ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2022 р. Справа №909/995/19 (909/596/21)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участі секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД б/н від 28.12.2021 (вх.ЗАГС №01-05/53/22 від 05.01.2022)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 (повний текст рішення складено 26.11.2021, суддя Шкіндер П.А.)

у справі №909/995/19 (909/596/21)

за позовом: Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, вул. Є.Петрушевича, буд.1, м. Івано-Франківськ,76004

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю БМБУД, вул. Текстильна, буд. 30, м. Тернопіль, Тернопільська область,46400

про стягнення заборгованості в сумі 407 865 грн. 91 коп.

в межах справи №909/995/19

про банкрутство Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України

за участі представників сторін: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 у справі №909/995/19 (909/596/21) задоволено позов Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до ТзОВ БМБУД про стягнення 407865,91грн., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД на користь Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України заборгованість у розмірі 407865,91гривні, що складається з суми основного боргу: 387875,00 грн., 3 % річних - 3723,76грн., пені - 16283,15грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6117,98грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу задоволити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 у справі №909/995/19 (909/596/21) скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України відмовити повністю за недоведеністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю. Тобто у даній справі, як вважає скаржник, саме позивач повинен довести факт виконання робіт згідно із умовами договору та надати докази реальної можливості такого виконання.

Зазначає і те, що судом не мотивовано відхилення аргументів відповідача щодо наступних обставин: 1. настання події згідно п.4.4. договору, за якою оплата виконаних робіт здійснюється протягом не пізніше 5 робочих днів після отримання відповідного фінансування Замовником; 2. прийняття Генпідрядником в установленому порядку і оплати за виконанні роботи з фактично виділених коштів Генпідряднику з бюджету, згідно п.5.2.3. договору.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.01.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

10.01.2022 ухвалою Західного апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу залишено без руху надано скаржникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

21.01.2022 скаржником подано до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду, зупинено дію рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 у справі № 909/995/19 (909/596/21), відкрито апеляційне провадження, встановлено час для подання відзиву, призначено розгляд справи на 23.02.2022.

22.02.2022 від представника скаржника надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

23.02.2022 та 06.04.2022 ухвалами Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у них.

16.05.2022 представником скаржника подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Колегія суддів розглянувши подане клопотання, порадившись на місці з врахуванням неодноразового відкладення розгляду справи, в тому числі за клопотанням скаржника, та не зазначення ним про причини неможливості участі у судовому засіданні призначеному на 18.05.2022 відмовила у його задоволенні.

В судове засідання 18.05.2022 позивач участі уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав. З врахуванням зазначеного, а також того, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів вважає за можливе здійснити її розгляд за наявними у справі матеріалами за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 01.10.2020 між ДП Івано-Франківський облавтодор (субпідрядник) та ТОВ БМБУД (генпідрядник) укладено договір №01/10/202-с. (надалі договір), за умовами якого генпідрядник доручає субпідряднику надати послуги: ДК 021:2015- 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання повернень (поточний дрібний ремонт автомобільних доріг загального користування державного значений Т-09-09 Снятнн - Косів - Старі Кути на ділянці км 4+450-4+544, а Субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик надати вищевказані послуги в обумовлений цим договором термін.

Відповідно до п. 1.2 Договору договір укладено у відповідності та на виконання Договору № 38 від 06.04.2020 на закупівлю послуг: ДК 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (поточний дрібний ремонт автомобільних доріг загального користування державного значення), який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю БМБУД (Виконавець) та Службою автомобільних доріг в Івано - Франківській області (надалі-Замовник).

Сторони у п.1.1. договору узгодили, що генпідрядник зобов`язуєгься прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість.

Ціна договору встановлена у п. 2.1 договору, де визначено, що вартість цього договору визначається згідно Договірної ціни, що є невід`ємною частиною даного Договору та становить 645 431,00 грн. з ПДВ. Відповідно до 2.2 договору розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування коштів на рахунок субпідрядника на підставі Актів приймання виконаних підрядних робіт з врахуванням п.4.2, 4.3., 4.4 цього договору.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником щомісячно на підставі Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3) а також Акту прийняття виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2з), підписаних уповноваженими представниками Сторін (п. 4.1 договору). Підставою для здійснення розрахунків є власне підписані Сторонами Акт прийняття виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3), які складаються субпідрядником і подаються для підписання ( п.4.2. Договору).

Генпідрядник зобов`язаний прийняти в установленому порядку і оплатити виконані роботи з фактично виділених коштів генпідряднику з бюджету (п.5.2.3. договору). Однак, в силу п.5.3.3. договору субпідрядник має право своєчасно та в повному обсязі отримати плату за виконані роботи.

Як встановлено судом, роботи виконані субпідрядником та прийняті генпідрядником без зауважень, про що свідчать підписи та відтиск печатки відповідача - ТОВ БМБУД на актах приймання виконаних робіт та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які згідно положень самого договору є підставою для здійснення розрахунків між сторонами.

Вказаним спростовуються доводи скаржника щодо відсутності доказів реального виконання договору та необхідної наявності підтверджуючих доказів такого виконання, оскільки саме генпідрядник (відповідач за позовом) згідно п.1.1. договору приймає роботи за актом після перевірки їх фізичних та вартісних показників. І оскільки акт прийняття таких робіт підписано ним без будь яких зауважень (матеріали справи іншого не містять, а відповідачем не спростовується) роботи виконані в повному обсязі, що є підставою для їх оплати згідно умов договору.

Окрім того, матеріали справи містять докази часткової оплати за договором, а саме 23.12.2020 відповідачем сплачено кошти у сумі 150 000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20 % - 25 000,00 грн.) про що свідчить виписка по рахунку сформована 05.05.2021 (а.с. 23) та 28.12.2020 сплачено кошти у сумі 100 000,00 грн. ( в т.ч. ПДВ 20% - 16 666,67 грн.) про що свідчить виписка по рахунку сформована 05.05.2021 (а.с. 24).

Докази повного розрахунку за договором в матеріалах справи відсутні, сторонами іншого не зазначено.

Згідно зі ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вірно встановлено господарським судом за своєю правовою природою правочин укладений між сторонами № 01/10/2020-с від 01.10.2020 є договором підряду.

В спростування доводів скаржника слід також зазначити, що надання послуг відрізняється від виконання робіт самим процесом надання послуг, зокрема, особливістю послуги є збіг у часі та просторі процесів виробництва, реалізації та витрачання їх споживчої вартості. Тобто, споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої, як правило, не співпадає з часом її виконання.

Так, відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з положенням статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ст. 853 ЦК України).

Приписами ст.854 ЦК України визначено порядок оплати роботи, згідно якої, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

З огляду на зазначене, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД перед Дочірнім підприємством Івано-Франківський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України з врахуванням часткової оплати та визначення ціни договору з ПДВ, в частині основного боргу становить 395 431,00 грн. Відтак, заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості по договору в частині основного боргу в сумі 387 875,00 грн. є обґрунтована належними доказами та підлягає до задоволення.

Щодо заявлених позивачем до стягнення 3% річних у розмірі 3723,76 грн. та пені у розмірі - 16283,15 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п.6.12. Договору за порушення строку оплати (з урахуванням пункту 4.4. цього договору) виконаних робіт генпідрядник сплачує субпідрядникові штрафні санкції (пеню) у розмірі 0,1% облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення, за кожний день затримки, розраховану від вартості невиконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, суд не має права вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача суму пені та 3% річних, яку позивач не просить з врахуванням розміру основного боргу, що підлягає до стягнення.

З врахуванням зазначеного заявлені до стягнення суми 3% річних та пені у розмірі 3723,76 грн. та 16283,15 грн. відповідно підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/995/19 (909/596/21) ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД б/н від 28.12.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/53/22 від 05.01.2022) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 у справі № 909/995/19 (909/596/21) залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 24.05.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

cуддя Орищин Г.В.