ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2022 р. Справа№ 05/5026/1980/2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Ковган О.І.

за участю представників

Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» Охріменко Р.О.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.11.2021

у справі №05/5026/1980/2012 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою ініціюючого кредитора, ОСОБА_1

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація Райагробуд»

про банкрутство юридичної особи

В С Т А Н О В И В :

Коротке викладення суті спору та позовних вимог.

Боржником у особі ліквідатора банкрута на підставі рішень комітету кредиторів (протоколи від 25.06.2021 та від 05.04.20201) подані клопотання від 02.06.2021 з вимогами:

продовжити строк проведення ліквідаційної процедури боржника;

затвердити звіт №16 про нарахування та виплату грошової винагороди за період з 01.08.2018 до 31.03.2021 у сумі 577 900,00 грн.

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося зі скаргою на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Новосельцева В.П., якою просило:

зобов`язати арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича надати суду за період 2019 - 2021 р.р. договора страхування професійної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого, та документи на підтвердження сплати страхових платежів, з надходженням яких в повному обсязі на рахунок або в касу страховика пов`язано набрання договорами страхування чинності;

визнати неналежним виконання арбітражним керуючим Новосельцевим Володимиром Петровичем (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого /розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора №478, видане Міністерством юстиції України 14.03.2013. наказ від 05.03.2015 №371/5) обов`язків керуючого санацією та ліквідатора ТОВ «Корпорація «Райагробуд»;

усунути арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича, призначеного постановою господарського суду Черкаської області від 02.06.2016 р. ліквідатором банкрута, від виконання обов`язків останнього;

призначити нового ліквідатора ТОВ «Корпорація «Райагробуд».

АТ «Державний експортно-імпортний банк України» доводить, що ліквідатор неналежно виконував обов`язки в частині скликання та проведення засідань комітету кредиторів, що є порушенням статті 48 КУзПБ; нездійснення аналізу фінансово-господарського стану банкрута на предмет виявлення ознак доведення до банкрутства; невжиття заходів щодо покладання субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута; неприйняття ліквідатором до свого відання майна боржника; бездіяльність ліквідатора в частині виявлення та повернення активів банкрута, зокрема, щодо набуття (оформлення) права власності на незавершене будівництво третіми особами; ненадання підтвердження страхування професійних ризиків арбітражного керуючого.

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.11.2021 року суд ухвалив:

1. Скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 04.08.2021 задовольнити частково.

1.1. Частково задовольнити клопотання про витребування доказів страхування професійної відповідальності: витребувати від ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Новосельцева В.П. копії платіжних документів про сплату страхових платежів: закрити провадження в частині цього клопотання про витребування від ліквідатора банкрута договорів страхування професійної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого.

1.2.У решті вимог у скарзі відмовити.

2. Клопотання боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Новосельцева В.П., від 02.06.2021 задовольнити.

Продовжити установлений ухвалою суду від 03.02.2021 строк здійснення ліквідації боржника та подання ліквідатором банкрута суду відомостей щодо проведення ліквідаційної процедури за цей період до 02.05.2022.

3. Клопотання боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Новосельцева В.П., від 02.06.2021 задовольнити повністю.

Затвердити схвалений комітетом кредиторів (протокол від 05.04.2021) звіт ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Новосельцева В.П., №16 про нарахування і виплату грошової винагороди за виконання обов`язків ліквідатора банкрута за період з 01.08.2018 до 31.03.2021 на суму 577900,00 грн., виплату якої не здійснено.

4. Ліквідатору банкрута подати суду:

до 15.02.2022 попередню інформацію про виконання передбачених заходів завершення ліквідаційної процедури з дня винесення цієї ухвали;

до закінчення визначеного п.1 цієї ухвали строку: у разі її завершення - повний звіт про проведення ліквідаційної процедури; звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат; ліквідаційний баланс. Печатку банкрута здати для знищення після затвердження звітів судом; у разі неможливості її завершення - звіт про проведення ліквідаційної процедури за період з дня винесення цієї ухвали; звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.

