ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

18 травня 2022 року Справа № 926/1330/22

За позивом Товариства з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ

до Приватного підприємства Сервіс-СВС

про стягнення заборгованості у сумі 35997,86 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Рогатинчук О.В.

Представники:

від позивача Попов В.Д.

від відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Приватного підприємства Сервіс-СВС про стягнення заборгованості у сумі 35997,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного договору № 11410ХН4DRHP016 від 01 січня 2016 року (в редакції додаткової угоди від 01 травня 2019 року) не здійснив оплату отриманого в вересні-жовтні 2020 року в загальному обсязі 3,432 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за відповідний період, внаслідок чого утворилася заборгованість відповідача перед позивачем в загальній сумі 35997,86 грн. З огляду на викладене в позовній заяві, позивач в прохальній частині просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 26496,58 грн, пені у розмірі 1643,67 грн, 3% річних у розмірі 1105,19 грн, інфляційні у розмірі 4177,32 грн та 2481,00 грн судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2022 року позовну заяву передано судді Тинку О.С.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 13 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 03 травня 2022 року відкладено розгляд справи по суті на 18 травня 2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні 18 травня 2022 року позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Також, представник позивача до початку судових дебатів повідомив суд про намір подати заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

У судове засідання 18 травня 2022 року відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, явку свого представника не забезпечив, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву не подано.

Частиною четвертою статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини 3 цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався своїми процесуальними правами, суд вважає, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на те, що судом було здійснено всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про ринок природного газу», одним з принципів функціонування ринку природного газу є вільна торгівля природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені.

Статтею 12 вказаного Закону унормовано, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 174 Господарського кодексу України унормовано, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

01 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (Постачальник) та Приватним підприємством Сервіс-СВС (Споживач) укладено договір № 11410ХН4DRHP016 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими.

Пунктом 11.1 Договору унормовано, що останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно п.11.2. Договору, Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії. При цьому, Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк у разі необхідності такої зміни.

При цьому, Договір був продовженим на строк, достатній для проведення Відповідачем процедури закупівлі на наступний календарний рік в порядку та розмірі, передбачених Законом.

01 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (Постачальник) та Приватним підприємством Сервіс-СВС (Споживач) укладено додаткову угоду № 1/11410ХН4DRHP016 до договору № 11410ХН4DRHP016 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 1.1. вказаного договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу природний газ (надалі - газ) у необхідних для Споживача обсягах, а Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

За умовами пункту 2.1. Договору, Постачальник забезпечує Споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. Оперативний контроль за відпуском газу замовнику здійснює Оператор ГРМ відповідно до умов договору розподілу газу, укладеного в установленому порядку між Споживачем та Оператором ГРМ. Постачальник також має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу Споживачем, використовуючи базу даних оператора ГРМ/ГТС або інформацію Споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті Споживача. Якість газу, який передається Споживачеві в пунктах призначення, має відповідати вимогам, установленим державними стандартами та технічними умовами щодо його якості.

Відповідно пункту 2.3 Договору, обсяг переданого (спожитого), газу за розрахунковий період (один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно, пункт 4.1 Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.

Розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем. Ціна газу становить 6790,83 грн за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1281,50 грн, всього з ПДВ 7689,00 грн. Ціна зазначена в пункті 3.2. Договору, може змінюватися протягом дії Договору шляхом повідомлення Споживача Постачальником про відповідну зміну ціни (пункти 3.1, 3.2 , 3.3 Договору).

Згідно пункту 3.2 Договору в редакції визначеній додатковою угодою № 1/11410ХН4DRHP016 до договору № 11410ХН4DRHP016 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими від 01 травня 2019 року, ціна 1 тис. куб. м. газу без урахування податку на додану вартість становить 7458,33 грн, крім того вартість послуги доступу до потужності становить 157,19 грн. Ціна 1 тис. куб. м. природного газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 7615,52 грн. Податок на додану вартість становить 1523,11 грн. Всього ціна газу за 1 тис. куб. м. становить 9138,63 грн. В разі порушення Споживачем строків оплати визначених пунктом 4.2. цього Договору, більше ніж на 3 (три) календарні дні Постачальник в односторонньою порядку має право збільшити ціну 1 тис. куб. м. газу на 100,00 грн, крім того до ціни додається вартість послуги доступу до потужності.

