ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2022 року м.Дніпро Справа № 912/3839/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Білецької Л.М.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

за участю представників сторін:

представник позивача: Саад Шаді Мухамед, адвокат, ордер серії АА №1197937 від 03.02.2022 року

представник позивача: Стеценко Тарас Миколайович, адвокат, ордер серії АІ №1070591 від 25.11.2020 року

представник відповідача-5: Музичко Руслана Василівна, адвокат, ордер серії ВА №1014678 від 27.05.2021 року

представник відповідача -2 Музичко Руслана Василівна, адвокат, ордер від 18.06.2021 року

інші представники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року (повний текст складено 19.04.2021 року) та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року (повний текст складено 28.04.2021 року) у справі №912/3839/20 (суддя Тимошевська В.В.)

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачів:

- ОСОБА_4 , АДРЕСА_2

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

- ОСОБА_5 , АДРЕСА_4

- ОСОБА_6 , АДРЕСА_5

- ОСОБА_3 , АДРЕСА_6

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватного акціонерного товариства "Весна", 25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 13

про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків покупця та витребування акцій,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року у справі №912/3839/20 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано договір дарування, укладений 19.02.2016 року між ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідно до якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2 прийняв в дар 4 462 простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" - договором купівлі-продажу 4462 простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна".

Переведено на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) права та обов`язки покупця 1 818 простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 13, ідентифікаційний код 13743004) за договором між ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 19.02.2016 пропорційно кількості належних ОСОБА_1 акцій Приватного акціонерного товариства "Весна".

Витребувано з незаконного володіння у акціонера ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) 4 шт. простих іменних акцій Товариства ПрАТ "Весна" шляхом списання 4 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна", з рахунку у цінних паперах, відкритого на ім`я ОСОБА_5 у депозитарній установі Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЛ-СПРЕД" та зарахування 4 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" на рахунок у цінних паперах, відкритий на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у депозитарній установі Акціонерне товариство "ОТП Банк".

Витребувано з незаконного володіння у акціонера ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 ) 4 шт. простих іменних акцій Товариства ПрАТ "Весна" шляхом списання 4 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" з рахунку у цінних паперах, відкритого на ім`я ОСОБА_6 у депозитарній установі Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЛ-СПРЕД" та зарахування 4 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" на рахунок у цінних паперах, відкритий на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у депозитарній установі Акціонерне товариство "ОТП Банк".

Витребувано з незаконного володіння акціонера ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 ) 1810 шт. простих іменних акцій Товариства ПрАТ "Весна" шляхом списання 1810 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" з рахунку у цінних паперах, відкритого на ім`я ОСОБА_3 у депозитарній установі Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЛ-СПРЕД" та зарахування 1810 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" на рахунок у цінних паперах, відкритий на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у депозитарній установі Акціонерне товариство "ОТП Банк".

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 1 576,50 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 1 576,50 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 840,80 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 840,80 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 856,57 грн. судового збору.

Перераховано за заявою ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з депозитного рахунку господарського суду Кіровоградської області 181,80 грн. договірної вартості 1818 простих іменних акцій ПрАТ "Весна".

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступними доводами:

- матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є акціонером ПрАТ "Весна" (надалі Товариство) та, відповідно, має переважне право акціонерів Товариства на придбання акцій, що продаються іншим акціонерам;

- ПрАТ "Весна" на день укладання договору дарування акціонером ОСОБА_4 акцій ПрАТ "Весна", тобто на 19.02.2016 року, мало у власності нерухомість та інші активи;

- документально підтверджені відомості про неприбутковість вказаного Товариства та про відсутність зиску від участі у такому Товаристві відсутні;

- умовами договору від 19.02.2016 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не передбачено, що за отримання відповідних акції обдарований має сплатити певну грошову суму;

- більша частина акцій, які отримані ОСОБА_2 у власність за договором від

19.02.2016 року, в подальшому відчужена за договором купівлі-продажу від 22.10.2018 року ОСОБА_3 , яка на день укладання договору купівлі-продажу була неповнолітньою особою та діяла за згодою її матері ОСОБА_7 ;

- з наданих позивачем доказів вбачається, що на практиці наявна фактична ситуація відчуження акцій ПрАТ "Весна" з оформленням договорів дарування та отриманням за такими договорами грошових коштів без фіксації вказаного в умовах договору.

Відповідно до вищевикладеного та на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про доведення позивачем обставин, що договір дарування від 19.02.2016 року укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для приховування іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу, який насправді вчинено.

Також суд звернув увагу, що відкриті відомості Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про наявність чималої кількості справ між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 і ОСОБА_3 з приводу діяльності та участі у ПрАТ "Весна". У даній справі кінцевим набувачем акцій стала особа, щодо якої наявні спірні правовідносини з позивачем у даній справі, які пов`язані з реалізацію корпоративних прав у ПрАТ "Весна".

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в частині визнання договору дарування, укладеного 19.02.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , договором купівлі-продажу та про переведення за таким договором на ОСОБА_3 прав та обов`язків покупця акцій.

Посилаючись на ч.3 ст. 7 Закону України "Про акціонерні товариства" та положення п.5.4 Статуту ПрАТ "Весна", суд вважав, що позивач має право на придбання кількості незаконно відчужених акцій, яка пропорційна кількості акцій, що йому належать, оскільки матеріалами справи підтверджено право позивача на витребування таких акцій від останніх набувачів.

Додатковим рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року у справі №912/3839/20 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в іншій частині відмовлено.

Суд зазначив, що аналіз предмету та підстав позову, категорії та складності справи, обсягу і характеру доказів у справі, а також виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи, що справа не є занадто складною, суд вважає наявним обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу сумою 30 000,00 грн. з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку.

В обґрунтування доводів поданих апеляційних скарг посилається на те, що жоден з акціонерів не виявив бажання на викуп акцій, не вжив розумних і безумовних заходів щодо інтересу до свого майна, тому позивач має право на придбання усього пакету акцій. Щодо вказаного позивач посилається на системний аналіз ст.7 Закону України "Про акціонерні товариства", положення п.п. 5.4, 5.5, 5.6 Статуту Товариства і вважає, що пропорція не прив`язується до розміру статутного капіталу, оскільки її застосування виникає коли переважним правом скористались два або більше акціонера.

Вважає, що суд перевищив при ухваленні додаткового рішення свої повноваження і принципи процесуального законодавства, оскільки жодна із сторін не заявляла клопотання про зменшення чи неспівмірність витрат на правничу допомогу. Висновок суду про те, що заявлена сума є завищеною, не відповідає обставинам справи.

Вказані доводи апелянт обґрунтовує тим, що заявлена сума стосується ведення усієї справи. Так, за підготовку до позову, зібрання доказів та складання позовної заяви витрачено 60 годин. Крім того, адвокатом було складено та подано інші процесуальні документи, зокрема лист на ухвалу суду, відповіді на запитання суду, що зайняло часу 6 годин. Також адвокат прийняв участь у п`яти судових засіданнях по справі.

Середня вартість послуг адвоката по м. Києву становить 2500,00 грн./год. Зважаючи на обсяг виконаних робіт до ухвалення Рішення по справі (понад 80 год) - заявлені витрати є спімірними, розумними та такими що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Гонорар у розмірі 60 000,00 грн. є витратами за ведення усієї справи (у першій, апеляційній та касаційній інстанції - до направлення справи на новий розгляд).

Суд визначив суму у 30 000,00 грн. виходячи з участі адвоката у суді першої інстанції. не враховуючи подальші кроки позивача, які вже фактично здійсненні, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції і подання скарги на додаткове рішення.

Апелянт ОСОБА_3 просить суд рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

- перевести на ОСОБА_1 права та обов`язки покупця 4 462 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" (ід.код 13743004) за правочинами між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (в розумінні ст. 7 Закону України "Про акціонерні товариства");

- витребувати з незаконного володіння у акціонера ОСОБА_5 10 шт. простих іменних акцій Товариства ПрАТ "Весна" (ід.код 13743004), а саме:

- шляхом списання 10 (десять) шт. простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" ідентифікаційний код 13743004, код І8Ш ІІА, з рахунку у цінних паперах № НОМЕР_7 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 (Р.н.о.к.ф.о.п.п. - НОМЕР_4 ) у депозитарній установі ТОВ "Бул-Спред" (18002, м. Черкаси, вул. Слави, 11, кв. 4, ід. код 30070412, ліцензія АЕ№ 286505 видана 08.10.2013 р.), та зарахування 10 (десять) шт. простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" ідентифікаційний код 13743004, код ІБШ ІІА, на рахунок у цінних паперах № 300137-иАІ 0008487, відкритий на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 Р.н.о.к.ф.о.п.п. - НОМЕР_3 ) у депозитарній установі АТ "ОТП Банк" (ід.код 21685166, місце реєстрації 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ліцензія АЕ№ 263434 від 01.10.2013р.).

- витребувати з незаконного володіння у акціонера ОСОБА_6 10 шт. простих іменних акцій Товариства ПрАТ "Весна" (ід.код 13743004), а саме:

- шляхом списання 10 (десять) шт. простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" ідентифікаційний код 13743004, код ГЭГЫ ІІА, з рахунку у цінних паперах № 402438-иАІ 0363127, відкритий на ім`я ОСОБА_6 Р.н.о.к.ф.о.п.п. - НОМЕР_5 ,) у депозитарній установі ТОВ "Бул-Спред" (18002, м. Черкаси, вул. Слави, 11, кв. 4, ід. код 30070412, ліцензія АЕ № 286505 видана 08.10.2013 р.) та рахування 10 (десять) шт. простих іменних акцій Приватного акціонерного Товариства "Весна" ідентифікаційний код 13743004, код КІМ иА, на рахунок у цінних паперах № НОМЕР_8 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , Р.н.о.к.ф.о.п,п. - НОМЕР_3 ) у депозитарній установі АТ "ОТП Банк" (ід.код 21685166, місце реєстрації 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ліцензія АЕ № 263434 від 01.10.2013 р.).

- витребувати з незаконного володіння у акціонера ОСОБА_3 4442 шт. простих іменних акцій Товариства ПрАТ "Весна" (ід.код 13743004), а саме - шляхом списання 4442 (чотири тисячі чотириста сорок дві) шт. простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" ідентифікаційний код 13743004, код КШ ІІА, з рахунку у цінних паперах № НОМЕР_9 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , Р.н.о.к.ф.о.п.п. - НОМЕР_6 ,) у депозитарній установі ТОВ "Бул-Спред" (18002, м. Черкаси, вул. Слави, 11, кв. 4, ід. код 30070412, ліцензія АЕ № 286505 видана 08.10.2013 р.), та зарахування 4442 (чотири тисячі чотириста сорок дві) шт. простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" ідентифікаційний код 13743004, код ІБШ иА, на рахунок у цінних паперах № НОМЕР_10 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , Р.н.о.к.ф.о.п.п. - НОМЕР_3 ) у депозитарній установі, АТ "ОТП Банк" (ід.код 21685166. місце реєстрації 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ліцензія АЕ№ 263434 від 01.10.2013р.).

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати та подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги.

Змінити додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року у справі № 912/3839/20 в частині:

- обмеження розміру витрат на професійну правничу допомогу сумою 30 000,00 гри.

- стягнення з відповідачів по 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановити нове рішення, яким:

- задовольнити заяву повністю, стягнути 60 000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу;

- стягнути з відповідачів по 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач-2 ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року у справі №912/3839/20.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що господарський суд невірно встановив окремі обставини справи, не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, допустивши порушення процесуального права, невірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Вважає, що визнання договору дарування удаваним та вважати його договором купівлі - продажу можливо виключно у випадку достовірного встановлення його оплатності - сплати набувачем майна коштів його відчужувачу.