Апеляційне провадження (рух справи).

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося з апеляційною скаргою у якій просить ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволені вимог скарги від 04.08.2021 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 04.08.2021.

Апелянт доводить, що задовольняючи вимогу ліквідатора про затвердження звіту, господарський суд першої інстанції не врахував, що:

- відповідно до ухвали господарського суду Черкаської області від 02.11.2018 ліквідатор був усунутий від виконання повноважень і фактично їх не виконував до 11.04.2019, тоді як оплаті підлягає фактично виконана робота, тому відсутні підстави для нарахування та виплати грошової винагороди за вказаний період;

- 28.02.2020 комітет кредиторів погодив звіт №17 про нарахування грошової винагороди за період 01.05.2019-30.09.2019, який також включений до спірного звіту №16;

- з 01.08.2018 до 01.05.2019 та з 01.10.2019 до 05.04.2021 ліквідатор не звітував та не надавав на погодження комітету кредиторів звітів відповідно до вимог статті 30 КУзПБ;

- 05.04.2021 проведено збори комітету кредиторів без дотримання рішення зборів комітету кредиторів від 24.01.2020 щодо місця їх проведення, що є порушенням норм статті 48 КУзПБ;

- спірний звіт №16 схвалено рішенням комітету кредиторів на зборах. Які були проведені за іншим місцем, ніж визначено рішенням зборів комітету кредиторів від 24.01.2020;

- суд ухилився від дослідження обставин щодо бездіяльності ліквідатора в частині виявлення та повернення активів банкрута, зокрема, щодо набуття (оформлення) права власності на незавершене будівництво третіми особами.

ТОВ «Корпорація «Райагробуд» у відзиві доводи апеляційної скарги заперечило, просить у задоволенні скарги відмовити, доводячи, що:

- проведення зборів комітету кредиторів за юридичної адресою товариства при наявності рішення зборів комітету кредиторів не порушує права кредиторів та не є порушенням статті 48 Кодексу України з процедури банкрутства;

- невжиття ліквідатором заходів щодо покладення субсидіарної відповідальності пояснюється тим, що ліквідатором вчинені не всі заходи, спрямовані на пошук активів;

- твердження про не проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника спростовуються звітом від18.09.2014;

- на момент введення ліквідаційної процедури такий актив боржника як трансформаторна підстанція не було зареєстровано за боржником, оскільки така реєстрація відбулася 24.12.2015;

- обставини набуття третіми особами права власності на незавершене будівництво за адресою: вул. Козацька, 1/1, м. Черкаси уже досліджувалися при розгляді скарги на дії ліквідатора, за результатом чого ухвалено постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 (залишена без зімни постановою Верховного Суду від 13.08.2019).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 справу передано для розгляду колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий суддя), Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №05/5026/1980/2012 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.11.2021 у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Остапенко О.М.; призначено справу до розгляду на 15.03.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2022 призначено справу до розгляду на 17.05.2022.

Учасники справи скористалися правом, передбаченим статтею 197 ГПК України, та взяли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.12.2012 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (далі - Закон №2343-XII).

Постановою Господарського суду Черкаської області від 02.06.2016 боржника визнано банкрутом відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Новосельцева В.П.; подальший розгляд справи про банкрутство здійснювався відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI (далі - Закон №4212-VI) та Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.02.2021 продовжено строк ліквідаційної процедури до 02.06.2021.

Рішенням комітету кредиторів (протокол від 25.06.2021) за результатами розгляду звіту ліквідатора банкрута погоджено продовження строку ліквідації банкрута.

Як встановлено господарським судом першої інстанції ліквідатором банкрута були вчинені необхідні дії для завершення ліквідаційної процедури, звіт про які надано комітету кредиторів (а.с.184 т.22), однак завершення ліквідаційної процедури є неможливим з огляду на: наявність незакінченого виконавчого провадження №65695115 у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), відкритого на примусове виконання ухвали суду від 04.03.2021 №05/5026/1980/2012 про витребування у ТОВ "Будівельна компанія "Перлина Дніпра" документів, на підставі яких було зареєстровано право власності на незавершене будівництво за адресою: вул.Козацька, 1/1 у м.Черкаси; завершення розпочатих ліквідатором банкрута дій по розшуку, поверненню і витребуванню майна, документів та інформації.

Рішенням комітету кредиторів (протокол від 25.06.2021) за результатами розгляду звіту ліквідатора банкрута погоджено продовження строку ліквідації банкрута.

Ухвалою суду від 11.08.2016 визначено основну грошову винагороду за кожен місяць здійснення повноважень ліквідатора банкрута у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, установлених законодавством України.

Згідно зі звітом №16 про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 01.08.2018 до 31.03.2021 ліквідатором банкрута нараховано суму 577 900,00 грн., виплату якої не здійснено.

Зазначений звіт схвалено рішенням комітету кредиторів (протокол від 05.04.2021).

АТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся із скаргою про неналежне виконання обов`язків арбітражним керуючим Новосельцевим В.П.

Мотиви постанови та висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Щодо питання продовження строку ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст.58 КУзПБ у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців.

КУзПБ не передбачено продовження строку ліквідаційної процедури.

Отже, нормами Кодексу не передбачено можливості продовження строків ліквідаційної процедури, як це передбачено для процедур розпорядження майном та санації. Разом з тим, Кодекс не передбачає і наслідків закінчення 12-ти місячного строку ліквідаційної процедури (зокрема, його закінчення не є підставою для закриття провадження у справі про банкрутство відповідно до ст.90 Кодексу). Суд продовжує провадження у справі.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Тож, судова процедура триває до повного завершення процедури ліквідації, затвердження господарським судом ліквідаційного балансу і звіту ліквідатора, внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про його припинення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17.

У зв`язку із закінченням установлених законом та судом строків ліквідації банкрута та неможливістю завершення ліквідаційної процедури, наявність рішення комітету кредиторів про продовження строку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком про необхідність встановити новий строк для її завершення і подання суду інформації про її проведення.

Щодо питання грошової винагороди арбітражного керуючого.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 визначено основну грошову винагороду за кожен місяць здійснення повноважень ліквідатора банкрута у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, установлених законодавством України.

Згідно зі звітом №16 про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 01.08.2018 до 31.03.2021 ліквідатором банкрута нараховано суму 577 900,00 грн., виплату якої не здійснено.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення заявлених вимог та стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого Новосельцева В.П., оскільки вважає передчасним висновок про схвалення вищезазначеного звіту рішенням комітету кредиторів з таких мотивів.

Так, 24.01.2020 зборами кредиторів було прийнято рішення про проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів за адресою офісу арбітражного керуючого Новосельцева В.П. по вул.Добровольського, 27/ Благовісна, 456 у м.Черкаси (а.с.219-223 т.22), у той час як збори комітету кредиторів 05.04.2021 та 28.05.2021 останнім скликались за місцезнаходженням боржника за адресою: Черкаська область,Черкаський район, с.Червона Слобода, вул.Чигиринський шлях,15 (а.с.222 т.22).

Відповідно до абзацу 4 частини 3 статті 48 КУзПБ збори кредиторів проводяться за місцезнаходженням боржника. Збори кредиторів мають право визначити інше місце проведення зборів.

Частиною 11 статті 48 КУзПБ визначено, що засідання комітету кредиторів скликається та проводиться за правилами, визначеними для зборів кредиторів.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідні збори комітету кредиторів боржника не проведені належним чином за визначеним місцем.

Виплата винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого врегульовані статтею 30 КУзПБ, зі змісту якої слідує, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Не менше одного разу на два місяці арбітражний керуючий звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором; звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Відповідно до норми абзацу 2 частини 6 статті 30 КУзПБ звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, не можна визнати обґрунтованим висновок господарського суду в частині затвердження звіту ліквідатора про нарахування і виплату грошової винагороди, а, відтак, слід визнати правильними доводи скаржника в цій частині, зокрема, з підстав неналежного дослідження обставин та передчасного затвердження вказаного звіту без урахування оцінки фактично виконаної роботи арбітражним керуючим протягом вказаного періоду.

Щодо скарги на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Новосельцева В.П.

Підстави відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень визначені пунктами 1) - 6) абзацу другого частини 4 статті 28 КУзПБ пов`язані із встановленням у різній формі фактів невиконання або неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків, або існування обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень.

Згідно з частиною третьою статті 12 КУзПБ під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено); а відповідно до частини 1 статті 13 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий є незалежним.

Апеляційний господарський суд встановив обставини неналежного скликання та проведення засідань комітету кредиторів щодо місця їх проведення, яке не відповідає рішенню зборів кредиторів від 24.01.2020.

Разом з тим, таке порушення не визнається достатньою самостійною підставою для усунення арбітражного керуючого та призначення іншого ліквідатором ТОВ «Корпорація «Райагробуд».

Доводи скаржника про те, що ліквідатором не пред`являлися вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за доведення боржника до банкрутства.

Частиною другою статті 61 КУзПБ, положення якої кореспондуються із положеннями частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство (чинного на момент введення ліквідаційної процедури) визначено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Отже, звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 924/669/17).

Поданий на затвердження звіт ліквідатора має включати обґрунтовані висновки щодо наявності/відсутності підстав покладення на винних у осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства, підтверджені як аналізом фінансового становища банкрута так і безпосереднім дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство та сукупності правочинів, інших юридичних дій, здійснених під впливом винних осіб, а також їх бездіяльності, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Під час затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу висновки ліквідатора щодо відсутності підстав покладення субсидіарної відповідальності на пов`язаних з боржником осіб підлягають перевірці господарським судом на предмет їх правомірності, повноти та обґрунтованості, із наведенням відповідної мотивованої оцінки в ухвалі суду за результатами розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

Звіт та ліквідаційний баланс, як підсумковий документ, що подається ліквідатором господарському суду в зв`язку з закінченням ліквідаційної процедури, не може бути затверджений господарським судом у відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, у відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд вважає передчасними доводи скарги, оскільки законом не визначено момент, у який повинно бути прийнято рішення про покладання субсидіарної відповідальності, вирішення цього питання може здійснюватися після того, як буде вичерпано усі можливості для задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника.

Щодо доводів про не проведення аналізу фінансово-господарського стану боржника неприйняття до свого відома арбітражним керуючим майна боржника, невжиття вичерпних заходів на з`ясування обставин заволодіння третіми особами майном боржника, зволікання з`ясування обставин набуття третіми особами права власності на незавершене будівництво.

Майно банкрута було прийнято арбітражним керуючим Новосельцевим В.П. відповідно до акту приймання-передачі майна від 30.04.2015 року у процедурі санації боржника після призначення арбітражного керуючого Новосельцева В.П. керуючим санацією.

Факт прийняття майна від керівника ТОВ "Корпорація "Райагробуд" є фактом прийняття ліквідатором майна банкрута до свого відання.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону № 4212-VІ ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що закон не передбачає вичерпного переліку дій ліквідатора як для прийняття до свого відання майна боржника так і для збереження чи завершення ліквідаційної процедури.

Господарський суд першої інстанції вірно зазначив, що у ліквідаційній процедурі ліквідатор банкрута "аналізує фінансовий стан банкрута" виключно з метою виявлення і реалізації активів банкрута та надання інформації комітету кредиторів і суду про них.

Доводи АТ "Державний експортно-імпортний банк України" з приводу неприйняття ліквідатором банкрута до свого відома нерухомого майна боржника, зокрема, по вул.Козацька,1/1 у м.Черкаси, невжиття вичерпних заходів для з`ясування обставин заволодіння цим майном третіми особами, для повернення останнього, відшкодування збитків в результаті його знищення, з`ясування обставин набуття третіми особами права власності на незавершене будівництво уже аналізувалися за результатами чого ухвалено постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у справі №05/5026/1980/2012. Відтак, повторна оцінка наведених скаржником обставин та підстав суперечитиме принципу правової визначеності (певності), оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Щодо доводів ненадання підтвердження страхування професійних ризиків арбітражним керуючим, апеляційний господарський суд погоджується з висновком про задоволення вимог про витребування доказів страхування професійної відповідальності і витребувати від ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Новосельцева В.П. копії платіжних документів про сплату страхових платежів та закрити провадження в частині цього клопотання про витребування від ліквідатора банкрута договорів страхування професійної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого.

Відповідно до норм ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 238 ГПК України рішення суду складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин; в описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) перелік обставин, які є предметом доказування у справі;

2) перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі;

3) висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів;

4) мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі;

5) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

6) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

7) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

8) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Як свідчать матеріали справи оскаржувана ухвала Господарського суду Черкаської області від 10.11.2021 викладена на семи сторінках, що засвідчено також описом справи (а.с. 152-158; т. 23).

Разом з тим, аналіз змісту оскаржуваної ухвали дозволяє дійти висновку про те, що наведений текст не є цілісним та не перебуває у системно-логічному зв`язку, так як відсутні цілі сторінки, а саме кожна друга сторінка.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції не відповідає наведеним положенням процесуального законодавства, а також вимогам статті 236 ГПК України щодо обґрунтованості судового рішення, у зв`язку з чим ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.11.2021 не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Апеляційна інстанція вважає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, тому не вбачає необхідним надання детальних відповідей на кожен з доводів апеляційних скарг.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд встановив, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового рішення.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та статтями 8, 34, 35, 39 Кодексу України з процедур банкрутства апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

2.Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.11.2021 у справі №05/5026/1980/2012 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

Скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 04.08.2021 задовольнити частково.

В частині вимог про визнання неналежним виконання арбітражним керуючим Новосельцевим Володимиром Петровичем обов`язків керуючого санацією та ліквідатора ТОВ «Корпорація «Райагробуд» та усунення арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «Корпорація «Райагробуд» відмовити;

В частині вимог про витребування доказів страхування професійної відповідальності: витребувати від ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Новосельцева В.П. копії платіжних документів про сплату страхових платежів;

В частині вимог про витребування від ліквідатора банкрута договорів страхування професійної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого провадження закрити.

Клопотання боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Новосельцева В.П., від 02.06.2021 задовольнити частково.

Продовжити установлений ухвалою суду від 03.02.2021 строк здійснення ліквідації боржника та подання ліквідатором банкрута суду відомостей щодо проведення ліквідаційної процедури за цей період до 02.05.2022.

В частині вимог клопотання боржника у особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новосельцева В.П. від 02.06.2021 про затвердження схваленого комітетом кредиторів (протокол від 05.04.2021) звіту ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новосельцева В.П. №16 про нарахування і виплату грошової винагороди за виконання обов`язків ліквідатора банкрута за період з 01.08.2018 до 31.03.2021 на суму 577900,00 грн відмовити.

Ліквідатору банкрута подати суду:

до 15.02.2022 попередню інформацію про виконання передбачених заходів завершення ліквідаційної процедури;

до закінчення визначеного п.1 цієї ухвали строку: у разі її завершення повний звіт про проведення ліквідаційної процедури; звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат; ліквідаційний баланс. Печатку банкрута здати для знищення після затвердження звітів судом; у разі неможливості її завершення звіт про проведення ліквідаційної процедури; звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.

4. Стягнути з ТОВ «Корпорація «Райагробуд» () на користь акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" () 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Черкаської області видати наказ.

5. Матеріали справи №05/5026/1980/2012 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко