ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа№ 910/2607/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2021

у справі № 910/2607/21 (суддя: Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз"

до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова

третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державний концерн "Укроборонпром"

про визнання недійсними рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова, третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державний концерн "Укроборонпром" про визнання недійсними рішень Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова оформлених протоколом № 79 засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова від 28.08.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що склад наглядової ради під час проведення засідання наглядової ради не відповідає вимогам ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства" в редакції Закону України № 289-ІІІ; за питання, що були включені до порядку денного, голосували особи, які не є членами наглядової ради, отже, за твердженням позивача, не мали права голосу; оскаржуваним рішенням порушено право позивача на участь в управлінні відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 у справі № 910/2607/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, зазначив, що позивачем не доведено суду взаємозв`язку між прийняттям рішень на засіданні Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова, оформленого протоколом №79 від 28.08.2019 та порушенням будь-яких прав позивача на участь в управлінні товариством відповідача, позовні вимоги не відповідають ефективному способу захисту його права чи інтересу, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Меридіан Союз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 у справі № 910/2607/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було надано належну правову оцінку всім твердженням позивача щодо обґрунтованості позовних вимог та не було проведено належну оцінку доказів. Зокрема скаржник вважає, що позивачем було доведено суду взаємозв`язок між прийняттям спірного рішення відповідача та порушенням прав ТОВ «Меридіан Союз» на участь в управлінні ВАТ «Меридіан» ім. С.П. Корольова, а тому позовні вимоги відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021, апеляційна скарга у справі № 910/2607/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 у справі № 910/2607/21; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 у справі № 910/2607/21 призначено на 04.10.2021; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Від ВАТ «Меридіан» ім.. С.П. Корольова надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що статут відповідача як акціонерного товариства визнається чинним в редакції, що діяла на момент прийняття оспорюваного рішення, незважаючи на невідповідність чинному законодавству, відтак, рішення наглядової ради, якщо вони відповідають положенням статуту, є правомочними, при цьому, як зазначає відповідач, існує невирішена нормативно-правова колізія щодо особливостей утворення, організації діяльності та ліквідації наглядових рад господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, в статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належить державі, зокрема не врегульовано на законодавчому рівні питання щодо обрання кандидатур незалежних директорів, членів наглядової ради від імені держави.

Крім того, Державний концерн «Укроборонпром» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Меридіан Союз». Свої доводи обґрунтовує тим, що у даному випадку оскаржуване рішення жодним чином не порушує права чи законні інтереси позивача ані як акціонера, ані як члена наглядової ради, позивач не довів з посиланням на відповідні докази, яке саме його право було порушено, кількість членів Наглядової ради, які брали участь у засіданні становила 4 особи з 6 членів фактичної чисельності Наглядової ради.

Також, на дресу суду надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат, в якій останній просив покласти на відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8400,00 грн, які пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Розгляд справи відкладався, зокрема, у зв`язку із задоволенням клопотань сторін про відкладення. Склад суду, що здійснював розгляд даної апеляційної скарги неодноразово змінювався.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2021 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання 21.02.2022 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" (далі - позивач) є власником акцій Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова (далі - відповідач), частка якого у статутному капіталі акціонерного товариства становила 40, 0753%.

У статутному капіталі Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова державі належить 503718 акцій, що складає 50, 0001%.

28.08.2019 відбулося засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова, оформлене протоколом №79, на якому вирішено: припинити повноваження члена правління ВАТ "Меридіан" ім. С.П.Корольова Коваля Василя Олексійовича; обрати Дубинського Олександра Івановича членом правління ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова.

На вищевказаному засіданні були присутні в.о. голови Наглядової ради товариства Костицький В.В., ОСОБА_2 , Кулик С.В., та представник ТОВ "Меридіан Союз" Черненко Ю.С., повноваження члена Наглядової ради Згурського В.А. припинено у зв`язку зі смертю.

Як зазначено у протоколі №79 від 28.08.2019 кількість членів Наглядової ради, які беруть участь у засіданні Наглядової ради, становить 4 особи із 6 членів фактичної чисельності Наглядової ради та з урахуванням ст. 57 Закону України "Про акціонерні товариства" засідання є правомочним.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова, позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що склад Наглядової ради не відповідає вимогам Закону України "Про акціонерні товариства" в редакції Закону №289-VIII, а саме: Наглядова рада відповідача мала включати щонайменше двох незалежних директорів, у голосуванні приймали участь особи, які не є членами Наглядової ради товариства, а отже не мали права голосу, Наглядова рада товариства не мала приймати рішення без відповідних пропозицій комітету з питань призначень, засідання є неправомочним, оскільки в ньому приймало участь менше ніж 2/3 кількості членів Наглядової ради, таким чином прийняті рішення про припинення повноважень члена правління ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_4 членом правління ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова порушують права позивача на участь в управлінні товариством відповідача.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ч. 3 ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За змістом ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Статтею 51 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

За змістом ст. 53 названого Закону члени наглядової ради акціонерного товариства обираються акціонерами під час проведення загальних зборів товариства на строк не більший ніж три роки.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону України "Про акціонерні товариства" наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі статті 55 Конституції України. Рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство.

