ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" травня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1588/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянувши у судовому засіданні

заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

про визнання грошових вимог

у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

У засіданні суду беруть участь:

керуючий реструктуризацією: Кравченко Р.С. (посвідчення №2070 від 22.12.2020);

заявник: не з`явився;

боржник: не з`явився

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі суд) від 06.09.2021, зокрема, відкрито провадження у справі №911/1588/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , боржник); введено процедуру реструктуризації боргів строком на 120 днів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс); призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Кравченка Романа Сергійовича (свідоцтво №1988 від 22.12.2020); постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника та вирішені інші процесуальні питання у справі.

У свою чергу, за змістом ч. 6 ст. 119 Кодексу офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, абз. 1 ч. 9 ст. 39 Кодексу встановлено, що з метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, на офіційному веб-порталі судової влади України не пізніше наступного дня з дня постановлення ухвали суду про відкриття провадження у справі господарський суд оприлюднює повідомлення про відкриття провадження у справі боржника (офіційне оприлюднення).

На виконання зазначеного положення, 06.09.2021 суд, за допомогою автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду», сформував відповідне оголошення про відкриття провадження про неплатоспроможність боржника, офіційне оприлюднення якого здійснено 13.09.2021 за №67178.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, зокрема, ст.45 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, граничним строком для подання відповідних заяв є 13.10.2021 (включно).

У свою чергу, абз. 3 ч. 6 ст. 45 Кодексу встановлено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

02.12.2021 (після закінчення, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу, строку) засобами поштового зв`язку до суду звернулось Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк», Банк, заявник) із заявою №104690-34-б/б від 02.12.2021 (вх. №27834/21 від 03.12.2021) про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 166 580,90грн, з яких: заборгованість за кредитним договором від 04.05.2018 у розмірі 99 286,46грн (77 100,20грн тіло кредиту, 1 517,40грн відсотки за користування кредитом, 20 668,86грн штраф); заборгованість за кредитним договором від 07.03.2019 у розмірі 67 294,44грн (32 665,88грн тіло кредиту; 20 264,39грн відсотки за користування кредитом, 14 364,17грн комісія).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України.

Так, ухвалою суду від 28.12.2021, зокрема, після усунення АТ «Альфа-Банк» недоліків своєї заяви, останню прийнято та призначено до розгляду у судове засідання на 14.02.2022.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 28.02.2022, про що судом постановлено відповідну ухвалу від 14.02.2022.

Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05:30год 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому, відповідними нормативно-правовими актами продовжено до 25.05.2022.

З урахуванням зазначеного та веденням активних бойових дій на території м. Києва та Київської області, судове засідання, призначене на 28.02.2022, не відбулось.

Ухвалою суду від 20.04.2022, із урахуванням ч. 7 ст. 4 ГПК України та ч.ч. 1, 2 ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», призначено судове засідання з розгляду відповідної заяви АТ «Альфа-Банк» на 16.05.2022.

У свою чергу, із матеріалів справи вбачається, що на виконання положень ч.1 ст.122 Кодексу керуючий реструктуризацією розглянув відповідну заяву АТ «Альфа-Банк» та визнав грошові вимоги заявника у повному обсязі (т. 7 а.с. 76-77).

Водночас, від боржника заперечень щодо заявлених грошових вимог заявника не надходило.

У судове засідання заявник та боржник не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце засідання були проінформовані належним чином та своєчасно (т. 7 а.с. 89, 93). Водночас, явка учасників справи обов`язковою не визнавалась, а тому, ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути відповідну заяву без участі зазначених осіб.

Згідно абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 1 Кодексу, зокрема, кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

У свою чергу, обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №916/4644/15).

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу, згідно із ст.ст.76-79 ГПК України докази повинні бути:

належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

допустимими підтверджують обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

достовірними створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

вірогідними - наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, розглянувши відповідну заяву АТ «Альфа-Банк» із вимогами до боржника, а також документи, що її підтверджують, судом встановлено наступне.

1. 04.05.2018 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у Банку (т. 7 а.с. 40).

У цей же день, АТ «Альфа-Банк» видано ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту (далі Договір-1), із змісту якого вбачається, що боржнику надаються кредитні кошти на споживчі цілі шляхом встановлення ліміту у розмірі 30 000,00грн на строк 12 місяців (з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору), із процентною ставкою у розмірі 26,00% річних.

Відповідно до розділу 5 Договору, боржник зобов`язаний здійснювати платежі до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки у розмірі не менш ніж сума обов`язкового платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50грн (т. 7 а.с. 41).

У свою чергу, ОСОБА_1 ознайомився із вказаними умовами кредитування, про що свідчить підпис боржника на вказаному паспорті споживчого кредиту.

Так, на підтвердження використання боржником кредитних коштів у межах встановленого кредитного ліміту, АТ «Альфа-Банк» надав відповідну банківську виписку за період з 04.05.2018 по 26.07.2021 із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 у вказаний період використав 127 247,84грн кредитних коштів, а повернув Банку 36 896,63грн (т. 7 а.с. 46-50). Залишок становить 90 351,21грн.

1.1. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Договір-1 за своєю правовою природою є договором про споживчий кредит, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити; споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Проаналізувавши зазначене положення, суд дійшов висновку, що АТ «Альфа-Банк» є кредитодавцем у розумінні вищевказаного Закону, а ОСОБА_1 споживачем.

Відповідно до п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, у договорі про споживчий кредит зазначаються загальний розмір наданого кредиту, а також порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Із змісту вказаного Договору-1 вбачається, що сторонами погоджено розмір наданого кредиту, строк та розмір його повернення, а також процентну ставку за користування кредитними коштами.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» 04.05.2018 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надавав боржнику кредитні кошти у відповідному розмірі, що підтверджується наданою банківською випискою. У той час, ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів в межах строку використання кредитного ліміту виконав лише частково, а саме, сплатив 36 896,63грн. Доказів протилежного боржником суду надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.

Ураховуючи те, що боржник допустив прострочення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у заявника наявне право вимагати дострокового повернення частини кредитних коштів та сплати процентів, що залишилися.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів виконав лише частково та повернув Банку грошові кошти у розмірі 36 896,63грн, а отже у боржника наявна сума заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» у розмірі 90 351,21грн (127 247,84-36 896,63=90 351,21).

Водночас, як зазначалось вище, заявник просить суд визнати грошові вимоги за Договором-1 в частині заборгованостей за тілом кредиту та процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 78 617,40грн

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання кредиторських вимог у розмірі 78 617,40грн.

1.2. Щодо заявлених АТ «Альфа-Банк» грошових вимог у розмірі 20 668,86грн штраф за прострочення внесення платежів за період з 26.09.2019 по 25.07.2021, то суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 549, 551 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, у розділі 6 Договору-1 передбачено, зокрема, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме, штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки: 100 грн в день виникнення прострочки; 300,00грн в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5-ти робочих днів.

Водночас, судом береться до уваги постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із відповідними змінами та доповненнями), якою з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 по 31.05.2022 на всій території України установлено карантин.

Пунктом 15 Прикінцевих та Перехідних положення ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Перевіривши наданий АТ «Альфа-Банк» розрахунок штрафу (т. 7 а.с. 52), зокрема, за період з 26.09.2019 по 11.03.2020 у розмірі 2 975,18грн, суд вважає його арифметично правильним, а відповідну суму такою, що підлягає визнанню.

Щодо нарахованого штрафу у розмірі 17 693,68грн за період з 12.03.2020 по 25.07.2021, то суд зазначає, що відповідне нарахування здійснено у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, а відтак, останнє не може вважатися правомірним. У зв`язку з чим кредиторські вимоги у розмірі 17 693,68грн підлягають відхиленню.

2. 07.03.2019 АТ «Альфа-Банк» видано ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту (далі Договір-2), із змісту якого вбачається, що боржнику надаються кредитні кошти на споживчі цілі шляхом встановлення ліміту у розмірі 35 290,00грн на строк 48 місяців, із процентною ставкою у розмірі 33,00% річних.

Відповідно до розділу 5 Договору-2, боржник зобов`язаний здійснювати платежі у загальній сумі 1 968,18грн, яка включає: 362,48грн тіло кредиту, 970,48грн проценти за користування кредитом, 635,22грн платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця до 7 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту. Загальні витрати за кредитом становлять 64 472,61грн (т. 7 а.с. 42).

У свою чергу, ОСОБА_1 ознайомився із вказаними умовами кредитування, про що свідчить підпис боржника на вказаному паспорті споживчого кредиту.

На виконання умов Договору-2 Банком перераховано боржнику кошти у розмірі 35 290,00грн, що підтверджується меморіальними ордерами: №696386 від 07.03.2019 на суму 17 894,32грн; №696389 від 07.03.2019 на суму 12 105,68грн; №696383 від 07.03.2019 на суму 5 040,00грн; №696384 від 07.03.2019 на суму 250,00грн (т. 7 а.с. 44-45).

Як зазначає АТ «Альфа-Банк» у своїй заяві та зазначене не заперечується боржником, останнім повернуті кредитні кошти Банку у загальному розмірі 2 624,12грн. Залишок становить 32 665,88грн.

2.1. Так, судом встановлено, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Договір-2 за своєю правовою природою є договором про споживчий кредит, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

З урахуванням положення п.п.3,10 ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» сторонами у відповідному договорі погоджено загальний розмір наданого кредиту, а також порядок повернення кредиту (графік), а саме, до 7 числа кожного місяця з дати надання кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» 07.03.2019 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав боржнику кредитні кошти у розмірі у загальному розмірі 35 290,00грн, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами.

У той час, боржник зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково, а саме, здійснив погашення кредиту на загальну суму 2 624,12грн, чим допустив порушення строків погоджених сторонами у відповідному договорі.

Ураховуючи зазначені обставини, положення ч. 4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» те, що боржник допустив прострочення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у заявника наявне право вимагати дострокового повернення частини кредитних коштів, що залишилася.

Однак, боржник взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково та повернув кредитні кошти у розмірі 2 624,12грн грн, а отже в останнього наявна сума заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» у розмірі 32 665,88грн (35 290,00-2 624,12=32 665,88), яка підлягає визнанню.

2.2. Разом із цим, заявник просить визнати кредиторські вимоги у розмірі 20 264,39грн 33,00% річних за користування кредитом за період з 07.09.2029 по 07.08.2021. Ураховуючи п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд зазначає наступне.

Так, у Договорі-2 сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом 33,00%річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, до 7 числа кожного місяця, починаючи з дати надання кредиту.

У свою чергу, перевіривши наданий АТ «Альфа-Банк» розрахунок процентів за користування кредитними коштами (т. 7 а.с. 51) у розмірі 20 264,39грн, суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

2.3. Щодо заявлених АТ «Альфа-Банк» грошових вимог у розмірі 14 364,39грн комісія (платіж за додаткові та супутні послуги кредитодавця) за період з 07.09.2019 по 07.08.2021, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Ураховуючи зазначене та п. 4 Договору-2, перевіривши наданий АТ «Альфа-Банк» розрахунок платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (т. 7 а.с. 51), суд вважає його арифметично правильним, а відтак, наявні підстави для визнання кредиторських вимог у розмірі 14 364,39грн.

2.4. Водночас, 21.12.2021 засобами поштового зв`язку АТ «Альфа-Банк» направлено до суду письмові пояснення №110017-34-б/б від 21.12.2021 (вх. №29753/21 від 24.12.2021) в яких Банк просить визнати грошові вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 168 580,90грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Як указано вище, строк, порядок та умови звернення кредитора із грошовими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи урегульовано ст.45 Кодексу.

Так, за змістом ч. 1 ст. 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Водночас, положеннями ч. 4 ст. 45 Кодексу передбачено, що кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Проаналізувавши вказані положення, суд зазначає, що пропущення кредитором 30-тиденного строку свідчить лише про те, що така особа має право дорадчого голосу на зборах кредиторів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, тоді як, порядок та умови подачі відповідної заяви залишаються для кредитора незмінними.

Таким чином, у разі подання заявником разом із заявою доказів, які в своїй сукупності свідчать про виникнення у боржника перед ним грошового зобов`язання, останній, під час розгляду таких вимог, не позбавлений можливості подання до суду пояснень, уточнень, документів, які за своїм наслідком та змістом не змінюють суму кредиторських вимог, не впливають на результати їх розгляду, а фактично конкретизують (усувають неточності розуміння та сприйняття) заявлені вимоги, спростовують аргументи учасників справи щодо цих вимог.

Ураховуючи зазначене та те, що АТ «Альфа-Банк» фактично збільшено розмір грошових вимог до ОСОБА_1 , що у свою чергу суперечить положенням ст. 45 Кодексу, суд дійшов висновку про залишення вказаної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 45 Кодексу для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 74, 76-79, 86, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 45 Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №104690-34-б/б від 02.12.2021 (вх. №27834/21 від 03.12.2021) про визнання кредиторських вимог до боржника задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (із правом дорадчого голосу) до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у розмірі 145 912,04грн основне зобов`язання; 2 975,18грн штраф.

Грошові вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у розмірі 17 693,68грн відхилити.

3. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі №911/1648/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у розмірі 4 540,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 16.05.2022 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 20.05.2022.