні в матеріалах докази окремо і їх сукупність в цілому, а також вчинення дій сторонами в розрізі спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла до висновку, що надані позивачем за первісним позовом докази та вказані ним обставини на підтвердження надання відповідних послуг та існування у відповідача за первісним позовом заборгованості, є більш вірогідними, ніж докази та посилання відповідача на певні обставини.

Як свідчать матеріали справи та не оспорюється сторонами, після звернення з даним позовом до суду відповідачем за первісним позовом сплачено борг в сумі 24 500,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на що, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження в частині первісних позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 24 500,00 грн.

Згідно із ч.ч.1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідачем за первісним позовом відповідно до вимог ст.ст.76, 77 ГПК України не надано належних та допустимих доказів належного виконання своїх зобов`язання щодо оплати наданих послуг у розмірі 226 500,00 грн (251 000,00 грн - 24 500,00 грн).

Відтак, враховуючи в даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі 226 500,00 грн.

Стосовно первісних позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1 873,16 грн та інфляційних втрат в сумі 1 370,50 грн за період з 05.05.2020 по 05.02.2020, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, з огляду на таке.

Згідно із ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила ст. 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

З огляду на вищезазначені правові норми боржник не звільняється від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Враховуючи прострочення відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, приписи вказаних правових норм, не надання останнім контррозрахунку та перевіривши розрахунок позивача за первісним позовом, колегія суддів дійшла висновку, що вимог про стягнення 3% річних в сумі 1 873,16 грн та інфляційних втрат в сумі 1 370,50 грн за період з 05.05.2020 по 05.02.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо первісних позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 7 547,46 грн за період з 05.05.2020 по 05.02.2020 та штрафу в сумі 729 700,00 грн, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, з огляду на таке.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

На відміну від пені, штраф застосовується одноразово у випадку порушення боржником зобов`язання.

Пунктом п.6.2.11 Договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати, передбаченої розділом 5 Договору, замовник сплачує експедитору штраф в розмірі 100% від загальної вартості наданих послуг по договору, а також від зобов`язань, що зазначені в пп.6.2.1-6.2.5 Договору.

В разі прострочення платежу, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення в межах строків, передбачених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (п.6.2.12 Договору).

Враховуючи прострочення відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, приписи вказаних правових норм та погодженні сторонами умови Договору, не надання останнім контррозрахунку та перевіривши розрахунок позивача за первісним позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимог про стягнення пені в сумі 7 547,46 грн за період з 05.05.2020 по 05.02.2020 та штрафу в сумі 729 700,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України, колегією суддів відхиляються, оскільки зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів, що і було реалізовано ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та відмовлено в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

З огляду на викладене та аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам сторін. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.

Подане скаржником разом з апеляційною скаргою клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (штрафу) з 729 700,00 грн до 72 970,00 грн, колегія суддів залишає без задоволення, з огляду на таке.

Одним із правових наслідків порушення зобов`язання, згідно ст.611 Цивільного кодексу України є сплата боржником неустойки

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Так, пунктом 6.2.11 Договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати, передбаченої розділом 5 Договору, замовник сплачує експедитору штраф в розмірі 100% від загальної вартості наданих послуг по договору, а також від зобов`язань, що зазначені в пп. 6.2.1-6.2.5 Договору.

За приписами частини третьої ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із положеннями ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).

Крім того, при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20.

Тобто, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Посилання скаржника на незадовільний фінансовий стан, на збитковість підприємства, на неможливість виконати свої зобов`язання за Договором, на продовження проведення оплат за надані послуги, за висновками колегії суддів не може вважатися тією виключною обставиною, що може слугувати підставою для зменшення розміру штрафу, оскільки, по-перше, сторони є вільними в укладанні договору та визначили в п.6.2.11 Договору 100% розмір штрафу; по-друге, відповідачем не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які б свідчили про загрозу банкрутства підприємства, а також безумовні докази про відсутність коштів на всіх банківських рахунках. Тобто, скаржником не надано належних та допустимих доказів, що обставини на які він посилається винятковими та такими, що вкрай негативно впливають на його господарську діяльність; по-третє, у відповідності до положень статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст.1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то з огляду на положення частини 2 статті 617 ЦК України та частини 2 статті 218 ГК України відсутність у відповідача необхідних коштів, не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання за договором (аналогічна правова позиція, викладена в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року); по-четверте, стаття 129-1 Конституції України вказує на обов`язковість виконання судових рішень і така обов`язковість не залежить від наявності чи відсутності коштів у боржника. Крім того, положення статей 42, 44 Господарського кодексу України визначають, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, одним з принципів якої є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик. Тобто, комерційні ризики від власної господарської діяльності несе та відповідає за них саме підприємство, а тому не можуть перекладатися та впливати на права кредиторів.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі та у вказаному вище клопотанні, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2021 у справі №911/393/21 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №911/393/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 06.05.2022.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді А.І. Тищенко

В.В. Куксов