Скаржник зазначає, що:

- судом першої інстанції встановлено, що умовами договору дарування від 19.02.2016 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , не передбачено, що за отримання відповідних акцій обдарований має сплатити певну грошову суму;

- будь-яких достовірних фактів передачі ОСОБА_2 ОСОБА_4 грошових сум за акції судом не встановлено. Тому для визнання договору дарування удаваним та вважати його договором купівлі-продажу (застосовувати до договору дарування правила як щодо правочину купівлі - продажу) відсутні будь які правові підстави;

- доводи позивача та суду щодо економічної недоцільності, не пояснення мотивів безоплатного дарування акцій, відсутності відомостей щодо перебування зазначених осіб в дружніх, родинних чи в інших відносинах, які б могли пояснити такий правочин і тому подібне, не свідчать що правочин був оплатним;

- обставини дарування ОСОБА_2 акцій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в вересні 2016 року; продаж акцій ОСОБА_3 в жовтні 2018 року; наявність спірних правовідносини між законним представником ОСОБА_3 та позивачем у даній справі, які пов`язані з реалізацію корпоративних прав у ПрАТ "Весна", жодним чином не вказують на оплатність договору дарування від 19.02.2016 року, тобто не свідчать про вчинення купівлі- продажу.

Апелянт вказує, що твердження позивача (враховане судом) про укладення ним договорів дарування акцій з іншими акціонерами та наявність розписок акціонерів про отримання коштів від позивача за подаровані акції, не доводять удаваності спірного договору дарування та його ідентичності з вказаними договорами, а є свідченням дій самого позивача про те, яким чином останній придбав акції ПрАТ "Весна", що може бути предметом окремого позову.

Скаржник ОСОБА_2 також вважає, що з урахуванням судових рішень у справах № 912/3837/15 та № 912/1100/16, згідно яких було визнано недійсними нові редакції Статуту ПрАТ "Весна", що затверджувались протоколами загальних зборів акціонерів від 07.10.2015 року та від 27.12.2015 року, не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що на дату укладення договору дарування від 19.02.2016 року була чинною редакція Статуту ПрАТ "Весна", затверджена загальними зборами акціонерів ПрАТ "Весна" від 13.02.2015 року, державна реєстрація якого проведена 19.02.2015 року.

Зазначає щодо цього наступні доводи:

- оскільки редакція Статуту ПрАТ "Весна", затверджена рішенням позачергових загальних зборів від 27.12.2015 року та зареєстрована 08.02.2016 року за № 6001709, визнана недійсною в судовому порядку за рішенням суду від 07.07.2016 року, що вступило в силу після його перегляду в апеляційному порядку 06.10.2016 року, на дату укладення спірного договору дарування від 19.02.2016 року чинною була саме редакція Статуту ПрАТ "Весна", затверджена рішенням позачергових загальних зборів від 27.12.2015 року та зареєстрована 08.02.2016 року за № 6001709;

- Статутом ПрАТ "Весна" (в редакції за рішенням зборів від 27.12.2015 року) та чинним законодавством не встановлено обмежень щодо укладення договорів дарування акціонером своїх акцій Товариства;

- задовольняючи позовні вимоги в частині витребування акцій, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ст. 388 ЦК України з підстав вибуття майна (акцій) поза волею позивача, оскільки дана норма передбачає право саме власника на витребування майна, яке вибуло з його власності, а в спірних правовідносинах, хоча суд і констатував про наявність у позивача переважного права на придбання акцій у випадку їх відчуження третій особі, позивач власником таких акцій не був;

- у спірних правовідносинах обставин вчинення між сторонами договору дарування від 19.02.2016 року оплатного відчуження майна не встановлено, дарування ОСОБА_4 за договором дарування від 19.02.2016 року ОСОБА_2 акцій ПрАТ "Весна" не суперечило статуту Товариства, нормам ст. 7 Закону України "Про акціонерні товариства", у зв`язку із чим підстави для визнання договору дарування від 19.02.2016 року удаваним та переведення на позивача прав та обов`язків покупця акцій ПрАТ "Весна" відсутні, і відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

Також скаржник ОСОБА_2 вважає, що судом невірно розраховано судові витрати щодо сплати судового збору, які покладені на відповідачів.

Просить суд апеляційної інстанції рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року в справі №910/9293/19 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Відповідач-5 - ОСОБА_3 також звернулась з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року в справі №910/9293/19.

Відповідач-5 в обгрунтування апеляційної скарги зазначає доводи, аналогічні доводам апелянта ОСОБА_2 і спростовує висновки господарського суду щодо:

- наявності ознак удаваного договору між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 ;

- переважного права ОСОБА_3 на придбання акції за вказаним договором;

- визнання договору дарування, укладеного 19.02.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , договором купівлі-продажу та переведення за таким договором на ОСОБА_3 прав та обов`язків покупця акцій.

Також апелянт ОСОБА_3 вважає, що судом невірно розраховано судові витрати щодо сплати судового збору, які покладені на відповідачів, очевидно у зв`язку з невірним визначенням суми судового збору, який мав бути сплачений за подання позову.

Просить суд апеляційної інстанції рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року та додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року в справі №910/9293/19 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Під час апеляційного перегляду справи представники сторін підтримали кожен свою правову позицію щодо заявленого спору.

Представник позивача Золотарьова Дениса Аркадійовича заперечував проти апеляційних скарг ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Представник скаржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача.

Відповідач-1 ОСОБА_4 надав письмові пояснення, в яких заперчує проти рішення та додаткового рішення по даній справі.

ОСОБА_4 надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач-4 ОСОБА_6 та третя особа - ПрАТ "Весна" відзиви на апеляційну скаргу не надали, участь своїх представників у судове засідання не забезпечили.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явилися, колегія суддів виходить з того, що явка сторін обов`язковою судом не визнавалась, строк розгляду апеляційної скарги, передбачений ст.273 Господарського процесуального кодексу України вичерпано, справа у суді апеляційної інстанції переглядається на підставі тих доказів, що наявні в матеріалах справи та були предметом дослідження суду першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно виписки про залишки на рахунку в цінних паперах станом на 16.05.2019 року ОСОБА_1 є власником 677 764 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна", що складає 40,747% від їх загальної кількості (том 1 а.с. 12).

19.02.2016 року акціонер ОСОБА_4 згідно договору дарування подарував ОСОБА_2 4 462 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна", що підтверджується відповідним договором дарування (том 1 а.с.33).

20.09.2016 року ОСОБА_2 відповідно до договору дарування цінних паперів №2 подарував ОСОБА_6 10 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна", що підтверджується відповідним договором дарування (том 1 а.с.31).

За аналогічним договором дарування від 20.09.2016 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 10 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" (том 1 а.с.32).

08.12.2016 року ОСОБА_7 за відповідними договорами купівлі-продажу цінних паперів продала ОСОБА_2 158 018 шт., ОСОБА_5 158 018 шт. та ОСОБА_6 158 017 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна", що підтверджується наявними у справі договорами купівлі-продажу та розпорядженнями депозитарної установи ТОВ "Бул-Спред" (том 1 а.с.25-29).

22.10.2018 року ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів продав неповнолітній ОСОБА_3 , в інтересах якої діяла її мати ОСОБА_7 , 4 442 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" (том 1 а.с.34).

За змістом позову позивач ОСОБА_3 вважав, що договір дарування цінних паперів від 19.02.2016 року, укладений між акціонером ПрАТ "Весна" ОСОБА_4 та фізичною особою ОСОБА_2 4 462 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" є удаваним правочином. Між сторонами вказаного договору відсутній будь-який зв`язок, яким би можна було пояснити таке вчинення дій по відчуженню пакету акцій товариства. Насправді сторонами укладено договір купівлі-продажу акцій, оскільки таке скуповування акцій практикувалось з іншими акціонерами і судові спори з ОСОБА_7 підтверджують протиправність її дій з захоплення товариства.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Центрального апеляційного господарського суду (головуючий суддя Вечірко І.О., судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.) на розгляді перебувала справа №912/3747/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Приватного акціонерного товариства "Весна", про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків покупця.

Вказана справа є аналогічною з справою, що є предметом даного апеляційного перегляду.

Верховним Судом в постанові по згаданій справі від 13.10.2021 року зазначено наступні тези:

1. Удаваний правочин не може містити ознак того правочину, який сторони намагаються приховати.

2. Встановлення факту усної домовленості про оплату та сам факт оплати, яка зазвичай відбувається у готівковій формі та за відсутності свідків, або з використанням інших, більш складних способів неможливо.

3. Доведення удаваності правочину відбувається за допомогою інших, непрямих доказів.

4. Правочин дарування позбавлений економічного сенсу і може бути вчинений лише за наявності дружніх, родинних чи будь-яких інших відносин, які б могли пояснити такий правочин.

5. Предметом доказування у справі є встановлення судом обставин, які можуть свідчити про удаваність правочину, та обставин, які це спростовують (мотивів дарування акцій).

6. Розглядаючи питання щодо удаваності правочину, суд має встановити мотиви передачі в дар майна, зокрема у випадках коли дарувальник та обдарований не перебувають у родинних відносинах.

7. Позиція набувача акцій про те, що власник майна має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном та не повинен вказувати мотивів вчинення правочинів щодо належному йому майна, в тому числі дарування ЦП іншим особам, з якими його не пов`язують родинні та дружні відносини, оскільки законодавство гарантує право кожного розпорядження його майном є помилкова для врахування у рішенні суду.

8. Якщо законодавством передбачено переважне право … то власник майна, який вчинив правочин дарування, має довести розумні мотиви такого правочину. За відсутності таких мотивів (зокрема, у випадку дарування майна, яке має значну вартість, сторонній особі) правочин може бути визнаний судом удаваним.

9. Суди попередніх інстанцій не надали оцінки аргументу позивача що хоч номінальна вартість акції і становить 0,10 грн., проте наданими доказами підтверджується що ринкова вартість акції становить понад 25 грн.

10. За відсутності належних обґрунтувань відповідачів, щодо дійсного наміру укладення саме договору дарування та з наявними у справі відповідачами відповідних пояснень суду своїх мотивів, висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач не обґрунтував удаваності договору дарування акцій з метою приховання договору купівлі-продажу є передчасними.

Колегія суддів погоджується з доводами оскаржуваного рішення про те, що наявні у даній справі (яка є аналогічною зі справою №912/3747/20 ) докази підтверджують, що укладений 19.02.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір дарування 4 462 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" є удаваним правочином.

Відповідно до договору дарування цінних паперів від 19.02.2016 року ОСОБА_10 (дарувальник) дарує обдарованому ОСОБА_2 прості іменні акції емітента ПрАТ "Весна", що належать дарувальникові в кількості 4462 штук номінальною вартістю 0,10 грн. та загальною вартістю 446,20 грн.

Згідно вказаного договору дарування право власності на акції переходять до обдарованого з моменту перереєстрації у депозитарній установі та підтверджуються випискою з рахунку цінних паперів.

Розпорядження на виконання облікової операції за вказаним договором дарування виконано 19.02.2016 року (том 1 а.с. 32 зворот).

З урахуванням правової позиції Верховного Суду по аналогічному спору №912/3747/20, при розгляді апеляційної скарги колегією суддів не встановлено, з яких мотивів ОСОБА_10 , не перебуваючи в родинних чи близьких відносинах з обдарованим ОСОБА_2 здійснив безоплатне відчуження на користь останнього значної кількості акцій.

Такі обставини не доведені і суду першої інстанції.

На думку колегії суддів доводи оскаржуваного рішення щодо удаваності договору дарування є вірними і обгрунтованими.

Частиною 2 ст. 7 Закону "Про акціонерні товариства" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) гарантоване переважне право акціонерів приватного акціонерного товариства на придбання акцій цього товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі, яке може бути передбачено статутом акціонерного товариства, якщо станом на дату прийняття такого рішення кількість акціонерів не перевищує 100 осіб.

У пункті 6.10 Статуту ПрАТ "Весна" зазначено, що переважне право акціонерів на придбання акцій, що пропонуються іншими акціонерами, діє протягом двох місяців з дня отримання товариством повідомлення акціонера про намір продати такі акції.

Позивач зазначає, що договір дарування є по суті договором купівлі-продажу цінних паперів (удаваним правочином), а тому дарування акцій порушило його переважне право придбання таких акцій.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Тобто за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють один правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом у цій справі є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договорів дарування та з`ясування питання про те, чи не укладені ці угоди з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, який, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваними правочинами.

Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-1026цс16, у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №707/1541/16-ц та від 06.06.2018 року у справі №910/19473/17.

Позивач ОСОБА_3 зазначав, що спірний договір дарування є удаваним, оскільки відповідачі таким договором фактично "маскували" договір купівлі-продажу для позбавлення скаржника переважного права купівлі акцій ПрАТ "Весна".

Договір дарування, як і договір купівлі-продажу, мають споріднену правову спрямованість передачу відповідного майна у власність іншої особи. Основною ознакою договору дарування є передача майна у власність обдарованого саме на безоплатній основі. Натомість відносини купівлі-продажу передбачають передачу відповідного майна у власність іншої особи на оплатній основі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. При цьому згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому відповідно до природи удаваного правочину той правочин, який приховує реальні відносини між сторонами, має скоріше формальний характер та не спрямований на настання правових наслідків, що випливають із такого удаваного правочину. Тому реальна вартість переданого майна може відрізнятись від тієї, яка вказана в договорі дарування.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що у цій справі позивач має довести існування дійсного наміру ОСОБА_4 передати акції ПрАТ "Весна" ОСОБА_2 на оплатній основі та вартість таких акцій, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (сторони договору дарування) мають довести справжність своїх намірів щодо безоплатного передання у дар акцій.

Згідно правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 13.10.2021 року у справі №912/3747/20, сторони удаваного договору дарування вочевидь будуть приховувати від інших осіб свою домовленість про відчуження майна за плату, факт отримання такої оплати тощо.

Тому встановити факт усної домовленості про оплату та сам факт оплати, яка зазвичай відбувається у готівковій формі та за відсутності свідків, або з використанням інших, більш складних способів, дуже складно або неможливо.

Доведення удаваності правочину відбувається не лише шляхом аналізу змісту укладеного правочину (удаваність якого доводиться позивачем), а за допомогою інших, непрямих доказів (зняття обдарованим готівки з банківського рахунку, укладення ним договору займу, публікація оголошень про продаж предмету, який потім був подарований, відсутність родинних чи інших зв`язків, відсутність зрозумілого мотиву укладення договору дарування майна тощо).

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-1026цс16.

Верховний Суд у вказаній постанові по справі №912/3747/20, яка є аналогічною зі справою, що переглядається, взяв до уваги п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 року у справі №909/1294/15, де зазначено, що правочин дарування позбавлений економічного сенсу і може бути вчинений лише за наявності дружніх, родинних чи будь-яких інших відносин, які б могли пояснити такий правочин. Такий висновок був зроблений при оцінці судом вірогідності дарування порівняно із вірогідністю купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, тому відмінність у інших обставинах справи не має суттєвого значення.

Предметом доказування у цій справі є встановлення судом обставин, які можуть свідчити про удаваність правочину, та обставин, які це спростовують (мотивів дарування акцій).

За твердженням позивача у цій справі обставинами, які свідчать про удаваність правочину, є:

- висока ринкова вартість акцій, яка виключає можливість їх дарування ОСОБА_4 сторонній особі ОСОБА_2 ;

- наявність конфлікту між двома мажоритарними акціонерами ( ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ), кожен із яких проводив скуповування акцій міноритарних акціонерів особисто або через пов`язаних осіб (позивач надав докази того, що міноритарні акціонери товариства "дарували" свої акції за винагороду і така практика була поширеною);

- відсутність будь-яких особистих відносин між дарувальником та обдарованим (родинних, дружніх, ділових).

Відповідач ОСОБА_4 під час розгляду апеляційної скарги надав письмові пояснення щодо обставин укладання ним договору дарування (том 3 а.с.37-38). У цих поясненнях відповідач зазначав, що оспорюваний договір він уклав з огляду на незначну кількість акцій, які йому належали. Його дії обумовлені особистою прихильністю до відповідача ОСОБА_2 , наявністю корпоративного конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , з якою працював ОСОБА_2 і інтереси якої він представляв.

Також ОСОБА_4 зазначав, що акції не являли для нього цінність, дивіденди йому не виплачувались, і своїми діями він хотів підтримати сім`ю померлого ОСОБА_11 , його дружину та неповнолітню доньку від зазіхань ОСОБА_3 , сина померлого від попереднього шлюбу.

У постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-1026цс16 вказано, що суд, розглядаючи питання щодо удаваності правочину, має встановити мотиви передачі в дар майна, зокрема у випадках коли дарувальник та обдарований не перебувають у родинних відносинах.

У даному випадку суд першої інстанції вірно встановив, що власник відчужених акції ОСОБА_4 не довів розумні мотиви такого правочину. За відсутності таких мотивів (зокрема, у випадку дарування майна, яке має значну вартість, сторонній особі) правочин може бути визнаний судом удаваним.

