ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 травня 2022 року Справа № 926/767-б/15
Суддя Ковальчук Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою засновника Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 , м. Чернівці,

до ліквідатора Кучака Юрія Федоровича, м. Вишневе Київської області,

кредитори: 1. ПАТ Піреус Банк МКБ,

2. ПАТ ЕК Чернівціобленерго,

3. Чернівецька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області,

4. ДК Газ України НАК Нафтогаз України,

5. Управління пенсійного фонду в м.Чернівцях,

6. ПАТ Фортуна банк,

7. ПАТ Дельта банк,

8. ПАТ Укрсоцбанк,

про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, оформленого протоколом № 2 від 02.11.2018 та протоколом № 3 від 02.11.2018,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватна фірма Інтервал,

у справі № 926/767-б/15

за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ, м. Київ,

до Приватної фірми Інтервал, м. Чернівці,

про банкрутство,

за участю секретаря судового засідання Боднарчука В.В.,

представників сторін:

позивач Пелепчук В.В. не з`явився,

відповідач не з`явився,

ПФ Інтервал Лозовський В.М., адвокат, дов. від 04.01.2022,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 року порушено провадження у справі за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ про банкрутство Приватної фірми Інтервал.

Постановою від 31.08.2016 Приватну фірму Інтервал визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ПФ Інтервал призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.

Ухвалою від 19.02.2020 припинено повноваження ліквідатора ПФ Інтервал арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., новим ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.

22.01.2020 засновник Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 у межах справи № 926/767-б/15 звернувся з позовною заявою від 17.01.2020 про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, оформленого протоколом № 2 від 02.11.2018 та протоколом № 3 від 02.11.2018 (т.с. 39а, а.с. 131-133).

Ухвалою від 27.01.2020 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою засновника банкрута, власника майна приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, оформленого протоколом № 2 від 02.11.2018 та протоколом № 3 від 02.11.2018 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 175 ГПК України позов не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та не може бути розглянутий й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства (суддя Дутка В.В.).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 задоволено апеляційну скаргу засновника приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2020 у справі № 926/767-б/15, матеріали справи № 926/767-б/15 направлено до Господарського суду Чернівецької області для розгляду.

У вказаній постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини визнається неправомірним обмеження права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції), тому враховуючи, що місцевий господарський суд відмовив у відкритті провадження, при цьому зазначивши, що спори про визнання недійсним рішення зборів комітету кредиторів не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства, суд першої інстанції позбавив заявника доступу до правосуддя та права на справедливий суд.

Ухвалою від 31.05.2021 прийнято позовну заяву засновника банкрута власника приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 до ліквідатора Кучака Юрія Федоровича, кредиторів ПАТ Піреус Банк МКБ, ПАТ ЕК Чернівціобленерго, Чернівецька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, ДК Газ України НАК Нафтогаз України, Управління пенсійного фонду в м.Чернівцях, ПАТ Фортуна банк, ПАТ Дельта банк, ПАТ Укрсоцбанк, про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, оформленого протоколом № 2 від 02.11.2018 та протоколом № 3 від 02.11.2018, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено в засіданні на 17.06.2021 (суддя Дутка В.В.).

Ухвалою від 17.06.2021, серед іншого, задоволено усне клопотання засновника банкрута про перехід до загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.08.2021.

Ухвалою від 17.08.2021 провадження з розгляду позовної заяви про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів зупинено до повернення матеріалів справи № 926/767-б/15 до Господарського суду Чернівецької області.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 17.08.2021 скасовано, справу № 926/767-б/15 направлено до Господарського суду Чернівецької області для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2021 задоволено заяву судді Дутки В.В. про самовідвід у справі № 926/767-б/15, згідно з протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 справу № 926/767-б/15 та позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів передано до провадження судді Ковальчук Т.І.

Ухвалою від 25.01.2022 залучено до участі у справі за позовною заявою засновника ПФ Інтервал ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватну фірму Інтервал, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 15.03.2022.

Ухвалою від 15.03.2022 розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 19.04.2022 у зв`язку із введенням воєнного стану та за клопотанням позивача.

Ухвалою від 19.04.2022 розгляд справи відкладено 10.05.2022 за клопотанням позивача.

В судове засідання 10.05.2022 позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його хворобою.

Представник третьої особи ПФ Інтервал у засіданні 10.05.2022 проти відкладення розгляду справи за клопотанням позивача заперечував, звернувся до суду з усним клопотанням про направлення матеріалів справи на розгляд до місцевого загального суду за місцезнаходженням відповідача ОСОБА_2 , оскільки останній є фізичною особою, а до банкрута ПФ Інтервал позовних вимог не пред`явлено і останній не є стороною у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень зборів комітету кредиторів.

Розглянувши усне клопотання представника ПФ Інтервал про передачу справи до місцевого загального суду, суд дійшов наступних висновків.

Так, у ході підготовчого провадження суд з`ясовував у позивача ОСОБА_1 питання щодо особи (осіб), до яких звернута позовна вимога, і позивач наполягав, що відповідачем є ОСОБА_2 (ухвала суду від 17.02.2022).

Згідно з частиною 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (на даний час Кодекс України з процедур банкрутства, КУзПБ).

Відповідно до частини 1 статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За частинами 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України (ст.ст. 4, 45, 48, 49, 50 ГПК України суд).

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Позивач звернувся з позовною заявою, за змістом якої позовна вимога звернута до ліквідатора Кучака Юрія Федоровича, виходячи з чого господарський суд ухвалою від 17.01.2020 відкрив провадження у справі за позовною заявою засновника ПФ Інтервал до ліквідатора ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, оформленого протоколом № 2 від 02.11.2018 та протоколом № 3 від 02.11.2018.

Відповідно до частини 1 статті 10 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності. Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Кодексом та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (ч. 3 ст. 10 КУзПБ).

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, арбітражний керуючий є фізичною особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

При цьому, у разі призначення арбітражного керуючого ліквідатором у справі про банкрутство ця особа виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута (абзац 6 частини 1 статті 61 КУзПБ).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з частиною 9 статті 30 ГПК України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини 1 статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Як зазначалося, відповідно до частини 2 статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Спір про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, за вирішенням якого позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою у межах справи № 926/767-б/15, безпосередньо пов`язаний з провадженням у справі про банкрутство ПФ Інтервал.

Однак, позовних вимог у даній справі до банкрута ПФ Інтервал позивач не пред`явив, при цьому, за змістом статті 14 частини 3 статті 45 ГПК України виключне право у визначенні особи, до якої звернута позовна вимога відповідача, належить позивачеві.

Враховуючи зазначене, ухвалою від 17.02.2022 суд за власною ініціативою залучив до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватну фірму Інтервал.

Та обставина, що позовні вимоги пред`явлені до ліквідатора Кучака Ю.Ф., який є фізичною особою і на даний час не є учасником справи про банкрутство ПФ Інтервал, не спростовує висновку суду про те, що справа за позовною заявою учасника провадження у справі про банкрутство ПФ Інтервал (яким є позивач ОСОБА_1 ) про визнання недійсними рішень комітету кредиторів боржника повинна розглядатися у справі про банкрутство такого боржника і не може бути передана на розгляд іншого суду з огляду на норму статті 7 КУзПБ та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 5015/118/11.

Так, Верховний Суд зазначив, що КУзПБ передбачає особливості розгляду справ про банкрутство, частина 2 статті 7 названого Кодексу визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника, як сторони у такому спорі, в межах справи про банкрутство. В такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.

При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18).

Відповідно до частини 3 статті 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Передачі господарським судом справи на розгляд за підсудністю до місцевого загального суду ані КУзПБ, ані ГПК України не передбачають.

У разі якщо господарський суд встановить, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (зокрема, через суб`єктний склад учасників спору), господарський суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Однак, ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2020 про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою засновника ПФ Інтервал про визнання недійсними рішень зборів комітету кредиторів скасовано постановою Західного апеляційного господарського суду, матеріали справи № 926/767-б/15 направлено до Господарського суду Чернівецької області для розгляду, а ухвалою господарського суду від 31.05.2021 відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 та здійснювався її розгляд у підготовчому провадженні та призначено до розгляду по суті.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 909/243/18 викладено правову позицію про те, що складовими конституційного принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005).

Так, ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

У цій справі Верховний Суд зазначив, що прийняття позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору та дії суду з подальшого призначення підготовчих засідань у справі створюють у особи правомірні очікування з правильності подання відповідної заяви, оскільки судом не повернуто її відповідно до ч. 6 ст. 180 ГПК України на стадії вирішення питання про прийняття такої позовної заяви до розгляду. Проте подальше закриття провадження у справі, за відсутності визначених ст. 231 ГПК України на це підстав, є не тільки порушенням вказаної статті, але і самого принципу правової визначеності, що не відповідає положенням законодавства.

Відповідно до вимог принципу правової визначеності правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки. Це так зване правило пріоритету норми за найбільш сприятливим для особи тлумаченням. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 904/2404/18.

Верховний Суд вважає, що у даному випадку, хоча Господарський суд Івано-Франківської області і помилково прийняв для спільного розгляду з первісним позовом позов ПрАТ Страхова компанія Укрінстрах, за відсутності визначеного у ГПК України механізму виправлення такої помилки (окрім як оскарження такої ухвали разом з рішенням суду по суті спору), у Господарського суду Чернівецької області були відсутні підстави для закриття провадження у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

В контексті зазначеної правової позиції Верховного Суду, враховуючи, що:

- заява засновника ПФ Інтервал ОСОБА_1 від 17.01.2020 була прийнята до розгляду судом, незважаючи на визначену позивачем фізичну особу відповідача;

- спір про визнання недійсними рішень комітету кредиторів боржника, щодо якого здійснюється провадження у справі про банкрутство, не може бути розглянутий інакше, як господарським судом у межах справи про банкрутство такого боржника;

- відсутня процесуальна норма, яка передбачає передачу справи господарським судом І інстанції на розгляд до суду іншої юрисдикції, суд доходить висновку, що усне клопотання представника ПФ Інтервал про передачу справи до місцевого загального суду за місцезнаходженням відповідача ОСОБА_2 є необгрунтованим, тому в його задоволенні належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, ч. 6 ст. 12, п. 8 ч. 1 ст. 20, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні усного клопотання представника Приватної фірми Інтервал Лозовського В.М. про передачу справи до загального місцевого суду за місцезнаходженням відповідача Кучака Ю.Ф.

Суддя Ковальчук Т.І.