Підставами визнання недійсними рішень наглядової ради можуть бути такі порушення порядку скликання та проведення засідання ради, які мали наслідком неправомочність засідання наглядової ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що у статутному капіталі ВАТ "Меридіан" ім. С.П.Корольова державі належить 503718 штук акцій, що складає 50,0001%.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 07.04.2015 № 289-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів", яким ч. 4 ст. 53 Закону України "Про акціонерні товариства" було викладено у такій редакції "Наглядова рада публічного акціонерного товариства та акціонерного товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, а також акціонерного товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, має включати щонайменше двох незалежних директорів".

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 1 Закону України "Про акціонерні товариства", що визначає сферу застосування цього закону, передбачено, що управління акціонерними товариствами, у статутних капіталах яких є корпоративні права держави або територіальної громади, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених законом.

Правові основи управління об`єктами державної власності, в тому числі корпоративними правами, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій, визначає Закон України "Про управління об`єктами державної власності", згідно ч. 2 ст. 11-2 якого (із змінами згідно з Законом України від 02.06.16. № 1405-VIII, що набрав чинності 25.06.16.) до складу наглядових рад господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, включаються незалежні члени наглядової ради, кількість яких повинна становити більшість членів наглядової ради. Кандидатури осіб, які пропонуються суб`єктом управління об`єктами державної власності, що здійснює управління корпоративними правами держави в господарському товаристві, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, до обрання членами наглядової ради господарського товариства, відбираються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а самі члени наглядової ради обираються згідно із Законом України "Про акціонерні товариства", іншими законами, що регулюють діяльність таких господарських товариств.

Відповідно до п.п. 29 п. 10 розділу І Закону України від 16.11.2017 № 2210-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" (набрав чинності 06.01.2018) в абзаці першому частини 4 статті 53 Закону України "Про акціонерні товариства" слова "включати щонайменше двох незалежних директорів" замінені словами "складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб"; а також доповнено абзацом другим такого змісту: "Положення абзацу першого цієї частини не застосовуються до банків. Вимоги до складу наглядової ради банку визначаються Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Отже, як Закон України "Про акціонерні товариства" (з 01.05.2016), так і Закон України "Про управління об`єктами державної власності" (з 25.06.2016) передбачав обов`язкове обрання до складу наглядових рад господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, незалежних членів наглядової ради. Відмінність полягала у тому, що відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" наглядова рада акціонерного товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, мала включати щонайменше двох незалежних директорів, а відповідно до Закону України "Про управління об`єктами державної власності" - кількість незалежних членів повинна була становити більшість членів наглядової ради.

Відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 16.11.2017 № 2210-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів", зобов`язано акціонерні товариства (у тому числі, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі) протягом року з дня набрання чинності цим законом забезпечити приведення складу наглядової ради та її комітетів, а також інших органів управління у відповідність із вимогами Закону № 2210.

Законом № 2210-VIII внесено зміни, в тому числі до ч. 4 ст. 53 Закону України "Про акціонерні товариства" та визначено, що наглядова рада акціонерного товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, має складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб.

З урахуванням вищенаведених норм, судова колегія звертає увагу не те, що акціонерні товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, до 06.01.2019 зобов`язані були привести склад наглядової ради у відповідність із вимогами саме Закону № 2210, яким, зокрема, внесено зміни до частини 4 статті 53 Закону України "Про акціонерні товариства".

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату прийняття оспорюваного рішення склад Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П.Корольова не був приведений у відповідність до норм чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про акціонерні товариства" та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" від 16.11.2017 № 2210-VIII, а відтак рішеня Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова оформлене протоколом № 79 засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова від 28.08.2019, прийнято неправомочним складом Наглядової ради, що є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 51 Закону України «Про акціонерні товариства» член Наглядової ради повинен виконувати свої обов`язки особисто і не може передавати власні повноваження іншій особі, тоді як, оскаржуване рішення прийнято за участю, зокрема, виконуючих обов`язки Голови Наглядової ради та членів Наглядової ради. Доказів обрання вказаних осіб у встановленому чинним законодавством України порядку до складу Наглядової ради відповідача до матеріалів справи не надано.

Посилання позивача на Положення про Наглядову раду ВАТ "Меридіан" ім. С.П.Корольова, яким закріплено пролонгацію повноважень членів Наглядової ради до прийняття загальними зборами відповідних рішень визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими, оскільки вказані положення суперечать приписам ч. 1 ст. 53 Закону України «Про акціонерні товариства», згідно яких у разі якщо у встановлений цим Законом строк загальними зборами не прийняті рішення, передбачені пунктами 17 та 18 частини другої статті 33 цього Закону, повноваження членів Наглядової ради припиняються, крім повноважень з підготовки, скликання і проведення загальних зборів.

Корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами (п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства").

При цьому, Наглядова рада відповідача є органом управління Товариством, який здійснює контроль за діяльністю правління, захист прав акціонерів Товариства та вживає заходи, направлені на досягнення мети Товариства.

Враховуючи встановлені вище обставини прийняття неправомочним складом Наглядової ради оспорюваного рішення, судова колегія приходить до висновку, що вказаним рішенням порушено корпоративні права позивача, зокрема, на управління, оскільки особи, які не були призначені до вказаного колегіального органу за рішенням загальних зборів, в т.ч. і позивача, не вправі вирішувати питання що стосуються справ товариства (прийняття звіту про фінансово-господарську діяльність товариства та преміювання Голови правління за підсумками роботи у ІІІ кварталі 2019 року). За наведеного твердження суду першої інстанції в частині недоведення позивачем порушення його корпоративних прав є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 - скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Крім того, на дресу суду надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат, в якій останній просив покласти на відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8400,00 грн, які пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Рзглянувши у судовому засіданні 21.02.2022 заяву, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, враховуючи наступне.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Госопдарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 123 Госопдарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Госопдарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п.1 ч.ч. 4, 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 Госопдарського процесуального кодексу України).

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18, у додатковій постанові Великої палати Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 9901/350/18.

При цьому суд враховує, що надані копії документів на підтвердження адвокатських послуг, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження цих витрат, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача до прийняття постанови суду зробив заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подав відповідні докази.

Так, матеріали справи містять копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2021 №15/21-К, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Алтус Легал".

Відповідно до п. 2.1 договору визначено права та обов`язки адвоката, адвокатського об`єднання. Розділом 3 визначено права та обов`язки клієнта.

Розділом 4 узгоджено гонорар. Так, пунктом 4.1 визначено, що з врахуванням складності справи, кількості витраченого адвокатом часу, розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги буде визначений в актах правничої (правової) допомоги, виходячи із погодинної вартості 1 години. - 2800,00 грн, які оплачуються клієнтом в безготівковій формі на поточний рахунок Адвокатського об`єднання.

Додатковою угодою №1 від 31.05.2021 до договору від 10.04.2021 №15/21-К, зокрема пунктом 1.1.1 сторони узгодили серед іншого, що Адвокатське об`єднання представляє інтереси клієнта в господарських судах усіх інстанцій в тому числі у справі №910/2607/21.

До апеляційної скарги представник позивача долучив ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

До заяви про розподіл судових витрат позивачем подано рахунок на оплату №53 від 15.09.2021 на суму 8400,00 грн, платіжне доручення №164 від 16.09.2021 на суму 8400,00 грн, Акт №54 про приймання - передачі наданої правничої (правової) допомоги від 15.09.2021.

У Акті №54 про приймання - передачі наданої правничої (правової) допомоги від 15.09.2021 визначено послугу: підготовка та направлення апеляційної скарги, 3 год., вартість: 8400,00 грн.

Колегія суддів зауважує, що відповідач не скористався передбаченим частиною 5 статті 126 ГПК України правом на подання письмового мотивованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача.

Щодо суті заяви суд зазначає наступне.

Колегія суддів враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Дослідивши заяву позивача, суд зазначає, що наданий акт прийому передачі виконаних робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17.

Як було зазначено, представником позивача до розрахунку включено такий вид послуги як підготовка апеляційної скарги, а також її направлення - 3 год. вартістю 8400,00 грн. Колегія суддів зазначає, що такі види послуг як направлення документів (в даному випадку направлення апеляційної скарги) не потребують спеціальних знань у галузі права та не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. 19 закону україни "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому витрати на здійснення вказаних робіт не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу. В цій частині колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви позивача.

Крім того, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати у загальній сумі 8400,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, вважає, що їх відшкодування матиме надмірний характер.

Крім того, суд апеляційної інстанції, оцінивши витрати позивача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, відповідність цієї суми критеріям реальності і розумності, приходить до висновку про те, що доведеними та обґрунтованими є витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 4 200,00 грн. В іншій частині заяви слід відмовити, з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

Абзацом першим ч. 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 у справі № 910/2607/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" - задовольнити.

4. Визнати недійсними рішення Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова (03124, м. Київ, б-р Івана Лепсе, будинок 8; ідентифікаційний код 14312973), що оформлені протоколом № 79 засідання Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова від 28.08.2019.

5. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" імені С.П. Корольова (03124, м. Київ, б-р Івана Лепсе, будинок 8; ідентифікаційний код 14312973) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 64; ідентифікаційний код 35644262) 2270,00 грн. - судового збору за подання позовної заяви та 3405,00 грн. - судового збору за подання апеляційної скарги, 4200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу №910/2607/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.05.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

Л.П. Зубець