Відповідно до пункту 4.2. Договору, оплата газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом їх перерахування на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

Пункт 4.2.1. Договору, 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, шо передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про зміну ціни газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати. Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці

Пункт 4.2.2 Договору, У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Пункт 4.2 3. Договору, Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6 Договору) здійснюється до 5 чиста місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Разом з тим, відповідно до пункту 4.2.1. Договору в редакції визначеній додатковою угодою № 1/11410ХН4DRHP016 до договору № 11410ХН4DRHP016 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими від 01 травня 2019 року, Споживач, до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання газу, сплачує повну вартість запланованого обсягу газу на наступний місяць. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про зміну ціпи газу па наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати. Споживач розраховує суму платежу за ціною, шо діє на дату здійснення оплати. При цьому, для забезпечення закупівлі Споживачем (який має бути установою, шо фінансується з державного або місцевого бюджету) місячної вартості запланованого обсягу газу до початку місяця, шо передує місяцю постачання газу. Сторони можуть в порядку, визначеному п.2.9.7 цього Договору оформити рахунок-акт визначення договірних (планових) обсягів газу.

При цьому, ціна газу в період дії Договору, в тому числі в 2020 році, змінювалась та узгоджувалась у спосіб, визначений розділом III Договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи Листами № 587-Сл-3347-0820 від 26 серпня 2020 року та № 587-Сл-3792-0920-2 від 23 вересня 2020 року.

В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі природного газу до договору від 01 січня 2016 року № № 11410ХН4DRHP016, якими підтверджується факт передання позивачем у власність відповідачу природній газ, а саме: акт №ЧЦЗ80017146 від 30 вересня 2020 року на суму 972,49 грн та акт №ЧЦЗ80019233 від 31 жовтня 2020 року на суму 25751,02 грн.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що позивач покладені на нього обов`язки виконав в повному обсязі, поставивши відповідачу природній газ, однак відповідач свої зобов`язання в частині оплати за послуги постачання природнього газу не виконав, заборгованість за договором № 11410ХН4DRHP016 від 01 січня 2016 року становить 26723,51 грн.

Згідно пункту 5.1.1. Договору постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов Договору, а споживач згідно до пункту 5.4.2 Договору зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Пунктом 6.1 Договору унормовано, що за невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нездійснення відповідачем оплати рахунків у строки, встановлені пунктом 4.2. Договору, стало підставою для звернення з позовом до суду.

Доказів сплати відповідачем суми боргу до матеріалів справи не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що вимоги позивача до відповідача стосовно стягнення заборгованості в сумі 26723,51 грн є обґрунтованими, такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважаться таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6 статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано належним чином умови укладеного між сторонами Договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення 1105,19 грн 3% річних, 4177,32 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно вимог статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 3 статті 232 ГК України, вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенціє.

Разом з тим, сторони досягли згоди у частині сплати пені, а саме, згідно з пунктом 6.2.1. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 1643,67 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовною заявою до суду сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 303 від 31 березня 2022 року.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на відповідача.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами статті 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до пункту 1 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку позовні вимоги, які викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити в повній мірі та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 26496,58 грн, пені у розмірі 1643,67 грн, 3% річних у розмірі 1105,19 грн, інфляційні у розмірі 4177,32 грн та 2481,00 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівцігаз Збут (58018, м. Чернівці, вул. Воробкевича Сидора, 1 А, код 39584988) до Приватного підприємства Сервіс-СВС (60300, Чернівецька область, Чернівецький район, м. Новоселиця, вул. Косіора, 5, код 33616435) про стягнення заборгованості у сумі 35997,86 грн з яких: сума боргу у розмірі 26496,58 грн, пені у розмірі 1643,67 грн, 3% річних у розмірі 1105,19 грн, інфляційні в сумі 4177,32 грн - задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного підприємства Сервіс-СВС (60300, Чернівецька область, Чернівецький район, м. Новоселиця, вул. Косіора, 5, код 33616435) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівцігаз Збут (58018, м. Чернівці, вул. Воробкевича Сидора, 1 А, код 39584988) заборгованість у сумі 35997,86 грн з яких: сума боргу у розмірі 26496,58 грн, пені у розмірі 1643,67 грн, 3% річних у розмірі 1105,19 грн, інфляційні в сумі 4177,32 грн та судовий збір в сумі 2481,00 грн на банківський рахунок позивача ( НОМЕР_1 в АТ «Кліринговий дім», МФО 300647).

У судовому засіданні 18 травня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, повне рішення складено та підписано 23 травня 2022 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок