ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/145/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич, с. Старий Яричів Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКО Сервіс, м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області

про стягнення 711092,69 грн

секретар судового засідання Яскорська А.О.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКО Сервіс про стягнення 479445,84 грн заборгованості за Договором № 1607 від 16.07.2013, 59842,44 грн інфляційних втрат, 93962,11 грн пені, 72442,30 грн 12% річних, 5400,00 грн вартості неповернутої тари. Окрім того, просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 10666,39 гривень.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/145/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2022.

Ухвалою суду від 09 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження, ухвалу суду у справі № 907/145/22 від 09.03.2022 направлено судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 89502, м. Чоп Закарпатської області, вул. Мукачівське Шосе, 10.

При цьому, поштовий конверт з зазначеною ухвалою суду 15.04.2022 повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з проставлення відмітки про причини не вручення «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до інформації, яку містить сервіс відстеження поштових відправлень на офіційному вебресурсі ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення за трек-номером 9073 12.04.2022 повертається за зворотною адресою: за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" за № 755-IV від 15.05.2003, з наступними змінами, (надалі Закон № 755-IV), єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ч. 1 ст. 7 Закону № 755-IV).

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону № 755-IV визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 99-2 Правил).

Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Водночас Суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 916/2349/17).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару за Дистрибуторським договором № 1607 від 16.07.2013, укладеним з Протоколом узгодження розбіжностей від 16.07.2013 (з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 20.03.2014, Додаткової угоди № 2 від 30.12.2015, Додаткової угоди № 3 від 21.12.2016, Додаткової угоди № 4 від 10.02.2017 та Додаткової угоди № 5 від 01.05.2017), у зв`язку з чим станом на 23.02.2022 (дата оформлення позовної заяви №23/02-2) у нього виникла заборгованість в розмірі 479445,84 грн, на яку позивачем нараховано за період з дати виникнення зобов`язання по оплаті вартості Товару по кожній видатковій накладній окремо по 23.02.2022 пеню в розмірі 93962,11 грн, 59842,44 грн інфляційних втрат та 72442,30 грн 12% річних. Також ТОВ «Кондитерська фабрика «Ярич» просить стягнути з відповідача 5400,00 грн вартості неповернутої тари по отриманому за Дистрибуторським договором Товару.

Окрім того, просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 10666,39 грн.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов по суті заявлених вимог відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

16 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич (надалі Постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕКО Сервіс (надалі Дистрибутором) укладено дистрибуторський договір № 1607 (надалі Договір), предметом якого є Товар, позначений знаками для товарів та послуг «Yarych» та інші товари, вказані в накладних, виробником або постачальником яких є Постачальник. За умовами п. 1.2. Договору Постачальник зобов`язується передавати у власність Дистрибутора товар згідно накладних відповідно до замовлень Дистрибутора, а Дистрибутор зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах Даного Договору.

Даний Договір укладено сторонами в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 16.07.2013.

В подальшому, під час виконання Договору сторонами укладено 5 додаткових угод до даного Договору (№ 1 від 20.03.2014, № 2 від 30.12.2015, № 3 від 21.12.2016, № 4 від 10.02.2017, № 5 від 01.05.2017), якими змінено строк дії договору, строк поставки і оплати товару.

Асортимент, кількість та ціна товару погоджуються Сторонами і вказуються в накладних, які є невід`ємною частиною договору. Ціну договору складає сума вартості товару усіх накладних, відповідно до яких здійснюється постачання товару (п.п. 2.1., 2.2. Договору в редакції Протоколу узгодження розбіжностей).

Згідно з п.п. 4.1., 4.2., 4.3. Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей) поставка здійснюється транспортом та за рахунок Постачальника. Завантаження товару на транспорт здійснюється силами та за рахунок Постачальника, а розвантаження силами та за рахунок Дистрибутора. Здача - приймання товару здійснюється на місці поставки. Моментом (днем) поставки є дата підписання Сторонами видаткових накладних. Доставка товару Постачальником здійснюється на склад Дистрибутора: м. Ужгород, вул. Промислова, 3. Товар вважається прийнятим за кількістю з моменту підписання Сторонами відповідних накладних, що свідчить про надання товару у розпорядження Дистрибутора.

Порядок оплати за Товар Сторонами погоджено в п. 2.5. Договору, відповідно до якого в редакції Додаткової угоди № 5 від 01.05.2017 Дистрибутор здійснює оплату другої та наступних партій Товару в порядку оплати по факту поставки на склад в межах 5-ти банківських днів з моменту поставки, на підставі видаткових накладних Постачальника. Днем оплати вважається день надходження коштів на поточний рахунок Постачальника.

Крім того, відповідно до п. 3.2.7. Договору Дистрибутор зобов`язується здійснювати належне зберігання та вчасне повернення зворотної Тари. Повернення Тари за попередню поставлену товарну партію здійснюється при поставці наступної партії товару і т.д.

У випадку неповернення Тари в строки визначені п. 3.2.7. Дистрибутор відшкодовує 100% вартості неповерненої Тари, що визначена в накладній (п. 5.3. Договору).

Строк дії Договору сторонами погоджено у п.п. 7.12., 7.13. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 30.12.2015, згідно з якими даний Договір діє з моменту його укладення Сторонами по 31.12.2016 року, а в частині розрахунків до повного виконання. У разі якщо жодна із Сторін за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії Договору, то Договір автоматично/без укладення окремої Угоди вважається продовженим на тих же умовах кожного разу на наступний рік.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору (з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей та Додаткових угод до нього) Постачальником, згідно з видатковими накладними № 200021719 від 18.11.2020 на суму 159888,82 грн, № 200023142 від 07.12.2020 на суму 105351,05 грн, № 210001126 від 23.01.2021 на суму 16405,40 грн, № 210002481 від 06.02.2021 на суму 119796,86 грн та №210008517 від 28.04.2021 на суму 8,06 грн передано, а Дистрибутором прийнято зазначений в накладних Товар, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями зазначених видаткових накладних та не заперечено відповідачем у справі.

За твердженням Позивача, Відповідачем не в повній мірі виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому за Договором згідно з видатковими накладними № 200021719 від 18.11.2020, № 200023142 від 07.12.2020, № 210001126 від 23.01.2021, № 210002481 від 06.02.2021, № 210008517 від 28.04.2021 товару у визначений п. 2.5. Договору (в редакції Додаткової угоди № 5 від 01.05.2017) строк, у зв`язку з чим, з врахуванням часткової оплати боргу в розмірі 100000,00 грн. згідно з платіжним дорученням №7620 від 17.11.2021 (з яких 70004,35 грн спрямовано в рахунок погашення заборгованості за видатковою накладною № 200021719 від 18.11.2020), заборгованість Відповідача складає 479445,84 грн, стягнення якої разом із нарахованими інфляційними втратами, відсотками річних, пенею і є предметом судового розгляду у цій справі.

Також, як зазначає позивач, відповідачем в порушення п. 3.2.7. Договору, не здійснено повернення зворотної тари (дерев`яних піддонів) в кількості 36 шт. загальною вартістю 5400,00 грн, які Позивач просить стягнути з відповідно до приписів п.п. 3.2.7., 5.3. Договору.

Надіслана Відповідачу цінним листом з описом вкладення вимога №3/11 від 03.11.2021, яка отримана ТОВ «Еко Сервіс» згідно трекінry відправлень 12.11.2021 залишилася без повного виконання Товариством Відповідача.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач в порушення п. 2.5. Договору в редакції Додаткової угоди № 5 від 01.05.2017 взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати вартості отриманого ним Товару за Договором не виконав, а також в порушення п.п. 3.2.7., 5.3. Договору не повністю повернув тару, у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість за поставлений йому за Договором та відповідно до означених видаткових накладних товар в розмірі 479445,84 грн та 5400, 00 грн. вартості неповернутої тари.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем в розмірі 479445,84 грн та 5400,00 грн вартість неповернутої тари, документально обгрунтована, відповідачем не спростована, навпаки, заборгованість підтверджується підписаними Сторонами Актами звірки взаєморозрахунків за IV квартал 2020 року та за 2021 рік, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо вимог про стягнення пені.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Підпунктом 5.2. Договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати за поставлені Товари, Дистрибутор зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми Неоплачених товарів за кожен день затримки оплати.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 Господарського кодексу України Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У підпункті 5.4. Договору сторони погодили, що нарахування штравних санкцій за прострочення виконання зобов`язання продовжуєтся протягом всьго строку позовної давності.

При цьому в підпункті 7.8. Договору вказано, що строк позовної давності за вимогами щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), відсотків за неправомірне користування чужими коштами становить три роки. До правовідносин сторін ст. 257 ЦК України та ст.232 ГК України по данному договору не застосовуються.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд вважає правомірним нарахування відповідачу пені за період з дати виникнення зобов`язання по оплаті вартості Товару по кожній видатковій накладній окремо (ВН №200021719 з 26.11.2020; ВН № 200023142 з 15.12.2020; ВН № 210001126 з 01.02.2021; ВН №210002481 з 15.02.2021) до 23.02.2022 в сумі 93955,38 грн, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

В частині стягнення з відповідача 6,73 грн пені суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані Товариством з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич.

Щодо 12 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2. Договору сторони обумовили, що у випадку затримки оплати за поставлені Товари, Дистрибутор зобов`язується сплатити Постачальнику 12% річних.

Згідно поданого Позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов, Відповідачу нараховано 12% річних в розмірі 72442,30 грн та інфляційних втрат в розмірі 59842,44 грн.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 12% річних за період з дати виникнення зобов`язання по оплаті вартості Товару по кожній видатковій накладній окремо (ВН №200021719 з 26.11.2020; ВН № 200023142 з 15.12.2020; ВН № 210001126 з 01.02.2021; ВН №210002481 з 15.02.2021) до 23.02.2022 суд встановив, що до задоволення як правомірні, обґрунтовано заявлені та вірно розраховані підлягають позовні вимоги про стягнення з Відповідача 72435,52 грн 12% річних.

В частині стягнення з відповідача 6,78 грн відсотків річних суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані Товариством з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич.

Перевіривши поданий позивачем до позовної заяви розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що їх розмір є більшим ніж заявлено. Водночас, оскільки за приписами ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 59842,44 грн, визначеному позивачем.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК Украни доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКО Сервіс (89502, м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, вул. Мукачівське шосе, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич (80463, с. Старий Яричів Львівської області, вул. Заводська, 1, ) 479445,84 грн (чотириста сімдесят дев`ять тисяч чотириста сорок п`ять гривень 84 копійки) основного 6opгy; 5400,00 грн (п`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок) вартості неповернутої тари; 93955,38 грн (дев`яносто три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 38 копійок) пені; 72435,52 грн (сімдесят дві тисячі чотириста тридцять п`ять гривень 52 копійки) 12% річних; 59842,44 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок дві гривні 44 копійки) інфляційних втрат та 10666,19 грн (десять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 19 копійок) у повернення сплаченого судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 10 травня 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.