ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2022 р. м. Київ Справа № 911/467/22

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Вовка Олексія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про стягнення 312000,00 грн

без виклику учасників процессу

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Вовк Олексій Миколайович (далі - позивач) подав до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 312000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем Договору на перевезення необробленої деревини від 20.01.2020 № 20/1/2020 внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою від 16.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 18.03.2022 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 01.04.2022 (включно).

Копія відповідної ухвали отримана відповідачем 22.02.2022, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 989.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у даній справі відзиву по суті позовних вимог у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, а також до прийняття рішення у справі не надав; з заявою про поновлення строку, встановленого для подання відзиву, відповідач до суду не звертався.

У відповідності до ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.01.2020 між Фізичною особою-підприємцем Вовком Олексієм Миколайовичем (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (замовник) укладено Договір на перевезення необробленої деревини № 20/1/2020 (далі договір).

У відповідності до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж з місця відправлення до пункту призначення у встановлення строк і видати вантаж уповноваженій Замовником на одержання вантажу особі, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу, обумовлену цим договором. Вантажем за цим Договором є необроблена деревина.

Перевізник виконує для замовника транспортні послуги по перевезенню вантажів на території Україні транспортними засобами (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.1 договору, перевезення здійснюються на підставі товарно-транспортної накладної, належним чином оформленої за формою, встановленою чинним законодавством.

Пунктом 2.2 договору визначено, що вартість всіх транспортних послуг розраховується відповідно до тарифів. зазнічених в Специфікації (Додаток № 1) на послуги з перевезення вантажів, підписаної обома сторонами Договору, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.3 договору, заявка на перевезення передається перевізнику шляхом телефонного, електричного зв`язку, іншим фіксованим шляхом. В заявці Замовник визначає всі необхідні відомості, які характеризують найменування та кількість вантажу, адреси навантаження та розвантаження, відстані та строк перевезення та інші відомості.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення, що засвідчується підписом уповноваженої особи перевізника на товарно-транспортній накладній, і діє до моменту фактичної видачі вантажу вантажоодержувачу, що підтверджується підписом вантажоодержувача на товарно-транспортній накладній (п. 2.5 договору).

Пунктом 4.1.1 договору сторонами погоджено, що замовник зобов`язаний вчасно й повністю оплачувати перевізнику вартість виконаних перевезень, відповідно до акту.

Суперечки, які можуть виникнути за цим договором або пов`язані з ним, повинні бути врегульовані шляхом переговорів, що підтверджується перепискою, надсиланням претензій тощо. Якщо таке врегулювання виявиться неможливим і Сторони не зможуть досягти згоди з питань, що виникають у процесі виконання цього Договору, суперечки вирішуються відповідно до чинного законодавства України (п. 8.1-8.2 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з дати укладання цього договору та діє до 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку договір діє до припинення прав та обов`язків сторін, які з нього виникли. В разі, якщо жодна із сторін, за 30-ть календарних днів до закінчення строку дії договору, не повідомить про намір його розірвання, договір вважається продовженим на один календарний рік.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажів на загальну суму 312000,00 грн, що підтверджується підписаними стронами Актами виконаних робіт про надання послуг: № 1 від 28.02.2020 на суму 24000,00 грн, № 2 від 06.03.2020 на суму 36000,00 грн, № 3 від 23.03.2020 на суму 6000,00 грн, № 4 від 24.03.2020 на суму 36000,00 грн, № 5 від 31.03.2020 на суму 210000,00 грн.

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2020-31.03.2020, який підписаний та засвідчений печатками, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" на користь Фізичної особи-підприємця Вовка Олексія Миколайовича станом на 31.03.2020 складає 312000,00 грн.

Враховуючи, що строк виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг не встановлений умовами укладеного договору, позивач в силу ч. 2 ст. 530 ЦК України, звернувся до відповідача з претензією сплатити борг в розмірі 312000,00 грн в 7- денний термін з дня отримання даної вимоги.

Оскільки відповідач не сплатив борг у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України, зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом положень частин 1, 2 статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями статті 311 ГК України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Як встановлено судом, на виконання умов договору на перевезення необробленої деревини від 20.01.2020 № 20/1/2020 фізичною особою-підприємцем Вовк Олексієм Миколайовичем (перевізник) надано послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Актів виконаних робіт про надання послуг, які підписано відповідачем без зауважень.

Враховуючи, що строк виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг не встановлений умовами укладеного договору, застосуванню підлягає норма ч. 2 ст. 530 ЦК України, у відповідності до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, оплата наданих послуг мала бути здійснена відповідачем після спливу семиденного строку від дня пред`явлення позивачем вимоги про оплату наданих послуг в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, з наявної інформації офіційного сайту Укрпошта, поштове повідомлення №298, у якому позивачем направлено вимогу, отримано відповідачем 25.01.2022, у зв`язку з чим останнім днем строку виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг оплати є 31.01.2022 (30.01.2022- вихідний день).

Водночас, в порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг перевезення не виконав, доказів протилежного суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.і 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом враховано, що відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати заборгованості та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжного доручення № 150 від 04.02.2022, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5680,00 грн.

Водночас, звертаючись до суду з даним позовом, позивач мав слатити судовий збір у розмірі 4680, 00 грн (312000*1,5/100).

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі, який необхідно було сплатити за відповідний позов 4680, 00 грн (312000*1,5/100).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов Фізичної особи-підприємця Вовка Олексія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про стягнення 312000,00 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (07201, Київська обл., Іванківський р-н, смт Іванків, вул. Розважівська, буд. 192, ) на користь Фізичної особи-підприємця Вовка Олексія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 312000,00 грн (триста дванадцять тисяч гривень 00 коп) боргу та 4680, 00 грн (чотири тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 коп) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/)

Суддя В.М. Антонова