ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3627/21

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-Б, код 36799749)

до

комунального некомерційного підприємства «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області (08200, Київська обл., місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 38, код 38571999)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича (65082, Одеська область, місто Одеса, вулиця Гоголя, будинок 19, офіс 1)

про стягнення 12000,00 гривень

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - ТОВ «Вердикт Капітал»/позивач) про стягнення з комунального некомерційного підприємства «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області (далі по тексту - Підприємство/відповідач) збитків у розмірі 12000,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича перебуває рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2010 у справі № 2-7785/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. Позивач зазначає, що в рамках виконавчого провадження № 64223391 приватним виконавцем 01.02.2021 винесено та надіслано для виконання на адресу відповідача постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника, проте відповідач в порушення вимог вказаної постанови не здійснював щомісячних відрахувань із доходів боржника - ОСОБА_1 , чим завдано позивачу шкоди у розмірі 12000,00 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3627/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Також, вказаною ухвалою суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та від комунального некомерційного підприємства «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області відомості про нараховані (виплачені) ОСОБА_1 доходи (заробіток) за період з 01.02.2021 по 29.11.2021, з розшифровкою про здійснені з нарахованих доходів утримання/відрахування та документи, що підтверджують таку інформацію.

На адресу суду 06.01.2022 від відповідача надійшли витребувані ухвалою суду від 15.12.2021 докази та відзив на позов, за змістом якого останній заперечує пред`явленні позовні вимоги та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.01.2022 у задоволенні клопотання комунального некомерційного підприємства «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області щодо розгляду справи № 911/3627/21 з викликом сторін відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.01.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича (далі по тексту - приватний виконавець); зобов`язано учасників справи протягом 5 днів надіслати на адресу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича усі заяви по суті справи, що були подані в перебігу розгляду справи та подати до суду докази їх надсилання (опис вкладення) або вручення; зобов`язано приватного виконавця протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали надати письмові пояснення по справі із додержанням вимог ст. 168 Господарського процесуального кодексу України.

До суду 08.02.2022 від приватного виконавця надійшли письмові пояснення, в яких останній підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Розглянувши подані третьою особою пояснення суд зазначає, що згідно частини 3 статті 168 Господарського процесуального кодексу України до пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені частинами третьою - сьомою статті 165 цього Кодексу.

Статтею 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (ч. 6).

Дослідивши подані третьою особою письмові пояснення, суд встановив, що такі подано із порушенням вимог процесуального закону, адже приватним виконавцем не подано доказів надсилання письмових пояснень на адресу інших учасників справи.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже суд дійшов висновку, що приватним виконавцем під час реалізації своїх процесуальних прав, порушено приписи ст. 165, 168 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з чим суд залишає без розгляду письмові пояснення третьої особи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 приватним виконавцем, в межах виконавчого провадження № 64223391 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7785/10 від 09.11.2020 (за яким стягувачем є ТОВ «Вердікт капітал») виданого на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 21.12.2010 у справі № 2-7785/10, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника - ОСОБА_1 .

Вказаною постановою, на підставі статей 68-70 Закону України «Про виконавче провадження», звернуто стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 , який працює у комунальному некомерційному підприємстві «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області, у розмірі 20 % відрахувань із доходів боржника до виплати загальної суми боргу у розмірі 345299,37 гривень.

Звертаючись до суду із розглядуваним позовом позивач зазначив, що вказана постанова приватного виконавця надіслана останнім до виконання за місцем роботи боржника - Фаєда Ахмеда, а саме на адресу Підприємства, однак станом на 29.11.2021 відповідач жодних заходів спрямованих на виконання вказаної постанови не вчинив, зокрема відповідач здійснювати відрахування із доходів боржника не розпочав, жодного платежу на користь позивача не здійснив та про розмір виплачуваних боржнику доходів інформації не надав, отже порушив права стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал» на отримання коштів за рішенням суду.

Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача, які проявилися в ігноруванні вимог постанови приватного виконавця, йому завдано майнової шкоди у розмірі 12000 гривень. При цьому позивач виходив із припущення, що розмір заробітної плати боржника не може бути нижчим розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, у відповідному періоді.

