ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/140/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Свалявське лісове господарство", м. Свалява Закарпатської області

до відповідача ОСОБА_1 , м. Мукачево, Закарпатської області

про стягнення 36993,00 грн

секретар судового засідання - Яскорська А.О.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Свалявське лісове господарство" звернулося до суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 , підприємницька діяльність якого припинена, про стягнення 20000,00 грн - заборгованості за поставлений товар, 16000,00 грн - пені, 263,00 грн - 3% річних, 730 грн - інфляційних збитків, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору купівлі - продажу № 31/3кв-ел від 11.08.2021. Окрім того, просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 гривень.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/140/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2022.

З огляду на те, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 в порядку ч. 6 ст. 176 ГПК України, зобов`язано Центр надання адміністративних послуг Мукачівської міської ради надати інформацію про місце проживання (перебування) відповідача- фізичної особи ОСОБА_1 .

14.03.2022 на електронну адресу суду від Центру надання адміністративних послуг Мукачівської міської ради надійшов лист - відповідь №1052/01-32/2743/42-22 від 14.03.2022 у якому повідомлено, що гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено залучити до участі у справі третю особу та розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, надіслана на встановлену адресу місце проживання відповідача - АДРЕСА_2 .

При цьому, поштовий конверт з зазначеною ухвалою суду 04.04.2022 повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з проставлення відмітки про причини не вручення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до інформації, яку містить сервіс відстеження поштових відправлень на офіційному вебресурсі ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення за трек-номером 770 02.04.2022 повертається за зворотною адресою.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 99-1 Правил).

Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Водночас Суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 916/2349/17).

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості за поставлений товар за Договором № 31/3кв-ел від 11.08.2021 у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 20000,00 грн, на яку позивачем нараховано 16000,00 грн - пені, 263,00 грн - 3% річних, 730 грн - інфляційних збитків.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

11 серпня 2021 року між Державним підприємством "Свалявське лісове господарство" (надалі Продавець) та Фізичною особою підприємцем Шаталовим Олександром Юрійовичем (надалі Покупець) укладено договір купівлі - продажу № 31/3кв-ел (надалі Договір), за умовами якого Продавець зобов`язується передати товар в порядку та на умовах, що визначені даним договором, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, що визначені даним договором (п.п. 4.1.1., 4.2.1. Договору).

Вказаний договір підписаний сторонами шляхом накладання електронного підпису, зокрема, з боку Покупця шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (сертифікат АЦСК «Приватбанк» серійний номер 2B6C7DF9A3891DA2B26B00176CFC01).

Асортимент, породу, клас якості, діаметр, довжину, склад, об`єм, ціну за одиницю виміру та загальну вартість лісоматеріалів, Сторони визначили у п. 2.1. Договору.

Пунктом 2.3. Договору Сторони узгодили, що згідно п.7.29 Регламенту роботи електронної торгової системи Prozorro. Продажі ЦБД2 щодо проведення електронних аукціонів з продажу/надання в оренду майна (активів)/передачі права (Регламент ЕТС), затверджено наказом ДП "Прозорро. Продажі" No 8 від 09 липня 2018 р., з останніми змінами, внесеними наказом No 45 від 02 грудня 2020р., Покупець зобов`язується сплатити передоплату за договором, яка встановлюється в розмірі 10 відсотків ціни продажу лота.

Згідно з п. 2.4. Договору Покупець зобов`язується проводити попередню оплату за продукцію на протязі 2- х банківських днів до моменту поставки.

При поставці товару на суму, що перевищує передоплату, заборгованість повинна бути погашена Покупцем на протязі 5-ти банківських днів.

Згідно п. 4.2. Договору, Покупець здійснює оплату за Товар протягом 5 банківських днів, наступних за датою отримання видаткових накладних.

Прийомка товару по якості і кількості здійснюється представником Покупця, на основі довіреності, на базисі поставки при відвантаженні пилопродукції, у відповідності до вимог чинного законодавства України Договору (п. 3.1. Договору).

Строк дії договору Сторони обумовили п. 8.1., так, договір діє до кінця 3 кварталу 2021 року (що відповідає строку поставки).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Продавцем згідно з товарно-транспортними накладними при перевезенні деревини автомобільним транспотом (ТТН-ліс) серії ЗКА №906283 від 20.08.2021 (на суму 21844,00 грн), №906285 від 20.08.2021 (на суму 23871,67 грн), серії ЗКВ №652010 від 10.09.2021 (на суму 26283,86 грн), серії ЗКА №652014 від 10.09.2021 (на суму 20833,82 грн) та серії ЗКВ №652015 від 10.09.2021 (на суму 18757,62 грн) передано, а Покупцем, в свою чергу, прийнято Товар (деревину) на загальну суму 111590,97 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями зазначених товарно-транспортних накладних та не заперечено відповідачем у справі

За твердженням Позивача, Відповідачем не в повній мірі виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому Товару за Договором у визначений п.п. 2.4. Договору строк, у зв`язку з чим, з врахуванням здійсненої Відповідачем передоплати в сумі 12200,00 грн, що підтверджується меморіальними ордерами від 12.08.2021 №@2PL576597, №@2PL583165 на суму 5100,00 грн та 7100,00 грн відповідно та часткової сплати за Товар відповідно до меморіальних ордерів №@2PL444153 від 25.08.2021 на суму 33529,00 грн, платіжного доручення №1 від 14.09.2021 на суму 45862,02 грн, заборгованість Відповідача складає 20000,00 грн, стягнення якої разом із нарахованими інфляційними втратами, відсотками річних, пенею і є предметом судового розгляду у цій справі.

Надіслана на адресу Відповідача претензія-вимога №60801-17 від 04.01.2022 року (вручена ФОП Шаталову О.Ю. 12.01.2022) про сплату в семиденний строк заборгованості в розмірі 20000,00 грн залишена останнім без відповіді та задоволення.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного суду від 05.06.2018 в справі №338/180/17 фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства (п. 73 постанови).

Відповідно до ст.ст. 51, 52, ст.ст. 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги, що спірні правовідносини виникли з приводу виконання укладеного між позивачем та відповідачем як суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем договору, пов`язаного зі здійснення останнім господарської (підприємницької) діяльності, незважаючи на припинення 30.11.2021 підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Шаталовим Олександром Юрійовичем, вказана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами Договору отримано Товар на загальну суму 111590,97 грн, а відтак, з врахуванням здійсненої ФОП Шаталовим О.Ю. часткової оплати за Товар в розмірі 91591,02 грн, слід дійти висновку про порушення останнім взятих на себе зобов`язання щодо оплати вартості отриманого ним Товару у встановлений в Договорі строк (п. 2.4. Договору), у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за Відповідачем рахується заборгованість за поставлений йому за Договором в сумі 19999,95 грн.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 19999,95 грн яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

В стягненні суми 0,05 грн належить відмовити за недоведеністю.

Щодо вимог про стягнення пені.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Підпунктом 5.1. Договору сторони погодили, що, за прострочення платежу, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу та сплачує борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Позивачем при поданні позовної заяви подано розрахунок суми пені, виходячи з встановленої в Договорі ставки в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, відповідно до якого Відповідачу за період з 16.09.2021 до 22.02.2022 нараховано 16000,00 грн пені.

Разом з тим згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положення зазначеного Закону відповідно до його преамбули регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. (п. 1.9 вказаної Постанови).

З урахуванням викладених норм Закону, перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд вважає правомірним нарахування відповідачу пені за період з 18.09.2021 (беручи до уваги погоджений сторонами в Договорі строк оплати в 5 банківських днів з дати останньої поставки по Договору - 10.09.2021) по 22.02.2022, виходячи з встановленої судом заборгованості за Договором (19999,95 грн) та з застосуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що за підрахунками суду становить 1549,04 грн.

В частині стягнення з відповідача 14450,96 грн пені суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані позивачем.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого Позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов позивачем нараховано за період з 16.09.2021 по 22.02.2022 3% річних в сумі 263,01 грн та 730,00 грн втрат від інфляції.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань суд встановив, що до задоволення як правомірні, обґрунтовано заявлені та вірно розраховані підлягають позовні вимоги про стягнення з Відповідача за період з 18.09.2021 по 22.02.2022 259,73 грн - 3% річних та 730,00 грн втрат від інфляції, що нараховані виходячи з документально підтвердженого розміру заборгованості відповідача.

В частині стягнення з відповідача 3,28 грн - 3% річних, суд відмовляє у зв`язку з необґрунтованістю.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Свалявське лісове господарство" (89300, м. Свалява Закарпатської області, вул. Шевченка, 59, ) 19999,95 грн (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 95 копійок) боргу, 1549,04 грн (одну тисячу п`ятсот сорок дев`ять гривень 04 копійки) пені, 259,73 грн (двісті п`ятдесят дев`ять гривень 73 копійки) - 3% річних, 730,00 грн (сімсот тридцять гривень 00 копійок) втрат від інфляції та 1511,59 грн (одну тисячу пятсот одинадцять гривень 59 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 16 травня 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.