РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

16.05.2022Справа № 910/18145/21

За позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР»
про стягнення 955 785,62 грн

Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомир (далі - позивач, КЕВ м. Житомир) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 4660 від 29.10.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (далі - відповідач, ТОВ «ВСВ») про стягнення 955 785,62 грн на підставі Договору № 91 про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування від 01.02.2021 (далі Договір), з яких: 909 773,70 грн заборгованості з відшкодування вартості теплової енергії за період лютий - квітень 2021 року, 26 296,18 грн пені, 9 721,00 грн 3% річних, 9 994,74 грн інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 позовну заяву КЕВ м. Житомир залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.
26.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла позовна заява (уточнена на виконання ухвали суду від 12.11.2021) № 4992 від 18.11.2021.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/18145/21 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/18145/21.
В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 про відкриття провадження у справі № 910/18145/21.
30.12.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач частково не згоден з позовними вимогами. З відзиву вбачається, що відповідач не заперечує щодо розрахунків тарифу та вартості наданих позивачем послуг з теплопостачання на загальну суму 235 559,82 грн по в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 (Червоний Степок), в/ч НОМЕР_3 (Новоівниця). Разом з цим відповідач не згоден з розрахунком тарифу теплопостачання по в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 та нарахованою вартістю теплопостачання в сумі 674 213,89 грн за період лютий-квітень 2021, а також відповідач не згоден з нарахуванням штрафних санкцій в сумі 46 011,92 грн.
14.01.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач виклав заперечення на твердження відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву.
Після відкриття провадження у справі суд встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 позовну заяву КЕВ м. Житомир залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання копії Договору № 91 від 01.02.2021 у повному обсязі, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.
10.02.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 02.02.2022 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи, зокрема, копії Договору № 91 від 01.02.2021 у повному обсязі з додатком.
У період з 14.02.2022 по 25.02.2022 суддя Гумега О.В. перебувала на лікарняному.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні на даний час продовжено.
За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Враховуючи, що позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у строк, встановлений судом, ухвалою від 16.05.2022 суд продовжив розгляд справи № 910/18154/21.
У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про слухання справи за участю представників сторін. Клопотання обгрунтоване специфікою виконання Договору та підставою для застосування штрафних санкцій, а також складністю справи з огляду на розрахунок тарифу.
У відповіді на відзив позивачем заявлено клопотання про здійснення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, наразі обгрунтування такого клопотання позивачем не зазначені.
Суд розглянув наведені клопотання позивача та відповідача.
Частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з частиною 6 наведеної статті ГПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування зазначених у даній нормі умов.
Суд відзначає, що при прийнятті позовної заяви до розгляду та відкритті провадження у справі № 910/18145/21 було встановлено, що дана справа має бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки є справою, визнаною судом малозначною.
Сторонами згідно поданих клопотань не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.
За таких обставин, клопотання відповідача про слухання справи за участю представників сторін та клопотання позивача про здійснення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін суд відхиляє як безпідставні.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено подані сторонами заяви по суті справи та додані до них докази.
Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.
З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

01.02.2021 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Житомир (Сторона 1, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (Сторона 2 , відповідач) був укладений Договір № 91 про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування (далі Договір або Договір № 91 від 01.02.2021), відповідно до п. 1.1 якого Сторона 2 відшкодовує Стороні 1 вартість наданої теплової енергії, спожитої нею у кожній військовій частині, до площ якої має доступ в процесі надання послуг з харчування, що надаються на підставі Договору про закупівлю послуг харчування (далі Договори з харчування).
Розмір площ приміщень, що передається у користування Стороні 2 відповідно Договорів позички нерухомого майна та визначено у Додатку 1, що є невід??ємною частиною даного Договору (п. 1.2 Договору).