Позивач зазначав, що підтвердженням того, що сторони вчинили удаваний правочин є те, що вартість активів Товариства за 2015 рік становила більше 43 млн. грн., також у Товариства наявна комерційна нерухомість і земельна ділянка площею у 2 га у центрі міста, тому можна стверджувати, що сторони, маючи здоровий глузд, не будуть дарувати стороннім людям акції Товариства, яке приносить прибуток та має значну цінність.

Позивач також вказував за змістом позовної заяви, що такі дії відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , за попередньою змовою з акціонером ОСОБА_7 , яка здійснила ряд дій по захопленню Товариства та виведенню активів, були направлені для приховування справжніх правочинів - договорів купівлі-продажу акцій та продовження рейдерського захоплення Товариства, з метою позбавити позивача переважного права щодо викупу акцій; позбавити позивача можливості впливу на прийняття рішень на загальних зборах акціонерів.

Колегія суддів вважає, що такі доводи вірно прийняті судом першої інстанції як обгрунтовані. Вони підтверджуються тим, що:

- ОСОБА_2 перебував у довірительних стосунках з ОСОБА_7 і про це повідомив відповідач ОСОБА_12 ;

- отримавши за оспорюваним договором дарування акції, 20.09.2016 року ОСОБА_2 здійснив їх відчуження відповідно до договору дарування цінних паперів №2 ОСОБА_6 10 шт. та за договором дарування від 20.09.2016 року ОСОБА_5 по 10 шт. кожному з обдарованих (том 1 а.с.31,32).

В подальшому, 08.12.2016 року придбавши за договором купівлі-продажу цінних паперів у ОСОБА_7 158 018 шт. простих іменних акцій Товариства, 22.10.2018 року ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів 22.10.2018 року продав неповнолітній ОСОБА_3 , в інтересах якої діяла її мати ОСОБА_7 , 4 442 шт. простих іменних акцій ПрАТ "Весна" (том 1 а.с.25-29, 34).

Тобто, фактично, отримана безоплатно ОСОБА_2 за оспорюваним договором дарування кількість акцій Товариства - 4 462 шт. майже повністю, окрім 20 шт. акцій, проданих ОСОБА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , інтереси якої представляла ОСОБА_7 , однак уже за оплатним договором купівлі-продажу.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на ту обставину, що з відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається наявність значної кількості справ між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 і ОСОБА_3 з приводу діяльності та участі у ПрАТ "Весна".

Отже, кінцевим набувачем акцій, які є предметом спору у даній справі, стала особа, щодо якої наявні спірні правовідносини з позивачем у даній справі, які пов`язані з реалізацію корпоративних прав у ПрАТ "Весна".

Законодавство України не містить обмежень щодо договорів, за якими може здійснюватись відчуження акцій акціонерних товариств. Поряд з цим, положеннями ст. 7 Закону України "Про акціонерні товариства" врегульовано порядок відчуження акцій акціонерного товариства.

За наведеною нормою акціонери публічного акціонерного товариства можуть відчужувати належні їм акції без згоди інших акціонерів товариства (ч. 1).

Переважне право акціонерів приватного акціонерного товариства на придбання акцій цього товариства, що пропонуються їх власником до відчуження третій особі, може бути передбачено статутом акціонерного товариства, якщо станом на дату прийняття такого рішення кількість акціонерів не перевищує 100 осіб. У разі якщо статутом приватного акціонерного товариства передбачено переважне право його акціонерів на купівлю акцій, що пропонуються їх власником до продажу третій особі, таке переважне право реалізовується відповідно до частин третьої - шостої цієї статті. Порядок реалізації переважного права акціонерів на придбання акцій приватного акціонерного товариства, що пропонуються їх власником до відчуження (крім продажу) третій особі, встановлюється статутом такого товариства. (ч. 2).

Як встановлено матеріалами справи, кількість акціонерів ПрАТ "Весна" не перевищує 100 осіб. Згідно Статуту ПрАТ "Весна" в редакції, затвердженій 19.02.2015 року, передбачено переважне право акціонерів Товариства на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами (том 1 а.с.19-23).

Апелянт ОСОБА_2 зазначав на неправомірне посилання суду першої інстанції на положення вказаної редакції Статуту ПрАТ "Весна". Щодо цього колегія суддів зазначає, що вказана редакція Статуту була чинною на дату укладення оспорюваної угоди, що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1 а.с.79-85).

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відчуження ОСОБА_4 акцій ПрАТ "Весна" без повідомлення інших акціонерів шляхом оформлення саме договору дарування від 19.02.2016 року, здійснено з метою позбавлення акціонера реалізації переважного права щодо викупу акцій, а оспорюваний договір дарування укладено для приховування договору купівлі-продажу.

Колегією суддів підтримуються і доводи суду про те, що при відчуженні акцій третій особі шляхом укладення договору дарування виключається застосування процедури переважного права шляхом переведення прав покупця, внаслідок чого набувачем акцій стає конкретно визначена особа.

Наведене є обґрунтованим мотивом використання акціонерами договору дарування як способу приховати договір купівлі-продажу.

Окрім того, передбачений в пунктах 5.5., 5.6. Статуту ПрАТ "Весна" порядок реалізації переважного права за договором дарування, який ідентичний порядку реалізації такого права за договором купівлі-продажу (переведення прав та обов`язків покупця акцій) не відповідає правовій природі договору дарування, що ставить під сумнів можливість фактичної реалізації такого права саме за договором дарування.

Суд також враховує, що з наданих позивачем до справи договорів дарування, укладених ОСОБА_3 з іншими акціонерами ПрАТ "Весна", слідує, що на практиці наявна фактична ситуація відчуження акцій ПрАТ "Весна" з оформленням договорів дарування та отриманням за такими договорами грошових коштів без фіксації вказаного в умовах договору.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Частинами 3-5 ст. 7 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що акціонери приватного акціонерного товариства мають переважне право на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами цього товариства, за ціною та на умовах, запропонованих акціонером третій особі, пропорційно кількості акцій, що належать кожному з них. Переважне право акціонерів на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами цього товариства, діє протягом двох місяців з дня отримання товариством повідомлення акціонера про намір продати акції, якщо коротший строк не передбачено статутом товариства.

Строк переважного права, передбачений статутом товариства, не може бути меншим ніж 20 днів з дня отримання товариством відповідного повідомлення. Строк переважного права припиняється у разі, якщо до його спливу від усіх акціонерів товариства отримані письмові заяви про використання або про відмову від використання переважного права на купівлю акцій.

Акціонер приватного акціонерного товариства, який має намір продати свої акції третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це решту акціонерів товариства із зазначенням ціни та інших умов продажу акцій. Повідомлення акціонерів товариства здійснюється через товариство. Після отримання письмового повідомлення від акціонера, який має намір продати свої акції третій особі, товариство зобов`язане протягом двох робочих днів направити копії повідомлення всім іншим акціонерам товариства. Якщо інше не передбачено статутом товариства, повідомлення акціонерів товариства здійснюється за рахунок акціонера, який має намір продати свої акції.

Якщо акціонери приватного акціонерного товариства не скористаються переважним правом на придбання всіх акцій, що пропонуються для продажу, протягом строку, встановленого цим Законом або статутом акціонерного товариства, акції можуть бути продані третій особі за ціною та на умовах, що повідомлені акціонерам товариства.

У разі порушення зазначеного у цій статті переважного права на придбання акцій будь-який акціонер товариства має право протягом трьох місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про таке порушення, вимагати в судовому порядку переведення на нього прав та обов`язків покупця акцій.

Отже, наслідком порушення переважного права акціонерів на придбання акцій є право будь-якого акціонера протягом трьох місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про таке порушення, вимагати в судовому порядку переведення на нього прав та обов`язків покупця акцій.

Пунктом 5.4. Статуту ПрАТ "Весна" в редакції від 19.02.2015 року передбачено, що переважне право акціонерів на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами товариства діє протягом двох місяців з дня отримання товариством повідомлення акціонера про намір продати акті. Строк переважного права припиняється у разі, якщо до його спливу від усіх акціонерів товариства отримані письмові заяви про використання або про відмову від використання переважного права на купівлю акцій. Акціонер товариства, який має намір продати свої акції третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це решту акціонерів товариства та саме товариство із зазначенням ціни та інших умов продажу акцій. Повідомлення акціонерів товариства здійснюється через товариство. Якщо акціонери товариства не скористалися переважним правом на придбання всіх акцій, що пропонуються для продажу, протягом встановленого цим Статутом строку, акції можуть бути продані третій особі за ціною та на умовах, що повідомлені товариству та його акціонерам.

Згідно з пунктом 5.6. Статуту у разі порушення зазначеного у пункті 5.4. цього Статуту права акціонерів на придбання акцій, будь-який акціонер товариства має право протягом трьох місяців з моменту, коли акціонер дізнався або повинен був дізнатися про таке порушення, вимагати у судовому порядку переведення на нього прав та обов`язків покупця акцій.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в частині визнання договору дарування, укладеного 19.02.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , договором купівлі-продажу та про переведення за таким договором на ОСОБА_3 прав та обов`язків покупця акцій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо хибних висновків оскаржуваного ним рішення в частині оцінки договору дорування та права позивача на переважне придбання акцій Товариства є безпідставними.

Щодо доводів апелянта ОСОБА_3 про його право на придбання всіх, відчужених за спірним договором дарування акцій, неправомірність висновків суду щодо цього, колегія суддів зазначає наступне:

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про акціонерні товариства" запроваджено принцип пропорційності: кожен з акціонерів може придбати кількість акцій пропорційно кількості акцій, що належать кожному з них.

Вказане також передбачено пунктом 5.4. Статуту ПрАТ "Весна" в редакції від 19.02.2015 року.

Отже, переважне право реалізується учасниками з дотриманням принципу пропорційності відчужувана частка може бути придбана іншими учасниками лише у розмірі, пропорційному розміру частки, належної такому учаснику.

Як встановлено матеріалами справи, акціонери ПрАТ "Весна" не повідомлялись про відчуження акцій. Оскільки окрім позивача інші акціонери не обізнані про відчуження відповідних акцій, докази щодо ії наміру реалізувати своє переважне право матеріали справи не містять, є обгрунтованим висновок оскаржуваного рішення про те, що задоволення вимог ОСОБА_3 , який раніше за інших заявив про бажання скористатися переважним правом, про переведення прав покупця за договором від 19.02.2016 року щодо всіх акцій, які відчужені за таким договором, порушить права інших акціонерів та призведе до втрати останніми можливості реалізації їх переважного права згідно вимог ст. 7 Закону України "Про акціонерні товариства". Такі особи не повинні втрачати своє право тільки тому, що аналогічне право вже використав інший акціонер, в даному випадку ОСОБА_3 .

Як зазначено вище, згідно наданої до матеріалів справи виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 11.02.2016 року ОСОБА_3 є власником простих іменних акцій ПрАТ "Весна" в кількості 677 764 шт., що складає 40,747% від їх загальної кількості.

Вказана кількість акцій належить позивачу також станом на день подання позову до суду, що свідчить про відповідність такої частки на дату укладення договору від 19.02.2016 року.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині переведення на позивача прав та обов`язків покупця за договором обгрунтовано та правомірно задоволені судом першої інстанції частково, а саме: пропорційно кількості акцій, яка належить ОСОБА_3 , що становить 1818 шт. акцій (40,747% від відчужених 4462 шт. акцій).

Щодо доводів скаржника ОСОБА_3 , яка має аналігочну з апелянтом ОСОБА_2 правову позицію щодо права позивача та правомірності оспорюваного договору дарування, то вони також визнаються колегією суддів необгрунтованими та відхиляються.

