РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2022Справа № 910/22001/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/22001/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Труд"

до Представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Труд" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом № 30/12-1 від 30.12.2021 року до Представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 372 439,26 грн., з них: основного боргу - 244 308,00 грн. (двісті сорок чотири тисячі триста вісім гривень), пені - 77 108,75 грн. (сімдесят сім тисяч сто вісім гривень 75 копійок), 3% річних - 14 819,12 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 12 копійок) та інфляційних втрат - 36 203,39 грн. (тридцять шість тисяч двісті три гривні 39 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № CGHT-66 від 01.11.2019 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/22001/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 року у справі № 910/22001/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 18.02.2022 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 09.03.2022 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 7300 від 19.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні суд розглядає дану справу з перевищенням встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Труд» (надалі - позивач, постачальник) та Представництвом "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № CGHT-66 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник постачає гравій, відсів, пісок, бутовий камінь (товари) покупцеві у відповідності з умовами даного договору, а покупець одержує та сплачує товари у відповідності з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.3. договору загальна кількість (об`єм) та загальна вартість товарів, що постачаються відповідно до цього договору, визначається відповідно до заявок покупця, рахунками-фактурами постачальника та видатковими накладними на поставку товару. Видаткові накладні після їх підписання мають юридичну силу специфікацій (в частині визначення загальної кількості та загальної вартості товарів) в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п. 2.4. договору покупець оплачує постачальнику вартість всього поставленого товару в строк до 20.12.2019 року включно. Вартість поставленого товару формується відповідно видаткових накладних постачальника та по ціні вказаній в специфікації до даного договору.

Дата поставки товару вказана у накладній вважається датою поставки товару покупцю. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника (п.п. 2.6., 2.7. договору).

Пунктом 9.1. договору визначено, що договір в частині розрахунків за поставлений товар діє до овного виконання покупцем своїх зобов`язань по оплаті вартості отриманого товару.

У відповідності до специфікації № 1 попередній об`єм товару по даному договору становить 10 000 т, сума договору по попередньому підрахунку становить 1 500 000,00 грн.

На виконання умов договору поставки № CGHT-66 від 01.11.2019 року позивач у період з 07.11.2019 року по 13.11.2019 року передав, а відповідач прийняв товар суму 244 308,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 07.11.2019 року № 467 на суму 4974,00 грн., від 07.11.2019 року № 468 на суму 4803,00 грн., від 08.11.2019 року № 476 на суму 5289,00 грн., від 08.11.2019 року № 477 на суму 5223,00 грн., від 08.11.2019 року № 478 на суму 5181,00 грн., від 08.11.2019 року № 479 на суму 5031,00 грн., від 08.11.2019 року № 480 на суму 5661,00 грн., від 08.11.2019 року № 481 на суму 5859,00 грн., від 09.11.2019 року № 482 на суму 5019,00 грн., від 09.11.2019 року № 483 на суму 5406,00 грн., від 09.11.2019 року № 484 на суму 5112,00 грн., від 09.11.2019 року № 485 на суму 5793,00 грн., від 10.11.2019 року № 523 на суму 5985,00 грн., від 10.11.2019 року № 524 на суму 6174,00 грн., від 11.11.2019 року № 486 на суму 4884,00 грн., від 11.11.2019 року № 487 на суму 4992,00 грн., від 11.11.2019 року № 488 на суму 4995,00 грн., від 11.11.2019 року № 489 на суму 5484,00 грн., від 11.11.2019 року № 490 на суму 4926,00 грн., від 11.11.2019 року № 491 на суму 5703,00 грн., від 11.11.2019 року № 492 на суму 4638,00 грн., від 11.11.2019 року № 493 на суму 5130,00 грн., від 11.11.2019 року № 494 на суму 5418,00 грн., від 11.11.2019 року № 495 на суму 5643,00 грн., від 11.11.2019 року № 496 на суму 5487,00 грн., від 11.11.2019 року № 497 на суму 6132,00 грн., від 12.11.2019 року № 498 на суму 6264,00 грн., від 12.11.2019 року № 499 на суму 5295,00 грн., від 12.11.2019 року № 500 на суму 4656,00 грн., від 12.11.2019 року № 501 на суму 4941,00 грн., від 12.11.2019 року № 502 на суму 4557,00 грн., від 12.11.2019 року № 503 на суму 5673,00 грн., від 12.11.2019 року № 504 на суму 5517,00 грн., від 12.11.2019 року № 505 на суму 4860,00 грн., від 12.11.2019 року № 506 на суму 5679,00 грн., від 12.11.2019 року № 507 на суму 4569,00 грн., від 12.11.2019 року № 508 на суму 5541,00 грн., від 12.11.2019 року № 509 на суму 5502,00 грн., від 13.11.2019 року № 510 на суму 5130,00 грн., від 13.11.2019 року № 511 на суму 4983,00 грн., від 13.11.2019 року № 512 на суму 4884,00 грн., від 13.11.2019 року № 513 на суму 5031,00 грн., від 13.11.2019 року № 513 на суму 5031,00 грн., від 13.11.2019 року № 514 на суму 5286,00 грн., від 13.11.2019 року № 515 на суму 5364,00 грн., від 13.11.2019 року № 516 на суму 5472,00 грн., від 13.11.2019 року № 517 на суму 6162,00 грн. Товар за видатковими накладними за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на видаткових накладних.

Як зазначає позивач, за отриманий товар відповідач не розрахувався, відтак, відповідач, за розрахунками позивача, має заборгованість за договором в розмірі 244 308,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати поставленого за договором поставки № CGHT-66 від 01.11.2019 року товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 244 308,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору поставки № CGHT-66 від 01.11.2019 року позивач у період з 07.11.2019 року по 13.11.2019 року передав, а відповідач прийняв товар суму 244 308,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.4. договору сторони визначили, що покупець оплачує постачальнику вартість всього поставленого товару в строк до 20.12.2019 року включно.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом за отриманий товар відповідач не розрахувався, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 244 308,00 грн.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 244 308,00 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення повної оплати вартості наданих послуг, тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг настав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № CGHT-66 від 01.11.2019 року в розмірі 244 308,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 77 108,75 грн., 3% річних у розмірі 14 819,12 грн. та інфляційних втрат у розмірі 36 203,39 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 3.2. договору визначено, що за порушення строків оплати вартості товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період існування заборгованості, від вартості товару, строк оплати якого було порушено, за кожен день прострочки без обмеження строків нарахування пені.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до роз`яснень, наданих господарським судам у п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

З наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що позивач здійснює нарахування пені на суму боргу 244 308,00 грн. за період з 21.12.2019 року по 28.12.2021 року.

Нарахування пені за визначений позивачем період суперечить ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку здійснити власний розрахунок пені за період з 21.12.2019 року (початок прострочки) по 21.06.2020 року (строк нарахування пені за шість місяців).

Здійснивши власний розрахунок пені, судом встановлено, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 25 203,87 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 51 904,88 грн. позивачу належить відмовити.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 36 203,39 грн.

Також перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 14 819,12 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 320 534,38 грн., з них: основного боргу - 244 308,00 грн. (двісті сорок чотири тисячі триста вісім гривень), пені - 25 203,87 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті три гривні 87 копійок), 3% річних - 14 819,12 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 12 копійок) та інфляційних втрат - 36 203,39 грн. (тридцять шість тисяч двісті три гривні 39 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4808,02 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" (ідентифікаційний код 26612982, адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Труд" (ідентифікаційний код 41769742, адреса: 04071, м. Київ, вул. Кожум`яцька, 10-А) грошові кошти: основного боргу - 244 308,00 грн. (двісті сорок чотири тисячі триста вісім гривень), пені - 25 203,87 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті три гривні 87 копійок), 3% річних - 14 819,12 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 12 копійок), інфляційних втрат - 36 203,39 грн. (тридцять шість тисяч двісті три гривні 39 копійок) та судовий збір - 4808,02 грн. (чотири тисячі вісімсот вісім гривень 02 копійки).

3. В іншій частині позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 12.05.2022р.

Суддя О.В. Котков