Відповідно до п. 1.3 Договору розмір тарифу встановлюється на основі калькуляції або виходячи з вартості тарифу прямих постачальників та є невід??ємною частиною Договору. Загальна калькуляція розрахунку тарифу на теплопостачання складається окремо по кожній наступній військовій частині: НОМЕР_4 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_5 , НОМЕР_3 (с. Червоний Степок), А 1912 (с. Новоівницьке), А 1435 та включає в себе наступні статті витрат:
Розрахунок № 1 Паливо
а. Найменування палива: вугілля або природний газ, відповідно до типу котельні, яка здійснює опалення військової частини
б. Кількість (тони або кубічні метри): відповідно до фактичного споживання за розрахунковий період
в. Вартість (грн):
вартість вугілля становить по закупівельній вартості 1 тони;
вартість природного газу становить:
- транспортування природного газу згідно діючої Постанови НКРЕП за розрахунковий період
- розподіл природного газу згідно діючої Постанови НКРЕП за розрахунковий період
- природний газ згідно вартості 1 м. куб. природного газу, згідно укладеного договору за результатами проведення відкритих торгів.
г. Сума (грн): б*в
Розрахунок № 2 Електрична енергія
а. Найменування: Електрична енергія
б. Одиниця виміру: кВт/год.
в. Вартість (грн): згідно діючої Постанови НКРЕП за розрахунковий період
г. Кількість (кВт/год): згідно діючої виставленої потужності приладів, які забезпечують роботу по наданню теплоносія, та встановлені в котельнях військових частин (мережеві насоси, живильні насоси, вентилятори, димососи)
д. Сума (грн): в*г
Розрахунок № 3 Витрати на оплату праці (грн):
Витрати на оплату праці складаються із розрахунку середньомісячного фонду оплати праці за поточний (розрахунковий) місяць працівників, які працюють на котельнях військових частин, згідно штатного розпису.
Розмір площ, які опалюються від котелень військових частин, підтверджені командирами військових частин, погоджені начальником КЕВ м. Житомир та відображені в таблицях норм витрат на опалювальний сезон, відповідно до технічної документації на будівлі.
Собівартість одного метра квадратного опалювальної площі обраховується шляхом ділення загальної опалювальної площі будівель військової частини на суму статей витрат.
Розрахунки собівартості одного метра квадратного опалювальної площі здійснюються щомісячно на підставі фактичного споживання палива та діючих тарифів за розрахунковий період.
Згідно п. 1.4 Договору відшкодування вартості наданих послуг здійснюється згідно з розрахунковими даними, виходячи з вартості встановлених тарифів відповідних постачальних організацій та калькуляцій, Сторона 2 відшкодовує вартість спожитої теплової енергії на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки Стороні 1.
Пунктом 2.2.1 Договору передбачено обов?язок Сторони 1 своєчасно, в повному обсязі забезпечити приміщення, що передані Стороні 2 відповідно до Договорів позички нерухомого майна, тепловою енергією для своєчасного виконання нею зобов?язань, узятих за Договором про надання послуг з харчування, дотримуючись встановлених діючим законодавством норм, правил, стандартів тощо.
Пунктами 2.3.1, 2.3.3, 2.3.4 та 2.3.9 Договору передбачено обов?язок Сторони 2 виконувати умови цього Договору; відшкодувати вартість теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування; після отримання від Сторони 1 рахунку-фактури, актів виконаних робіт, протягом 10-ти банківських днів, здійснювати оплату за спожиту теплову енергію на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки Сторони 1; своєчасно проводити оплату за надані послуги Сторони 1. Щомісячно до 15 числа наступного за звітнім, проводити звірку за надані послуги зі Стороною 1, з обов?язковим складанням актів звіряння.
Умовами п. 4.2 Договору передбачено відповідальність Сторони 2: за порушення термінів відшкодування вартості спожитої теплової енергії Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.
Відповідно до п. 4.5 Договору, у разі виявлення однією зі Сторін порушень умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох Сторін Договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов?язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання акта. У разі відмови відповідальної сторони від підписання акту, в акті робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони Договору, що складала акт.
Відповідно до п. 4.6 Договору, у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій, у разі їх не вирішення відповідно до чинного законодавства України.
Умовами п. 6.1, 6.2 Договору сторони погодили, що щомісячно, до 15 числа, наступного за звітнім, Сторона 1 надає Стороні 2 рахунок-фактуру, який складений на підставі розрахунку, акти виконаних робіт, які є підставою для розрахунку вартості спожитої теплової енергії, що підлягає відшкодуванню, акти звірок для здійснення оплати наданих послуг. Оплата наданих послуг Стороною 2 здійснюється згідно наданих документів, щомісячно до 25-го числа, з поверненням Стороні 1 оформлених належним чином актів виконаних робіт та актів звірок засобами поштового зв?язку або уповноваженою особою.
Цей Договір набирає чинності з 01.02.2021 і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Даний Договір може бути пролонгований у разі укладання Стороною 2 нового Договору про закупівлю послуг з харчування з Міністерством оборони України з укладанням додаткової угоди (п. 9.2 Договору).
Додатком № 95 від 01.02.2021, який є невід`ємною частиною Договору № 91 від 01.02.2021 про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, сторони узгодили розмір опалювальних площ у 7 військових частинах, до яких має доступ відповідач для надання послуг з харчування.
З Додатку № 95 від 01.02.2021 вбачається, що у 7 військових частинах вартість одного метру квадратного опалювальної площі встановлюється позивачем згідно калькуляції.
Позивач свої обов`язки з надання теплової енергії відповідачу за Договором № 91 від 01.02.2021 виконував належним чином, що відповідачем не заперечується.
Як зазначає позивач, заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті фактично спожитої теплової енергії за період з лютого по квітень 2021 року становить 909 773,70 грн, що підтверджується наступними наявними в матеріалах справи доказами, а саме.
1. Розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1435 (котельня № 84/11) за лютий 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 114,65 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1586 (котельня № 81/294) за лютий 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 78,21 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1796 (котельня № 675/2/118) за лютий 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 181,51 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1564 (котельня № 170/24) за лютий 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 60,33 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1065 (котельня № 13/1) за лютий 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 180,11 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1912 (котельня № 194/12) за лютий 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 48,82 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1912 (котельня № 193/15) за лютий 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 66,61 грн.
На підставі вказаних розрахунків тарифів на теплопостачання затверджено 05.03.2021 довідку-розрахунок відшкодування вартості теплової енергії ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР», спожитої в процесі надання послуг з харчування за лютий 2021 року згідно Договору № 91 від 01.02.2021, якою визначено загальну суму нарахування 361 712,38 грн, складено рахунок № 98 від 05.03.2021 та акт № 98 виконаних робіт (надання послуг) від 05.03.2021 щодо відшкодування вартості теплової енергії за лютий 2021 року в сумі 361 712,38 грн, а також складено акт звірки між КЕВ міста Житомир та ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» станом на 05.03.2021.
2. Розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1435 (котельня № 84/11) за березень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 97,39 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1586 (котельня № 81/294) за березень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 57,46 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1796 (котельня № 675/2/118) за березень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 144,95 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1564 (котельня № 170/24) за березень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 46,96 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1065 (котельня № 13/1) за березень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 119,14 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1912 (котельня № 194/12) за березень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 40,07 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1912 (котельня № 193/15) за березень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 53,10 грн.
На підставі вказаних розрахунків тарифів на теплопостачання затверджено 05.04.2021 довідку-розрахунок відшкодування вартості теплової енергії ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР», спожитої в процесі надання послуг з харчування за березень 2021 року згідно Договору № 91 від 01.02.2021, якою визначено загальну суму нарахування 320 256,06 грн, складено рахунок № 99 від 05.04.2021 та акт № 99 виконаних робіт (надання послуг) від 05.04.2021 щодо відшкодування вартості теплової енергії за березень 2021 року в сумі 320 256,06 грн, а також складено акт звірки між КЕВ міста Житомир та ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» станом на 05.04.2021.
3. Розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1435 (котельня № 84/11) за квітень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 74,83 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1586 (котельня № 81/294) за квітень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 38,35 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1796 (котельня № 675/2/118) за квітень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 74,12 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1564 (котельня № 170/24) за квітень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 29,06 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1065 (котельня № 13/1) за квітень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 109,63 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1912 (котельня № 194/12) за квітень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 17,25 грн; розрахунком тарифу на теплопостачання згідно Договору № 91 від 01.02.2021 в/ч А-1912 (котельня № 193/15) за квітень 2021 року визначено вартість 1 м. кв. опалювальної площі в розмірі 22,27 грн.
На підставі вказаних розрахунків тарифів на теплопостачання затверджено 05.05.2021 довідку-розрахунок відшкодування вартості теплової енергії ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР», спожитої в процесі надання послуг з харчування за квітень 2021 року згідно Договору № 91 від 01.02.2021, якою визначено загальну суму нарахування 227 805,26 грн, складено рахунок № 100 від 05.05.2021 та акт № 100 виконаних робіт (надання послуг) від 05.05.2021 щодо відшкодування вартості теплової енергії за квітень 2021 року в сумі 227 805,26 грн, а також складено акт звірки між КЕВ міста Житомир та ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» станом на 05.05.2021.
Оскільки відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань перед позивачем та не відшкодував останньому вартість теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування за період з лютого по квітень 2021 року в сумі 909 773,70 грн, позивач звернувся з даним позовом до Господарського суду міста Києва. Позивач також просив стягнути з відповідача 26 296,18 грн пені, 9 721,00 грн 3% річних, 9 994,74 грн інфляційних втрат.
Матеріали справи містять відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не заперечує щодо розрахунків тарифу та вартості наданих позивачем послуг з теплопостачання на загальну суму 235 559,82 грн, а саме:
- у лютому 2021 року по в/ч А-1564, в/ч А-1586, в/ч А-1912 (Червоний Степок), в/ч А-1912 (Новоівниця) на загальну суму 97 601,30 грн;
- у березні 2021 року по в/ч А-1564, в/ч А-1586, в/ч А-1912 (Червоний Степок), в/ч А-1912 (Новоівниця) на загальну суму 90 304,43 грн;
- у квітні 2021 року по в/ч А-1564, в/ч А-1586, в/ч А-1912 (Червоний Степок), в/ч А-1912 (Новоівниця) на загальну суму 47 654,09 грн.
Разом з цим, у відзиві відповідач зазначив, що він не згоден з розрахунком тарифу теплопостачання по в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 , а також з сумою нарахованої вартості теплопостачання в сумі 674 213,89 грн за період з лютого по квітень 2021 року.
Заперечуючи проти позову у наведеній частині, відповідач зазначив:
- у якості підстави для сплати відповідачем коштів за спірні послуги теплопостачання позивач надає суду рахунки, акти наданих послуг, не підписані відповідачем, довідки-розрахунки та розрахунки тарифів;
- на момент укладання Договору позивач не повідомив відповідачу розмір тарифу на теплову енергію у зазначених військових частинах, матеріали справи не містяться доказів погодження сторонами тарифів на теплопостачання/теплову енергію (відсутня калькуляція тарифу, яка повинна бути невід`ємною частиною Договору згідно п. 1.3);
- зазначені позивачем у розрахунках тарифу на теплопостачання дані у наведених військових частинах значно завищені та не відповідають фактичним витратам, понесеним позивачем;
- матеріали справи не містять належних та допустимих доказів понесених позивачем витрат для виробництва теплової енергії на спірних об`єктах;
- відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про затвердження тарифів на теплову енергію, яку виробляє позивач на спірних об`єктах;
- щодо несвоєчасності оплати вартості теплової енергії, спожитої протягом лютого-квітня 2021 року на загальну суму 235 559,82 грн у в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 (Червоний Степок), в/ч НОМЕР_3 (Новоівниця) відповідач пояснив, що у зв`язку із тим, що первинні бухгалтерські документи на оплату вартості теплової енергії по всім військовим частинам складалися позивачем одним документом за місяць (один рахунок на оплату та один акт наданих послуг за місяць), відповідач не мав змоги оплатити дані документи частково, тому що це не передбачено Договором.
