ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 5023/3220/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни

на постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий - Хачатрян В.С., судді - Ільїн О.В., Склярук О.І.)

від 15.12.2021

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

про видачу дубліката наказу

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до Фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни

про стягнення 1 881 801,23 грн,

1. Короткий зміст заяви про видачу дубліката наказу

1.1. 11.10.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (надалі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступник ПАТ «Дельта Банк», заявник) про видачу дубліката наказу Господарського суду Харківської області № 5023/3220/11 від 30.05.2012 (надалі - дублікат наказу) з підстав його втрати.

1.2. В обґрунтування заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» вказує, що згідно з відомостей, отриманих з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 23.01.2020 постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 34632809 дублікат наказу повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте він не надходив на адресу стягувача, а встановити місце його знаходження неможливо.

2. Фактичні обставини справи, установлені судами

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.07.2011 у справі № 5023/3220/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - Банк) було задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за договором кредиту № 1/МСМБКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008 в розмірі 1 881 801,23 грн, 18 818,02 грн витрат з оплати державного мита та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

2.2. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.05.2012 року апеляційну скаргу, з урахуванням наданих уточнень Фізичною особою - підприємця Масловою Ольгою Миколаївною (надалі - ФОП Маслова О.М., боржниця), було задоволено. Рішення суду першої інстанції було скасовано та прийнято нове рішення, яким провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 170 475,11 дол. США, що дорівнює 1 357 783,11 грн було припинено. Стягнуто з ФОП Маслової О.М. на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по договору №1/МСБМКВЛ-08-ПЗУ від 21.01.2008 в сумі 172 428,88 грн та державне мито. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

2.3. На виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 14.05.2012 було видано відповідний наказ.

2.4. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.12.2012 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікату наказу та видано дублікат наказу.

2.5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 задоволено заяву ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі №5023/3220/11 та здійснено заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

2.6. 23.01.2020 постановами державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчі провадження № 34632809 та № 44703052 були повернуті без виконання.

2.7. У пункті 2 цих постанов встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено для виконання в строк до 23.01.2023.

3. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Господарський суд Харківської області ухвалою від 21.10.2021 у задоволенні заяви відмовив.

3.2. Суд першої інстанції дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви відсутні з огляду на такі обставини:

- у наказі встановлено строк для пред`явлення його до виконання до 15.05.2013 (річний строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання);

- Автоматизована система виконавчого провадження була запроваджена у 2016 році, тому інформація щодо виконавчих дій, проведених до її створення відсутня;

- за відсутності достовірної інформації про пред`явлення наказу до виконання не можливо встановити обставини щодо переривання строку;

- відповідно до підпункту 19.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України підставою для видачі дубліката наказу є втрата виконавчого документа, а не припущення про його втрату;

- заявник не надав належних доказів втрати наказу; підтвердження, що наказ не пред`являвся попереднім стягувачем до виконання; вжиття новим стягувачем заходів щодо встановлення факту місцезнаходження виконавчого документи (враховуючи попередню поведінку стягувачів та наявності у справі, як оригіналу наказу, так і його дублікату, які одночасно були пред`явлені до виконання).

3.3. 15.12.2021 Східний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою ухвалу суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення - видати дублікат наказу.

3.4. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що:

- ГПК України не надає суду право відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу;

- за умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі;

- відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права;

- обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу суду є подання заяви до суду відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 24/234, від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі № 24/262, від 03.08.2020 у справі № 904/9718/13, від 17.09.2020 у справі № 19/093-12);

- строк пред`явлення виконавчого документа переривався, тому він може бути поданий для примусового виконання повторно в строк до 23.01.2023, про що зазначено в постанові державного виконавця від 23.01.2020;

- із заявою про видачу дубліката наказу стягувач звернувся до суду 11.10.2021, тобто в межах строку для пред`явлення його до примусового виконання, тому висновок суду першої інстанції щодо пропущення строку пред`явлення наказу до виконання є помилковим;

- ухвалою суду від 30.09.2021 визнано оригінал наказу №5023/3220/11 від 30.05.2012 таким, що не підлягає виконанню. Постановлення ухвали було обумовлено не тим, що обов`язок боржника за наказом відсутній, а тим, що наявні як оригінал наказу, так і його дублікат, а виконавчий документ має існувати в одному екземплярі.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу. Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження

4.1. 21.01.2022 ФОП Маслова О.М. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити ухвалу суду першої інстанції в силі.

4.2. В обґрунтування доводів та вимог касаційної скарги скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України, оскільки заява стягувача про видачу дубліката наказу може бути задоволена судом виключно у разі наявності одночасно двох умов: 1) сам факт втрати оригіналу; 2) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (до його закінчення), а у справі, що переглядається, відсутній факт втрати виконавчого документа і строк пред`явлення його до виконання закінчився.

4.3. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» проти задоволення касаційної скарги заперечувало та просило постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

5.1. Верховний Суд, здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, проаналізувавши доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, надану господарським судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши дотримання норм процесуального права вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

5.2. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

5.3. Згідно зі статтею 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

5.4. Схожі положення містила стаття 115 ГПК України в редакції до 15.12.2017, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.

5.5. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ суду є виконавчим документом (частини перша, друга статті 327 ГПК України). Аналогічні положення були передбачені статтею 116 ГПК України в редакції до 15.12.2017, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.

5.6. Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних рішень та розгляду справи судом касаційної інстанції) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

5.7. Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

5.8. Відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

5.9. Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

5.10. Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

5.11. У постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 18/1147/11 зазначено, що ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

5.12. Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12).

5.13. Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду згідно з підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення (пункт 3.15 постанови Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 18/1147/11).

5.14. У постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 916/924/16 викладено правовий висновок, що під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

5.15. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11).

5.16. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

5.17. У пункті 1 частини другої цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

5.18. Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 23 Закону №606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

5.19. Водночас 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIІI (далі - Закон №1404-VIІI), яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини перша, друга статті 12 цього Закону).

5.20. У пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

5.21. Таким чином, законодавець збільшив до трьох років строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 року Законом №1404-VIII, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 року, та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016 року (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2018 у справі №910/11424/15, від 20.05.2019 у справі №904/10285/15, від 30.07.2019 у справі №922/3137/15, від 26.12.2019 у справі №10/339/10).

5.22. Суд апеляційної інстанції встановив, що наказ Господарського суду Харківської області від 30.05.2012 року у справі №5023/3220/11 та його дублікат був пред`явлений до виконання і відбувалось це неодноразово. Також апеляційний господарський суд встановив, що 23.01.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження (відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними).

5.23. Тобто, суд апеляційної інстанції встановив, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався, у зв`язку з чим, він може бути поданий для примусового виконання повторно в строк до 23.01.2023 року, про що зазначено в постанові державного виконавця від 23.01.2020 року.

5.24. З огляду на наявність викладених вище правових висновків щодо відсутності у стягувача обов`язку доводити причини втрати наказу, а також враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини переривання строку пред`явлення наказу до виконання, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду про наявність підстав для видачі дублікату наказу.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

6.2. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

6.3. З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанцій - без змін як такої, що ухвалена з додержанням норм процесуального права.

7. Розподіл судових витрат

7.1. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Маслової Ольги Миколаївни залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі №5023/3220/11 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Н. Губенко

Л. Стратієнко