Щодо посилання представника ОСОБА_3 про те, що спірну кількість акцій апелянт ОСОБА_3 придбала за оплатним договором купівлі-продажу, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно ст. 389 Цивільного кодексу України, гроші, а також цінні папери на пред`явника, що існують у документарній формі, не можуть бути витребувані від добросовісного набувача.

Стаття 197 Цивільного кодексу України передбачає, що цінні папери за формою випуску можуть бути на пред`явника, іменні або ордерні. Права на цінний папір та права за цінним папером, що існують у документарній формі, належать: 1) пред`явникові цінного папера (цінний папір на пред`явника); 2) особі, зазначеній у цінному папері (іменний цінний папір); 3) особі, зазначеній у цінному папері, яка може сама реалізувати такі права або призначити своїм наказом іншу уповноважену особу (ордерний цінний папір).

Як встановлено матеріалами справи, акції ПрАТ "Весна", які було набуто ОСОБА_2 за договором від 19.02.2016 року, в подальшому відчужені іншим особам, а саме:

- ОСОБА_6 в кількості 10 шт. за договором дарування від 20.09.2016 року;

- ОСОБА_5 в кількості 10 шт. за договором дарування від 20.09.2016 року;

- ОСОБА_3 в кількості 4442 шт. за договором купівлі-продажу від 22.10.2018 року.

Оскільки матеріалами справи підтверджено право ОСОБА_3 на акції ПрАТ "Весна" в кількості 1818 шт., це надає позивачу право на витребування таких акцій від останніх набувачів.

На підставі викладеного колегія суддів відхиляє доводи заявлених апеляційних скарг на рішення господарського суду.

Щодо доводів апелянтів стосовно оскаржуваного додаткового рішення, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне:

Апелянт ОСОБА_3 зазначав на неправомірне часткове задоволення його вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надано договір про надання правової допомоги № 20190925 (далі - договір) від 25.09.2019 року, укладений між Адвокатським об`єднанням "КІСТОУН" в особі адвоката Стеценка Тараса Миколайовича та ОСОБА_1 , за п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання, приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу, здійснювати представництво інтересів клієнта, захищати його права, свободи і законні інтереси в обсязі та на умовах, встановлених цим договором, з будь-яких питань, які стосуються прав, свобод чи інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду), визначений цим договором та додатковими угодами до нього (том 1 а.с.249).

10.11.2020 року між Адвокатським об`єднанням "КІСТОУН" в особі адвоката Стеценка Тараса Миколайовича та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 20190925 від 25.09.2019 року.

Пунктом 1 цієї додаткової угоди сторони домовились, що за вчинення адвокатським об`єднанням дій щодо судового процесу про визнання правочину (договір дарування від 19.02.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2 прийняв в дар 4 462 простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" (ідентифікаційний код 13743004)), удаваним та переведення прав та обов`язків покупця на акції (частки) товариства, клієнт зобов`язується оплатити адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) у розмірі 60 000,00 грн., який сплачується за письмовою вимогою адвокатського об`єднання.

Пунктом 7 додаткової угоди визначено, що подання адвокатським об`єднанням позовної заяви про визнання правочину (договір дарування від 19.02.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2 прийняв в дар 4 462 простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Весна" (ідентифікаційний код 13743004)), удаваним та переведення прав та обов`язків покупця на акції (частки) товариства - є підставою для підписання сторонами акту прийняття наданої правової допомоги та оплатою клієнтом адвокатському об`єднанню гонорару (винагороди), визначеного у п. 1 цієї додаткової угоди.

Аналогічні положення сторони погодили і у п.9 додаткової угоди.

Також позивачем надано акт прийняття наданої правової допомоги, за яким адвокатським об`єднанням надано, а клієнтом прийнято комплекс юридичних послуг виконаних згідно договору про надання правової допомоги № 20190925 від 25.09.2019 року (том 1 а.с.248-249).

Позивач зазначав, що оскільки сторони визначили фіксовану суму гонорару, відповідно надання детального опису робіт не потребується.

До справи також позивачем надано копію ордера на ім`я адвоката Стеценка Т.М. № 1070591 від 25.11.2020 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 7127/10 від 19.10.2018 року ( том 1 а.с. 50-51).

Суд вірно зазначив, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн. є формою гонорару, однак така сума завищена і не відповідає критерію розумності, виходячи з обсягу підготовлених адвокатом позивача документів.

Так, апелянт ОСОБА_3 не спростував доводи суду, що обсяг підготовлених адвокатом Стеценко Т.М. документів по даній справі є незначним, що встановлення в договорі про надання правової допомоги фіксованої ставки не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Дійсно, у даній справі заперечення відповідачів чи третьої особи щодо стягнення витрат на правничу допомогу не надано. Однак, суд мав право і тому самостійно проаналізував підстави для стягнення заявлених позивачем витрат.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував таке рішення, зазначивши, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія погоджується з доводами оскаржуваного додаткового рішення про те, що дана справа не є занадто складною і з метою забезпечення розумного балансу сторін слід стягнути половину заявленої позивачем суми.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги позивача на додаткове рішення суду безпідставними.

Щодо апеляційних вимог відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про незаконність додаткового рішення суду в частині визначення належного до стягнення з відповідачів судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, то такі вимоги не обгрунтовані належними доказами. Колегія суддів порушень судом приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України не вбачає.

Отже, як основне так і додаткове рішення суду у даній справі є законними, належним чином обґрунтованими і скасуванню не підлягають. В задоволенні вимог усіх апелянтів слід відмовити, поклавши на кожного з скаржників витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року справі №912/3839/20 та на додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року у справі №912/3839/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року у справі № 912/3839/20 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2021 року у справі №912/3839/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 17.05.2022 року.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О. Вечірко