У відповіді на відзив позивач заперечив твердження відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, зазначив:
- після отримання 04.06.2021 відповідачем в особі представника за довіреністю рахунків та актів наданих послуг, відповідач не звертався до позивача щодо невідповідності розміру нарахувань фактичному наданню послуг теплопостачання, в т.ч. щодо якості отриманих послуг, також відповідач не звертався до позивача в порядку п. 4.5 Договору щодо складання акту порушень;
- відповідач за умовами п. 1.3 Договору погодився, що розмір тарифу встановлюється позивачем на основі калькуляції або виходячи з вартості тарифу прямих постачальників та з тим, що розрахунки собівартості одного метра квадратного опалювальної площі здійснюються щомісячно на підставі фактичного споживання палива та діючих тарифів за розрахунковий період;
- калькуляції у вигляді «розрахунків тарифу на теплопостачання згідно договору № 91 від 01 лютого 2021 року» із зазначенням відповідних в/ч та котелень за спірний період долучені позивачем до позовної заяви, умовами Договору не передбачено погодження з відповідачем таких калькуляцій;
- позивач згідно з Положенням про квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомир не є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України «Про теплопостачання», виходячи зі змісту ст. 20 вказаного Закону, позивач вважає необгрунтованими твердження відповідача про те, що позивач повинен надавати послуги з теплопостачання за регульованим тарифом, затвердженим органом місцевого самоврядування.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та позиції учасників справи, суд встановив наступне.
Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначено у статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами частини 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України, встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Позивач згідно з Положенням про квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомир, затвердженим наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 30.06.2021 № 245, не є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України «Про теплопостачання».
Згідно з вказаним Положенням, позивач здійснює виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України у Бердичівському, Житомирському, Коростенському районах та місті Житомир Житомирської області. При цьому основними завданнями КЕВ м. Житомир є: забезпечення військових частин фондами військового містечка та земельними ділянками; утримання і експлуатація фондів військових містечок, які перебувають в користуванні військових частин та забезпечення цих фондів комунальними послугами та енергоносіями; відновлення казармено-житлового фонду, комунальних споруд та інженерних мереж; забезпечення військових частин квартирним майном; ведення обліку військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби в запас або відставку та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов; організація забезпечення військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку та членів їх сімей житловими приміщеннями та виплати компенсації за належне для отримання житлове приміщення.
Із долучених позивачем до матеріалів справи розрахунків тарифу на теплопостачання окремо по кожній військовій частині: А 1065, А 1564, НОМЕР_2 , НОМЕР_5 , НОМЕР_3 (с. Червоний Степок), А 1912 (с. Новоівницьке), А 1435 вбачається, що вартість витрат, які несе котельня, що здійснює опалення приміщень, якими користувався відповідач під час надання послуг з харчування, була обрахована позивачем виходячи з кількості та вартості палива, використаного даною котельнею (вугілля або природний газ); кількості та вартості витраченої електроенергії на підставі паспортних даних потужності електричного обладнання, яке встановлене в котельні та задіяне для безперебійної роботи котельного обладнання; витрат на оплату праці із розрахунку середньомісячного фонду оплати праці працівників, які працюють на котельні, згідно штатного розпису.
Як зазначалося, за умовами пункту 1.3 Договору передбачено, що розмір тарифу встановлюється на основі калькуляції або виходячи з вартості тарифу прямих постачальників та є невід?ємною частиною Договору.
Тобто, укладаючи Договір, сторони передбачили, що у випадку надання послуг з теплопостачання спеціалізованою теплопостачальною організацією розмір відшкодування відповідачем вартості спожитої теплової енергії визначається, виходячи з тарифу прямого теплопостачальника. У решті випадків, тобто при здійсненні опалювання приміщень, що використовуються відповідачем, власними силами позивача, розмір відшкодування визначається, виходячи з калькуляції, складеної позивачем.
При цьому, умовами Договору не передбачено узгодження вказаних калькуляцій з відповідачем.
Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
Отже, розрахунок тарифу на теплопостачання здійснено позивачем на основі калькуляцій відповідно до узгоджених сторонами умов Договору.
Враховуючи наведене, суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача про те, що на момент укладання Договору позивач не повідомив відповідачу розмір тарифу на теплову енергію у військових частинах та що калькуляції не узгоджувалися з відповідачем.
Матеріалами справи підтверджується, що 04.06.2021 уповноваженою особою відповідача Горбань Ф.І. (на підставі довіреності №10 від 01.03.2021) отримано надані позивачем: рахунок № 98 від 05.03.2021 та акт № 98 виконаних робіт (надання послуг) від 05.03.2021 щодо відшкодування вартості теплової енергії за лютий 2021 року в сумі 361 712,38 грн, рахунок № 99 від 05.04.2021 та акт № 99 виконаних робіт (надання послуг) від 05.04.2021 щодо відшкодування вартості теплової енергії за березень 2021 року в сумі 320 256,06 грн, рахунок № 100 від 05.05.2021 та акт № 100 виконаних робіт (надання послуг) від 05.05.2021 щодо відшкодування вартості теплової енергії за квітень 2021 року в сумі 227 805,26 грн.
Акти звірки між позивачем та відповідачем станом на 05.03.2021, на 05.04.2021 та на 05.05.2021 були направлені позивачем на підписання відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявними в матеріалах справи листом № 2628 від 14.06.2021 та фіскальним чеком № 405 від 15.06.2021.
Згідно з п. 2.3.3, 2.3.4 Договору відповідач зобов?язався відшкодувати вартість теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування; після отримання від позивача рахунку-фактури, актів виконаних робіт, протягом 10-ти банківських днів, здійснити оплату за спожиту теплову енергію на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки позивача.
Отже, враховуючи отримання відповідачем 04.06.2021 рахунків та актів виконаних робіт щодо відшкодування вартості теплової енергії за період з лютого по квітень 2021 року на загальну суму 909 773,70 грн, відповідач мав здійснити оплату у наведеній сумі до 18.06.2021 включно (протягом 10-ти банківських днів після 04.06.2021).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо сплати простроченої спірної заборгованості (вимоги № 2731 від 22.06.2021, № 2943/1 від 08.07.2021, № 3054 від 15.07.2021, № 3521 від 18.08.2021, № 3483 від 19.08.2021), втім відповіді не отримав.
Станом на час розгляду спору по суті матеріали справи не містять жодних доказів здійснення відповідачем оплати вартості теплової енергії за період з лютого по квітень 2021 року в сумі 909 773,70 грн.
Судом враховано, що Договором було передбачено певний порядок встановлення порушень умов Договору його сторонами, який мав би бути дотриманим у випадку вчинення порушень сторонами Договору.
Так, згідно з пунктом 4.5 Договору, у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стали причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов`язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання акта. У разі відмови відповідальної сторони від підписання акта, в акті робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони договору, яка складала акт.
Матеріали справи містять складений на виконання п. 4.5 Договору Акт про порушення зобов`язань суб`єктом господарювання за Договором № 91 про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування від 01 лютого 2021 року (№ 4630 від 27.10.2021). Згідно наведеного акту комісією позивача з перевірки виконання договірних зобов`язань було встановлено, що відповідач в порушення умов Договору № 91 від 01.02.2021 не відшкодував позивачу вартість теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг, за період лютий-квітень 2021 на загальну суму 909 773,70 грн. Представника відповідача було запрошено для складання наведеного акта, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом позивача № 4520 від 20.10.2021, отриманим представником відповідача Горбань Ф.І. 20.10.2021.
Представники відповідача для складання акту не прибули, про причини не прибуття не повідомили, у зв`язку з чим Акт від № 4630 від 27.10.2021 підписано комісією позивача у складі голови та двох членів комісії. В силу умов п. 4.5 Договору наведений акт вважається дійсним. При цьому суд відзначає, що у разі заперечення відповідачем порушення ним умов Договору, він згідно з п. 4.5 Договору мав право внести до акта свої зауваження, втім не скористався таким своїм правом.
Разом з цим, відповідачем не додано до матеріалів справи доказів складання в порядку п. 4.5 Договору акту про порушення позивачем умов Договору, в тому числі при оформленні рахунків, актів наданих послуг, довідок-розрахунків, розрахунків тарифів тощо.
Стосовно доводів відповідача про те, що в якості підстави для сплати відповідачем коштів за спірні послуги теплопостачання позивач надає суду рахунки, акти наданих послуг, які не підписані відповідачем, суд відзначає наступне.