Так, позивач вказує, що у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX, мінімальна заробітна плата з 01.01.2021 становила 6000 гривень, а розрахунок заборгованості за відрахуваннями здійснювався позивачем за період з 01.02.2021 до 29.11.2021 (включно).

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний здійснювати відрахування щомісячно за вказаний період по 1200 гривень та за розрахунком позивача загальний розмір заборгованості становить 12000 гривень.

Враховуючи наведені вище обставини позивач, із посиланням на ст. ст. 614, 1166 Цивільного кодексу України, звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача 12000 гривень завданої майнової шкоди.

Відповідач проти пред`явлених позовних вимог заперечив, адже, як вказує відповідач, утримання із заробітної плати працівника відповідача - ОСОБА_1 не відбувалися, оскільки постанову приватного виконавця від 01.02.2021 відповідач не отримував, а з наявного у матеріалах справи повідомлення неможливо встановити зміст пакету документів, що надсилався на адресу відповідача, при цьому на офіційному веб-сайті поштового зв`язку АТ «Укрпошта» інформація щодо поштового відправлення за № 323 відсутня.

Наведені обставини, на переконання відповідача, ставлять під сумнів факт надсилання приватним виконавцем на адресу відповідача будь-яких поштових відправлень.

Серед іншого відповідач звертає увагу на відсутність у матеріалах справи рекомендованих повідомлень, які б свідчили про факт отримання відповідачем постанови приватного виконавця від 01.02.2021 у виконавчому провадженні № 64223391.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Згідно частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу положень статті 22 Цивільного кодексу України, а порушення цивільного права, внаслідок якого особі завдано збитки, є підставою для їх відшкодування.

Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 Кодексу).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1 та третя статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, на позивача покладений обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також вину правопорушника та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміють матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Предметом доказування у розглядуваній справі є встановлення на підставі належних та допустимих доказів обставин, пов`язаних з фактом заподіяння позивачу шкоди шляхом невиконання відповідачем постанови приватного виконавця від 01.02.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника, винесену в межах виконавчого провадження № 64223391.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем 01.02.2021, на підставі ст. 68, 69 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову ВП № 64223391 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої постановлено Підприємству здійснювати відрахування із доходів боржника - ОСОБА_1 , на рахунок приватного виконавця у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 345299,37 гривень.

Позивач посилається на ту обставину, що відповідач отримавши вказану постанову проігнорував вимоги приватного виконавця та не здійснював щомісячних відрахувань із доходів боржника у розмірі 20%, чим завдано позивачу збитків у сумі 12000 гривень. Водночас, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено факту отримання відповідачем постанови приватного виконавця, якою на відповідача покладено обов`язок здійснення щомісячних відрахувань, а також того, що відповідач умисно ухилився від виконання постанови приватного виконавця.

Крім того, відповідач заперечуючи проти заявлених вимог зазначив, що відрахування із доходів боржника у розмірі 20% ним дійсно не здійснювались, адже постанова приватного виконавця на адресу Підприємства не надходила.

Отже, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у сукупності суд зазначає, що позивачем всупереч ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтовано та не доведено належними доказами наявності у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для відшкодування збитків.

До того ж суд зауважує, що відповідно до чинного законодавства саме на приватного виконавця покладено обов`язок щодо примусового виконання рішення від 21.12.2010 у справі № 2-7785/10 на підставі якого 09.11.2020 видано виконавчий лист.

Разом з тим, згідно ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Чинним законодавством встановлено адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця, яка передбачена ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене суд вважає, що невиконання рішення суду, а також невиконання законних вимог виконавця не може бути підставою для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди у позадоговірних правовідносинах, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України, а є окремим видом правової відповідальності, що виключає підстави для стягнення збитків (шкоди), як наслідку цивільно-правового правопорушення.

З урахуванням встановлених судом обставин, та оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності складу цивільного правопорушення, як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, суд відносить на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.05.2022.

Суддя Р.М. Колесник