ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2022 р. Справа№ 910/18041/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 (повний текст рішення складено 18.05.2020)

у справі № 910/18041/19 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ"

до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"

про стягнення 152 340,13 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення 152340,13 грн, з яких: 144 465,41 грн основного боргу, 7114,77 грн пені, 681,02 грн 3% річних, 78,93 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору транспортного експедирування № 324 від 15.08.2017 щодо своєчасної та повної оплати послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 позов задоволено частково; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" суму 144 465,41 грн основного боргу, 6916,51 грн пені, 668,45 грн 3% річних, 78,93 грн інфляційних втрат, 2281,94 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 у справі №910/18041/19 і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, а також висновки викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку відповідача, обов`язок щодо оплати ним послуг не виник, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують передання позивачем відповідачу належним чином оформлених оригіналів документів, передбачених умовами договору, зокрема: заявки, рахунку (рахунку-фактури), товарно-транспортної накладної, видаткової накладної з відміткою про отримання вантажу, що насамперед свідчить про ненастання події, після якої у відповідача міг виникнути обов`язок щодо оплати позивачу послуг за договором.

Узагальнений виклад позиції позивача

Від позивача надійшло клопотання про приєднання наступних документів; угоди від 16.07.2020 про встановлення добровільного виконання судового рішення та банківські виписки: від 18.08.2020 про сплату суми 84 605,62 грн та від 02.10.2020 про сплату суми 84 605,62 грн.

Вказане клопотання мотивоване тим, що між позивачем та відповідачем було укладено угоду від 16.07.2020 про встановлення добровільного виконання судового рішення, а саме - рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 у справі № 910/18041/19.

Також позивач посилається на те, що вказана вище угода була виконана відповідачем 18.08.2020 та 02.10.2020 у загальному розмірі 169 211,24 грн, що підтверджується вищезгаданими банківськими виписками.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 у справі № 910/18041/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/18041/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 у справі № 910/18041/19 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Тарасенко К.В., Михальської Ю.Б. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

15.08.2017 між позивачем (експедитор) та відповідачем (замовник) укладено договір № 324 транспортного експедирування (надалі - договір), за умовами п. 1.1. якого експедитор зобов`язується за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Конкретні умови кожного транспортного експедирування узгоджуються сторонами в заявках на кожне перевезення, що є невід`ємними частинами договору (п. 1.3 договору).

Строк дії договору сторонами погоджено п. 8.3 з моменту підписання і діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків до повного виконання грошових зобов`язань. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не попередить іншу сторону в письмовій формі про розірвання договору, термін його дії автоматично продовжується на кожний календарний рік, але не більше 3 років.

Згідно з п. 4.4 договору підтвердженням повного виконання експедитором своїх зобов`язань щодо доставки вантажу особі, визначеній у заявці, є: CMR (товарно-транспорна накладна, видаткова накладна).

На виконання умов договору, позивачем взяті на себе зобов`язання на загальну суму 144 465,41 грн згідно заявок № 10/18-991 від 06.08.2019, № 10/18-990 від 06.08.2019, № 10/18-1088 від 10.09.2019 виконані належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

За здійснення передбачених договором транспортно-експедиційних послуг замовник сплачує експедитору грошові кошти в сумі, що погоджена сторонами в додатку № 2 або у Заявці на перевезення (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору зазначена в п. 4.1 сума перераховується замовником на поточний рахунок експедитора протягом 30 робочих днів з моменту доставки вантажу в пункт призначення згідно із заявкою та отримання від експедитора замовником належно оформлених оригіналів документів, зазначених в розділі 2 договору, якими у відповідності до вказаного розділу договору є оригінал рахунку-фактури, оригінал довіреності, оригінал товарно-транспортної накладної, видаткової накладної або CMR з відміткою про отримання вантажу.

За вказаних підстав відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за договором за виконані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу: на суму 2 424,04 грн до 03.10.2019 включно; на суму 53 508,83 грн до 09.10.2019 включно; на суму 65 532,54 грн до 06.11.2019 включно.

При цьому, доказів наявності будь-яких заперечень щодо наданих послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу за означеними заявками за договором, відповідачем не надав позивачу.

Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, несплата яких і стала підставою для звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 позов задоволено частково; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" суму 144 465,41 грн основного боргу, 6916,51 грн пені, 668,45 грн 3% річних, 78,93 грн інфляційних втрат, 2281,94 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом відповідно до ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором транспортного експедирування.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем було надіслано оригінали документів, а відповідачем в свою чергу отримано, що підтверджується наступними документами, зокрема:

- відповідно до журналу вихідної кореспонденції за порядковим № 172 від 21.08.2019 та експрес-накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" № 9091 від 21.08.2019 було надіслано позивачем рахунок № 894 від 15.08.19., акт № 894 від 15.08.2019 (2 екземпляри), заявку № 10/19-991 від 06.08.2019, CMR про перевезення автомобілем державний номер НОМЕР_1 , довідку № 14/08-2019 від 14.08.2019, які отримані відповідачем 22.08.2019, згідно до результатів відстеження на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта";

- відповідно до журналу вихідної кореспонденції за порядковим № 190 від 27.08.2019 та експрес-накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" № 6978 від 27.08.2019 позивачем було надіслано рахунок № 882 від 13.08.2019, акт № 882 від 13.08.2019 (2 екземпляри), заявку № 10/18-990 від 06.08.2019, CMR про перевезення автомобілем державний номер НОМЕР_2 , довідку № 09/08-2019 від 09.08.2019, які отримано відповідачем 28.08.2019, згідно до результатів відстеження на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта";

- відповідно до журналу вихідної кореспонденції за порядковим № 291 від 23.09.19. та експрес-накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" № 7415 від 23.09.2019 було надіслано рахунок № 1026 від 18.09.2019, акт № 1026 від 18.09.2019 (2 екземпляри), заявку № 10/18-1088 від 10.09.2019, CMR 9387810 про перевезення автомобілем державний номер НОМЕР_3 , довідку № 12/09-2019 від 12.09.2019, які отримано відповідачем 24.09.2019, згідно до результатів відстеження на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта".

Таким чином, вищевказаним спростовуються доводи відповідача про неотримання ним документів, передбачених розділом 2 договору.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за договором за виконані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу: на суму 25.424,04 грн до 03.10.2019 включно; на суму 53.508,83 грн до 09.10.2019 включно; на суму 65.532,54 грн до 06.11.2019 включно.

Тобто строк оплати, на противагу твердженням відповідача, є таким, що настав.

Щодо посилання відповідача на те, що у господарському процесі прерогативою саме позивача є доведення належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається в підтвердження своїх вимог, а саме, щодо надсилання документів відповідачу, судова колегія відзначає наступне.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Зі змісту спірних правовідносин, а також пояснень відповідача, який посилається на відсутність подій, які наведені у статті, в даному випадку обов`язок доказування неотримання жодних оригіналів документів 03.10.2019, 09.10.2019, 06.11.2019, або отримання у вказані дати та час інших документів, покладається саме на відповідача, враховуючи, що на підставі наявних вказаних вище доказів судом першої інстанції правомірно встановлено факт направлення оригіналів документів відповідачу.

З огляду на вказане, борг відповідача перед позивачем за долученими до матеріалів справи документами складає 144 465,41 грн, з огляду на що вказана сума заборгованості правомірно задоволена судом першої інстанції.

Також позивач просив місцевий господарський суд стягнути з відповідача на свою користь 681,02 грн 3% річних та 78,93 грн інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснюючи перерахунок судом першої інстанції було вірно враховано, що прострочення розпочалось: на суму 25424,04 грн з 04.10.2019, на суму 53508,83 грн з 10.10.2019, на суму 65532,54 грн з 07.11.2019.

Отже, за перерахунком суду першої інстанції, розмір інфляційних втрат склав 78,93 грн, розмір 3% річних склав 668,45 грн, з огляду на що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Інші позовні вимоги 3% річних в сумі 12,57 грн нараховано безпідставно.

Щодо вимог про стягнення 7114,77 грн пені, судова колегія виходить з наступного.

Пунктом 5.5 договору визначено, що за порушення строку, вказаного в п. 4.3 договору, замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, за кожний день прострочення від несвоєчасно перерахованої суми грошових коштів.

Згідно з ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правомірним перерахунком суду першої інстанції, з врахуванням означених вище встановлених суд дат, з яких настало прострочення виконання зобов`язання, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6916,51 грн. Пеня в сумі 198,26 грн нарахована безпідставно, з огляду на що суд першої інстанції відмовив у позові в цій частині.

Таким чином, з урахуванням у даному випадку сукупності встановлених вище фактів та положення ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 144 465,41 грн основного боргу, 6916,51 грн пені, 668,45 грн 3% річних, 78,93 грн інфляційних втрат, 2281,94 грн судового збору підлягають задоволенню. В іншій частині в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Враховуючи, що після винесення оскаржуваного рішення відповідачем в добровільному порядку виконано оскаржуване судове рішення, колегія суддів константує, що конклюдентними діями відповідач визнав за собою заборгованість, сплативши за рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 кошти в повному обсязі у загальному розмірі 169 211,24 грн.

Таким чином, доводи відповідача по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Отже, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 у справі № 910/18041/19 - без змін.

Матеріали справи № 910/18041/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська