ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 Справа № 917/1806/21

м.Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", вул.Панянки, 65Б, м.Полтава, 36007

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, вул.Пушкіна, 83, м.Полтава, 36014

про стягнення 118901,04грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про стягнення 118901,04грн., у т.ч.109471,15грн. - заборгованість за фактично спожиту активну електричну енергію за період з 01.01.2021 по 31.10.2021, пеня за несвоєчасну оплату обумовлених договором платежів за активну електричну енергію за період з 01.01.2021 по 31.10.2021 в сумі - 6604,97грн., 3% річних за несвоєчасну оплату активної електричної енергії за період з 01.01.2021 по 31.10.2021 в сумі 1260,50грн., інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату обумовлених договором платежів за електричну енергію за період з 16.03.2021 по 15.09.2021.

Позивач в обґрунтовання позову посилається на те, що сторони перебували у договірних відносинах, проте, відповідач не здійснив розрахунки за спожиту електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.12.2021 було відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), одночасно встановивши відповідачу строк, який становить п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву на позов та доказів направлення відзиву позивачу; встановивши позивачу строк, який становить п`ять днів з дня отримання відзиву на позов, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

22.12.2021 за вхід. №14296 від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що 15.02.2019 року між сторонами було укладено договір про закупівлю електричної енергії № 172/П, термін дії якого закінчився 31.12.2019 року. 02.03.2020 року між сторонами було укладено договір про закупівлю електричної енергії № 229/П, термін дії якого закінчився 31.12.2020 року. 31.12.2020 року закінчився перехідний період, у період дії якого ГУНП в Полтавській області як бюджетна установа мало право отримувати універсальні послуги незалежно від розміру договірної потужності. Починаючи 01.01.2021 року ГУНП в Полтавській області мало право укласти лише один договір на закупівлю електричної енергії для усіх наявних електричних установок (у тому числі з договірною потужністю більше 50 кВт), що зумовлювало необхідність проведення конкурентних відкритих торгів відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

09.02.2021 року між Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" було укладено договір про постачання електричної енергії № 98/П про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який поширює свою дію на відносини, що виникли з 01.01.2021.

Також, 22.03.2021 року між ГУНП в Полтавській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" було укладено договір № 254В про постачання електричної енергії, який діє до цього часу.

Отже, починаючи з 01.04.2021 постачання електричної енергії на усі об"єкти ГУНП в Полтавській області повинно було здійснюватися виключно ТОВ "Укр Газ Ресурс", відтак, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.01.2022 суд призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження та призначив підготовче засідання на 10.02.2022.

19.01.2022 за вхід. №604 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2022.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.03.2022 суд відклав розгляд справи на 19.05.2022.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

26.06.2018 року постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 575 прийнято рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" ліцензії на право провадження діяльності з постачання електричної енергії споживачам.

З 01.01.2019 року ТОВ "Полтаваенергозбут" згідно виданої ліцензії здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам.

Відповідно до додатку № 3 до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території затверджених постановою НКРЕКІІ № 1268 від 26.10.2018 року, ТОВ "Полтаваенергозбут" виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (Постанова) були затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), які регулюють взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.

Пунктом 2 Постанови визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 7 вказаної Постанови передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (пункт 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Згідно п. 1.2.7 ПРРЕЕ - Постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Відповідно до п. 1.2.8 ПРЕЕ - постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Згідно п. 3.1.7 ПРРЕЕ, договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

28.12.2018 року Головне управління Національної поліції в Полтавській області подало до ТОВ "Полтаваенергозбут" заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції № 9-УП із зазначеними персоніфікованими даними.

Таким чином, з 01.01.2019 року ГУНП в Полтавській області шляхом подання заяви-приєднання, споживання електричної енергії приєдналося до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за №23105295 на умовах комерційної пропозиції № 9-УП.

За умовами договору, позивач (постачальник) зобов`язався продавати електричну енергію відповідачу (споживач) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачувати постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Розділом 5 договору визначені ціна, порядок обліку і оплати електричної енергії, зокрема:

- споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначається відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (п. 5.1 договору);

- спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2 договору);

- ціна на електричну енергію визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором (п. 5.3 договору);

- ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, встановлена Регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію (п. 5.5 договору);

- інформація про діючу ціну на електричну енергію постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування (п. 5.6 договору);

- ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.7 договору);

- розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.8. договору);

- розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п. 5.9. договору);

- оплата рахунка Постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем (п. 5.10 договору);

- у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі, що зазначається в комерційній пропозиції (п. 5.11 договору);

- вимоги до інформації, яку має містити комерційна пропозиція (п. 5.16 договору).

Відповідно до п.п. 1 п. 6.2 договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Споживач зобов`язується протягом 5 робочих днів до дати постачання електричної енергії новим електропостачальником, але не пізніше дати, зазначеної в цьому договорі, розрахуватися з постачальником за спожиту електричну енергію (п.п. 4 п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 13.1 договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, фактичного споживання електричної енергії або оплати рахунків за спожиту електричну енергію.

Пунктом 13.6 договору передбачено, що дія цього договору також припиняється у наступних випадках: закінчення строку, призупинення дії ліцензії з провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії постачальником або її анулювання; банкрутства або ліквідації постачальника; у разі зміни власника об`єкта споживача; у разі зміни постачальника електричної енергії.

У комерційній пропозиції № 9-УП, яка є додатком № 3 до даного договору зазначено:

- оплата електричної енергії здійснюється споживачем за фактично спожиту електроенергію на підставі отриманого у постачальника рахунку не пізніше 5-ти робочих днів з дня його отримання, на рахунок зі спеціальним режимом використання, який зазначений в договорі та/або розрахункових документах Постачальника. Датою здійснення оплати є дата надходження коштів на рахунок Постачальника;

- постачальник до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, оформлює акт купівлі-продажу електричної енергії та в цей же строк надає його споживачу. Якщо споживач не повернув підписаний акт купівлі-продажу постачальнику протягом 5-ти робочих днів, або не надав повідомлення про наявність розбіжностей, такий акт купівлі-продажу вважається погоджений сторонами. Разом з актом купівлі-продажу електричної енергії постачальник надає рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію;

- у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання споживач сплачує суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України;

- договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року. Договір може бути розірвано в інший термін, за ініціативою однієї із сторін в порядку, визначеному чинним законодавством України, але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань.

На виконання умов вказаного договору позивач в період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року поставив відповідачу електричну енергію. Як доказ викладеної обставини позивач посилається на акти по договору № 23105295 від 01.01.2019 року згідно "договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги від 02.03.2020 № 229/П" купівлі-продажу електричної енергії.

Відповідач взяті на себе зобов`язання порушив, за електричну енергію не розрахувався, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 23105295 від 01.01.2019 року в розмірі 118901,04 грн., з них: 109471,15 грн. заборгованість за фактично спожиту активну електричну енергію, 6604,97 грн. - пеня, 1260,50 грн. - 3% річних та 1564,42 грн. - інфляційні нарахування.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 7 Постанови № 312 передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Абзацом п`ятим цієї ж норми Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Судом встановлено, що відповідач шляхом подання заяви-приєднання та споживання електричної енергії приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 23105295 на умовах комерційної пропозиції № 9-УП.

Відповідно до ст. ст. 633, 634 ЦК та п. 7 Постанови № 312, здійснюючи фактичне споживання електричної енергії та здійснюючи її оплату, відповідач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору.

Таким чином, сторони набули всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинного законодавством України.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

За умовами п. 13.9 договору невід`ємною частиною договору, зокрема, є комерційна пропозиція.

Відповідно до комерційної пропозиція № 9-УП для споживачів універсальної послуги договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року.

Доводи відповідача стосовно відсутності у нього зобов`язання перед позивачем по сплаті за електроенергію, спожиту в період з січня по жовтень 2021 року, з посиланням на зміну постачальника електроенергії судом відхиляються з огляду на наступне.

Пунктом 13.1 договору сторони погодили, що договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав відповідач, та набуває чинності з дати подання відповідачем заяви-приєднання, фактичного споживання електричної енергії або оплати рахунків за спожиту електричну енергію. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. У частині виконання його зобов`язань, договір діє до повного їх виконання.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідачем не надано доказів розірвання договору за згодою сторін, оформленою належним чином, або в судовому порядку.

Доводи відповідача із посиланням на укладення договору про постачання електричної енергії № 98/П від 09.02.2021 року з Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на постачання електричної енергії на усі об`єкти відповідача у період з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року та договору про постачання електричної енергії № 254В від 22.03.2021 року з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс", строком постачання електричної енергії з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що у спірний період постачання електроенергії здійснювалося йому не позивачем, а будь-якими іншими постачальниками, зокрема, не надано рахунків, виставлених іншими постачальниками, актів приймання-передачі, що свідчило б про фактичне виконання договорів, укладених відповідачем із Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".

Згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, чим закріплено презумпцію правомірності правочину.

Відповідачем не надано суду доказів визнання недійсним судом договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції № 9-УП, до якого відповідач приєднався з 01.01.2019 року.

Крім того, рішенням господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 року по справі № 917/1288/21, яке набрало законної сили 07.12.2021 року, відмовлено ГУНП в Полтавській області в задоволенні позовних вимог до АТ "Полтаваобленерго" про зобов`язання АТ "Полтаваобленерго" забезпечити зміну електропостачальника за ініціативою споживача ГУНП в Полтавській області відповідно до запиту щодо зміни постачальника ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" від 23.03.2021 року №24-3 у порядку, визначеному розділом VI Правил". Підставою відмови у задоволенні позову є те, що ГУНП в Полтавській області не доведено обставину того, що станом на 23.03.2021 р. у ГУНП в Полтавській області була відсутня заборгованість за спожиту електричну енергію перед ТОВ "Полтаваенергозбут" та не доведено обставину незаконності направлених ТОВ "Полтаваенергозбут" повідомлень про припинення постачання електричної енергії ГУНП в Полтавській області (на дату ініціювання процедури постачальника).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідач обсяги електроенергії, спожиті у спірному періоді, в порядку визначеному договором не оспорив.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суду приходить до висновку, що ТОВ "Полтаваенергозбут" з 01.01.2021 року продовжувало здійснювати постачання електричної енергії до об`єктів ГУНП у Полтавській області на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №23105295 від 01.01.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №23105295 від 01.01.2019 року за січень-жовтень 2021 року в розмірі 109471,15грн. підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач заявив до стягнення 1260,50грн. 3% річних за несвоєчасну оплату заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.02.2021 року по 31.10.2021 року та 1564,42 грн. інфляційних втрат за період з 16.03.2021 року по 15.09.2021 року.

Здійснивши перерахунок річних та інфляційних суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Комерційною пропозицією № 9-УП передбачено у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання споживач сплачує суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України. Штрафні санкції сплачується на поточний рахунок постачальника, який вказується в рахунках, протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка.

Відповідно до п. 5.11 договору у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

За несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором (п. 4.17 ПРРЕЕ).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, суд прийшов до висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення пені в сумі 6604,97грн. на суму несвоєчасно оплаченої заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК України кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. У той же час Верховний Суд зауважує, що суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи. Зменшення розміру штрафу, пені, річних відсотків є правом суду і може бути реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 16.06.2021р. у справі №915/2222/19).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, який є найвищим судом у системі судоустрою України відповідно до ст.125 Конституції України, та який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, враховуючи обставини даної справи, вважає за можливе зменшити суму пені стягнувши з відповідача 1981,50 грн. В решті частині стягнення пені відмовляє.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково .

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (вул. Панянки, буд. 65Б, м. Полтава, 36022, ) заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 23105295 від 01.01.2019 109471,15 грн. заборгованість за фактично спожиту активну електричну енергію, 1981,50 - пені, 1260,50грн. - 3% річних, 1564,42 грн. - інфляційні нарахування та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 23.05.2022

Суддя Кльопов І.Г.