Аналіз змісту пунктів 2.3.4, 6.1, 6.2 Договору свідчить, що умовами Договору для здійснення оплати за надані послуги не передбачено підписання рахунків та актів наданих послуг відповідачем. Останній після отримання від позивача рахунків та актів наданих послуг здійснює оплату та повертає позивачеві оформлені належним чином акти виконаних робіт та акти звірок засобами поштового зв?язку або уповноваженою особою.
Відповідачем не надано суду доказів того, що після отримання 04.06.2021 від позивача рахунків та актів наданих послуг за спірний період він звертався до позивача щодо невідповідності розміру нарахувань фактичному наданню послуг теплопостачання. При цьому суд звертає увагу, що лист № 03.11-17 від 03.11.2021, в якому відповідач стверджував, що зазначені позивачем у розрахунках дані в військових частинах НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 значно завищені та не відповідають фактичним витратам, понесеним позивачем, фактично був направлений позивачу лише 07.11.2021, тобто після звернення позивача з позовом до суду (01.11.2021).
Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких контррозрахунків вартості 1 метра квадратного опалювальної площі приміщень, які знаходились у користуванні відповідача, до матеріалів справи останнім не надано.
Таким чином, з огляду на все вищевикладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 909 773,70 грн заборгованості з відшкодування вартості теплової енергії за період лютий - квітень 2021 року, є обґрунтованою, доведеною, підтвердженою матеріалами справи, і, відповідно, такою, що підлягає задоволенню.
Окрім основного боргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача 26 296,18 грн пені, 9 721,00 грн 3% річних, 9 994,74 грн інфляційних втрат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 26 296,18 грн.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Умовами п. 2.3.4 Договору сторони погодили, що відповідач зобов`язується здійснити оплату за спожиту теплову енергію протягом 10-ти банківських днів після отримання від позивача рахунку-фактури, актів виконаних робіт.
Судом встановлено, що оплату вартості теплової енергії за період з лютого по квітень 2021 року в сумі 909 773,70 грн відповідач мав здійснити до 18.06.2021 включно, а відтак з 19.06.2021 відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором.
За змістом ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).
За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Умовами п. 4.2.1 Договору передбачено, що за порушення термінів відшкодування вартості спожитої теплової енергії відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.
Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.
Судом встановлено, що позивач нараховує пеню на суму загальну заборгованість в розмірі 909 773,70 грн за період з 19.06.2021 по 27.10.2021.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем вірно визначено періоди нарахування пені з урахуванням умов Договору та положень чинного законодавства України. Судом також встановлено, що розрахунок пені є арифметично вірним.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 26 296,18 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 721,00 грн 3% річних та 9 994,74 грн інфляційних втрат, суд відзначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 721,00 грн 3% річних та 9 994,74 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанови від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19, від 29.01.2021 у справі № 922/51/20), тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано неналежного виконання Договору № 91 про відшкодування вартості теплової енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування від 01.02.2021 та факту наявності заборгованості за вказаним договором. Наразі докази, надані позивачем на підтвердження таких обставин, є належними, допустимими та більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» про стягнення 955 785,62 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 14 336,78 грн.
Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 14 336,78 грн покладається на відповідача.
Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (Україна, 04116, місто Київ, вулиця Маршала Рибалка, будинок 10/8; ідентифікаційний код 40887542) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир (Україна, 10014, Житомирська обл., місто Житомир, вулиця Дмитра Донцова, будинок 20; ідентифікаційний код 08492505) 909 773,70 грн (дев?ятсот дев?ять тисяч сімсот сімдесят три гривні 70 коп.) заборгованості, 26 296,18 грн (двадцять шість тисяч двісті дев?яносто шість гривень 18 коп.) пені, 9 721,00 грн (дев?ять тисяч сімсот двадцять одну гривню 00 коп.) 3% річних, 9 994,74 грн (дев?ять тисяч дев?ятсот дев?яносто чотири гривні 74 коп.) інфляційних втрат та 14 336,78 (чотирнадцять тисяч триста тридцять шість гривень 78 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 16.05.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА