УХВАЛА

17 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 917/976/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Малашенкової Т.М., Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури

на рішення господарського суду Полтавської області від 23.09.2021 та

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2022

за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі:

Міністерства розвитку громад та територій України;

Міністерства фінансів України;

Північно-Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області

до: комунального некомерційного підприємства "Гадяцька міська центральна лікарня" Гадяцької міської ради;

товариства з обмеженою відповідальністю "КВА"

про визнання недійсними результатів закупівлі та договорів підряду,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури (далі - прокурор, позивач, скаржник) звернувся 31.03.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив: скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 23.09.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 (повний текст постанови виготовлено 14.02.2022) зі справи № 917/976/21; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю. Крім того, скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження спірної постанови апеляційного господарського суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19.04.2022 касаційну скаргу залишено без руху, оскільки скаржником в порушення вимог: пункту 5 частини першої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не зазначено підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 287 ГПК України; пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Скаржник направив 18.04.2022 на адресу Верховного Суду лист із копією документа на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі. Крім того, 22.04.2022 прокурор направив на адресу Верховного Суду лист про усунення недоліків касаційної скарги, на виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду від 19.04.2022, повторно долучивши копію документа про сплату судового збору за розгляд вказаної касаційної скарги. Натомість зазначений лист, який фактично є заявою про усунення недоліків касаційної скарги, повторно оформлений з порушенням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Так, ухвалою Верховного Суду від 19.04.2022 скаржнику зазначено, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), як єдину підставу для звернення із касаційною скаргою, прокурором не наведено відповідної норми (норм) права, щодо якої (яких) відсутній висновок її застосування, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї (цих) норми (норм) для правильного вирішення справи № 917/976/21. Зазначені недоліки скаржником не усунуто.

Між тим предметом касаційної скарги є рішення місцевого суду від 23.09.2021 та постанова апеляційного господарського суду від 09.02.2022. Отже, скаржником оскаржується рішення суду, передбачене пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з абзацом першим частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

При цьому в разі звернення з касаційною скаргою на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), на який посилається прокурор у вказаній касаційній скарзі, має бути чітко зазначено, яку (які) саме норму (норми) права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, зазначивши, що така норма (норми) не містить висновок Верховного Суду стосовно її застосування, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї (цих) норми (норм) для правильного вирішення справи № 917/976/21.

Колегія суддів Касаційного господарського суду підкреслює, що відповідно до імперативного змісту норм ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту касаційної скарги та визначених судом строків на усунення її недоліків.

Отже, протягом встановленого Верховним Судом строку, прокурором не усунуто недоліків поданої ним касаційної скарги. Наведене є підставою для її повернення без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її форми та змісту.

Таким чином, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для розгляду клопотання позивача про поновлення строку на касаційне оскарження спірної постанови апеляційного господарського суду, оскільки Верховний Суд повертає касаційну скаргу скаржнику без розгляду.

Поряд із цим Верховний Суд нагадує, що відповідно до змісту частини восьмої статті 174 ГПК України скаржник не позбавлений права повторного звернення з касаційною скаргою в загальному порядку після усунення її недоліків.

З огляду на викладене та керуючись статтею 234, частиною п`ятою статті 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури на рішення господарського суду Полтавської області від 23.09.2021 та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 зі справи № 917/976/21 повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова

Суддя В. Селіваненко