УХВАЛА

17 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 903/937/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Баранець О.М., Губенко Н.М.,

розглянувши касаційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери"

на рішення Господарського суду Волинської області

(суддя - Дем`як В.М.)

від 17.01.2022

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Коломис В.В., судді - Миханюк М.В., Дужич С.П.)

від 13.04.2022

за позовом Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери"

до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича

про стягнення 142 500,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про стягнення 142 500,00 грн, з яких: 71 250,00 грн основний борг, 71 250,00 грн штраф та судові витрати.

2. Позов обґрунтований тим, що відповідач порушив умови договору №03-543 від 26.03.2021 про надання правової (правничої) допомоги щодо своєчасної оплати.

3. Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.01.2022, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022, у задоволенні позову відмовлено.

4. Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що платіжними дорученнями підтверджується оплата відповідачем наданих послуг з правової (правничої) допомоги згідно з актами №37 від 07.06.2021 та №55 від 21.09.2021 у повному обсязі, тому правові підстави для стягнення з відповідача 71 250,00 грн заборгованості і штрафу в розмірі 71 250,00 грн згідно з пунктом 9.2 договору відсутні. Заборгованість згідно з актом надання послуг №37 від 07.06.2021 виникла раніше, ніж заборгованість згідно з актами надання послуг №41 від 22.06.2021 та №49 від 30.07.2021, тому віднесення позивачем даних проплат на погашення заборгованості згідно актів №41 від 22.06.2021 та №49 від 30.07.2021 є безпідставними.

5. 03.05.2022 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

6. У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками суду щодо підтвердження оплат заборгованості, яка є предметом розгляду цієї справи, оскільки такі стосуються питання погашення заборгованості більш ранньої заборгованості відповідача перед позивачем. Зазначає, шо суди неправильно застосували норми пункту 6 статті 3, статті 534 ЦК України та порушили норми статей 86, 236 ГПК України, оскільки не надали належної оцінки обставинам справи щодо порядку здійснення розрахунків між сторонами та втрутилися у право позивача, як одержувача грошових коштів. Не застосували висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18 (щодо заборони суперечливої поведінки учасників справи) та від 26.12.2019 у справі № 911/2630/18 (щодо алгоритму розподілу одержувачем грошових коштів, отриманих ним згідно з платіжним дорученням, у яких чітко не зазначено призначення платежу). Визначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

7. Також скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для нього, оскільки фінансова звітність позивача за 2021 рік становить 4 100, 00 грн, а заборгованість відповідача є надзвичайно значною у порівнянні із річним прибутком, відмова судами у задоволенні позову є значною втратою для позивача (підпункт "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України).

8. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

10. Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

11. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

12. Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2270,00 грн = 227 000,00 грн).

13. Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржених судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для скаржника, оскільки фінансова звітність заявника не може вважатися обставиною, яка б виділяла вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів та не є винятковим випадком, передбаченим пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

14. Верховний Суд вважає, що незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

15. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

16. Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а", "б", "в" і "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

17. Таким чином, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення 142 500,00 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

18. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

19. Зважаючи на те, що підстави касаційного оскарження, передбачені підпунктом "в" пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України визнані судом необґрунтованими, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 903/937/21 за касаційною скаргою Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду Волинської області від 17.01.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Баранець

Н. Губенко