РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.05.2022Справа № 910/1415/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамонт-Агро" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 11 943,78 грн., без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 11 943,78 грн. вартості недостачі вантажу на підставі ст. ст. 909, 918 ЦК України, ст. ст. 306, 314 ГК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. ст. 110, 113-115, 129 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд справи судом повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мамонт-Агро" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МНТ-Агро" (замовник) укладено договір на транспортно-експедиторські послуги № 1, за умовами п. 1.1 якого виконавець від свого імені за плату та за рахунок замовника зобов`язується виконати транспортно-експедиторські послуги (далі - ТЕП), а саме: забезпечити надання електронних заявок на навантаження вантажів в управління залізничних доріг, портові термінали та інші приймальні пункти зерна тощо; здійснювати оформлення перевізних документів на залізничні перевезення та їх розсилання за належністю; встановлювати запірно-пломбувальні пристрої на вагони-зерновози згідно з правилами перевезення вантажів залізничним транспортом; вести облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів; надавати інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, які не суперечать чинному законодавству.

04.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МНТ-Агро" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олам Україна" (покупець) укладено договір поставки № 0880/21, згідно п. 2.1 якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію, зазначену в п. 1.1 цього договору (що надалі іменується "товар"), на умовах передбачених цим договором, а покупець зобов`язується прийняти у продавця товар, який за якістю та кількістю відповідає умовам, визначеним цим договором та оплатити його вартість.

Пунктом 1.4 договору поставки погоджено ціну та загальну суму договору: кукурудза 3 клас, ціна з ПДВ за 1 тонну - 7 850 грн.

Пунктом 1.5.2 договору поставки визначено, що місце поставки зерновий термінал ТОВ "ЄВТ Грейн", спеціалізований морський порт "Ольвія".

Відповідно до залізничної накладної № 43830470 від 09.10.2021 року, яка міститься в матеріалах справи, позивач передав відповідачу для перевезення вантаж - зерно кукурудзи, яке було навантажено, зокрема, у вагон № 95811147 в кількості 65 700 кг.

Під час перевезення вантажу на станції Жовтнева експорт Од. було складено комерційний акт № 417503/96 від 19.10.2021 року про недостачу вантажу в вагоні № 95811147 масою 1 850 кг. про що в залізничній накладній № 43830470 від 09.10.2021 року зроблено відповідну відмітку.

Згідно з вказаним комерційним актом зважування вагону № 95811147 проводилося на справних вагонних вагах вантажоодержувача 150-BBC-2-1-13,5 № 1042 (повірка 25.06.2021 року), фактично встановлено: вантаж - зерно кукурудзи, брутто - 85 200 кг, тара перевірена - 21 350 кг, нетто - 63 850 кг, що менше документа на 1 850 кг. На завантажувальних люках вагона ЗПП відправника №№ Д858225, Д858218, 1858229, Д858212 справні, задіяні, відповідають документу. На штурвалах розвантажувальних люків ЗПП відправника № Д858224, 1858211, Д858202 справні, задіяні, відповідають документу. З правої сторони за напрямком руху поїзда 1-й розвантажувальний люк між бункером та кришкою люка закладений дрантям та монтажною піною. Висипання вантажу не має. При розкритті завантажувальних люків встановлено: між 1-м та 2-м завантажувальними люками в наявності воронкоподібне поглиблення вантажу глибиною 1000 мм, довжиною 1500 мм та шириною 1800 мм. Вагон прибув в технічному відношенні справний.

21.10.2021 року експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області складено акт експертизи № 120-1100 в якому зазначено, що при зважуванні і огляді залізничного вагону № 95811147, завантаженого зерном кукурудзи, фактична маса нетто склала 63 850 кг., що на 1 850 кг. менше проти даних, вказаних у накладній № 43830470 від 09.10.2021 року.

16.11.2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію № 8 (вих. № 157) про відшкодування збитків в сумі 11 943,78 грн. завданих нестачею вантажу за накладною № 43830470 від 09.10.2021 року.

Листом № НЗ1-102/456 від 16.12.2021 року відповідач повернув позивачу вказану претензію з доданими до неї документами без розгляду, посилаючись на недоведеність суми претензії.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року (далі - Статут залізниць України) право на пред`явлення претензії та позову залізниці у разі недостачі вантажу належить одержувачу.

Одержувачем даного вантажу є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВТ Грейн", яке у відповідності до ст. 133 Статуту залізниць України передало право на пред`явлення позову вантажовідправнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Мамонт-Агро" про що здійснено напис у вищезазначеній залізничній накладній.

Статтею 133 Статуту залізниць України визначено, що передача прав на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, засвідчується переуступним написом на відповідному документі - накладній.

Таким чином, право на пред`явлення залізниці претензії або позову про відшкодування суми недостачі вантажу належить позивачу.

Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 5 ст. 307 ГК України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відтак, за змістом ст. 307 ГК України та ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Частинами 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За приписами ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Статтею 52 Статуту залізниць України встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 105 Статуту залізниць України визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до розрахунку позивача, що здійснений з врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для категорії "інші вантажі", до яких відноситься зерно кукурудзи, складає 0,5%. Нестача вантажу у вагоні № 95811147 з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси становить 1 521,50 кг. (65 700 кг. маса вантажу у спірному вагоні * 0,5% норма недостачі = 328,50 кг. норми природної втрати під час перевезення; 1 850 кг. втрачене під час перевезення зерно - 328,50 грн. = 1 521,50 кг.), а тому з урахуванням вартості 1 тонни відвантаженого зерна кукурудзи, що становить 7 850 грн. з ПДВ, загальна вартість недостачі з урахуванням норми природної втрати складає 11 943,78 грн. (1 521,50 кг. нестача вантажу у вагоні з урахуванням норми природної втрати * 7,85 ціна за 1 кг. кукурудзи).

Розмір понесених позивачем збитків встановлено відповідно до наявних в матеріалах справи договору поставки № 0880/21 від 04.10.2021 року, рахунку на оплату № 657 від 10.10.2021 року та платіжного доручення № 4284 від 11.10.2021 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, наявність своєї вини у втраті вантажу позивача не спростував.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, який включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність особи); збитки, завдані такою поведінкою; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вину особи, внаслідок протиправної поведінки якої було заподіяно збитки.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч ст. 74 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення 11 943,78 грн. вартості недостачі вантажу під час перевезення підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамонт-Агро" (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, 21, приміщення 566, 576, код 41947062) 11 943 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок три) грн. 78 коп. вартості недостачі вантажу та судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судового збору

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна