ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2022 року Справа № 906/785/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Габрієля Я.В., адвоката, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.02.2022 Серія АІ №1211556

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Олевської районної спілки споживчих товариств на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 13.12.21р. суддею Тимошенком О.М. о 12:01 у м.Житомирі, повний текст складено 22.12.21р. у справі № 906/785/21

за позовом Олевської районної спілки споживчих товариств

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС"

про припинення речового права та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 Олевська районна спілка споживчих товариств звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Два ЕС", у якому просить припинити речове право ТОВ "Два ЕС" на нежитлове приміщення за адресою Житомирська область м. Олевськ, вул. Хмельницького Богдана, 1 площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1 поверху торгівельного центру "Уборть" та визнати право власності на нежитлове приміщення за адресою Житомирська область м. Олевськ, вул. Хмельницького Богдана, 1 площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1 поверху торгівельного центру "Уборть" за Олевською районною спілкою споживчих товариств.

Позовна заява ґрунтується на тому, що постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду по справі №906/1231/20 суд визнав незаконним та скасував рішення №18391729 від 26.12.2014 державного реєстратора Нілової А.О., Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України м.Київ, про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська область, м.Олевськ, вул.Богдана Хмельницького, 1, площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі першого поверху Торгівельного центру "Уборть" за Товариством з обмеженою відповідальністю "Два ЕС", тому відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

08.11.2021 до Господарського суду Житомирської області від представника позивача надійшла позовна заява у новій редакції, згідно якої просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення №18391729 від 26.12.2014 державного реєстратора Нілової А.О., Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України м.Київ, про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська область, м.Олевськ, вул.Богдана Хмельницького, 1, площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі першого поверху Торгівельного центру "Уборть" за Товариством з обмеженою відповідальністю "Два ЕС";

- припинити речове право Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" (код ЕДРПОУ 37176145) на нежитлове приміщення за адресою Житомирська область, м.Олевськ, вул.Богдана Хмельницького, 1, площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі першого поверху торгівельного центру "Уборть";

- визнати за Олевською районною спілкою споживчих товариств право власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська область, м.Олевськ, вул.Богдана Хмельницького, 1, площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі першого поверху Торгівельного центру "Уборть".

Підставою для подання позовної заяви у новій редакції, у якій крім вимог первісної позовної заяви викладено вимогу про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, стало те, що Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 01.09.2021 рішення Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08.06.21 по справі №906/1231/20 скасовано, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову залишено в силі.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 13.12.21 у справі №906/785/21 закрито провадження у справі в частині вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію прав. Відмовлено в позові в частині вимог про припинення речового права та про визнання права власності.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на п. 2 ч. 1 ст.175, п.3 ч.1 ст. 231 ГПК України вказав, що оскільки у справі №906/1231/20 судом вже вирішено вимогу про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 з тих самих підстав, суд приходить до висновку, що провадження у справі №906/785/21 підлягає закриттю в частині цієї вимоги.

Крім того, суд зазначив, що оскільки в задоволенні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 рішенням суду у справі №906/1231/20 відмовлено , а у цій справі провадження щодо цієї ж вимоги закрито, то вимоги про припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС", та про визнання за Олевською районною спілкою споживчих товариств право власності на нежитлове приміщення є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погодившись із винесеним рішенням, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 13.12.2021 у справі № 906/785/21 та постановити нове рішення, яким позов Олевської районної спілки споживчих товариств до ТОВ «Два ЕС» задоволити в повному обсязі.

Вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, не в повному обсязі встановив обставини справи, прийняте рішення ґрунтується на недоведених обставинах, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Так, з посиланням на ст. ст. 175, 231 ГПК України, вказує, що не погоджується із висновком суду першої інстанції про закриття провадження щодо вимоги про визнання незаконним та скасування рішення №18391729 від 26 грудня 2014 року, оскільки така вимога вже була розглянута судами при розгляді справи №906/1231/20, де в задоволенні такої вимоги було відмовлено з підстав пропуску трирічного строку позовної давності, що було встановлено у судовому рішенні у справі №910/16947/19.

Позивач зауважує, що він заперечує факт того, що він дізнався 11.02.2015 про порушення свого права з моменту отримання повідомлення про реєстрацію права власності на майно об`єкт іпотеки №1 від 04.02.2015. Звертає увагу, що про наявність вказаної обставини скаржнику стало відомо в 2020 році, а тому вважає що причина пропуску строку позовної давності є поважною, так як наявність цих обставин з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали своєчасне подання позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

02.05.2022 від скаржника надійшло клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги на інший час у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та веденням бойових дій, що унеможливлює його участь у судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача залишив вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про його відхилення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з тим, п. 3 ст. 2 ст. 202 ГПК України передбачає, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки скаржник у справі був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до рекомендацій Ради суддів України визначено по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що вказані рекомендації не є обов`язковими для виконання, а мають лише рекомендаційний характер, при цьому, скаржник не був позбавлений права подати клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції як у приміщенні суду так і поза межами приміщення суду за місцем свого перебування, а також скаржник не був позбавлений права направити свого представника для участі у справі.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, а тому, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника, за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги з підстави викладених у відзиві та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області від 13.12.21 у справі №906/785/21 залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

04.11.2010 між Олевською РССТ (позичальник/позивач) та ТОВ "Два ЕС" (позикодавець/відповідач) укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 01/01/10-БП, згідно з умовами якого позикодавець надає до 04.04.2013, а позичальник отримує фінансову допомогу у розмірі 100 000,00 грн. (т. 1 а.с.11).

30.01.2011 між Олевською РССТ (позичальник) та ТОВ "Два ЕС" (позикодавець) укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №02/01/11-БП відповідно до умов якого позикодавець надає до 31.03.2013, а позичальник отримує фінансову допомогу у розмірі 30 000,00 грн. (т. 1 а.с.12).

08.11.2012 між Позивачем та Відповідачем укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 03/11/12-БП згідно з умовами якого позикодавець надає до 08.03.2013, а позичальник отримує фінансову допомогу у розмірі 110 000,00 грн. (т. 1 а.с.13).

09.11.2012 між Олевською РССТ, як іпотекодавцем, та ТОВ "Два ЕС", як іпотекодержателем, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 8709, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язань, які виникли на підставі договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, в заставу було передано приміщення І-го поверху нежитлової будівлі ТЦ "Уборть", що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, що складається з: коридору 17 площею 17,4 кв. м, коридору 18 площею 24,7 кв. м, коридору 19 площею 2,9 кв. м, приміщення 20 площею 7,9 кв. м, кладової 23 площею 10,9 кв. м, коридору 39 площею 7,1 кв. м, приміщення 39-а площею 64 кв. м, приміщення 40 площею 14,1 кв. м, приміщення 41 площею 15,8 кв. м, коридору 42 площею 9,7 кв. м, коридору 43 площею 3,8 кв. м, вентиляційної шахти 43-а площею 1,2 кв. м, туалету 14 площею 1,7 кв. м, кладової 22 площею 2,5 кв. м, туалету 24 площею 1,2 кв. м, коридору 25 площею 6,8 кв. м, коридору 26 площею 2,7 кв. м, кабінету 27 площею 18 кв. м, коридору 23 площею 1,8 кв. м, коридору 29 площею 1,2 кв. м, туалету 30 площею 1,1 кв. м, туалету 31 площею 2,4 кв. м, коридору 32 площею 3,4 кв. м, приміщення 33 площею 14,4 кв. м, коридору 34 площею 23,1 кв. м, коридору 35 площею 2,2 кв. м, приміщення 36 площею 4,2 кв. м, коридору 36-а площею 11,2 кв. м, залу 37 площею 201,1 кв. м, коридору 37-а площею 3,4 кв. м, кладової 38 площею 4,5 кв. м, а всього загальною площею 486,4 кв. м. (т.1 а.с.14).

Відповідно до п. 3.1. договору іпотеки іпотекодавець засвідчив та гарантував, що цілком визнає, погоджується та розуміє порядок позасудового врегулювання та звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язується не чинити перешкод в реалізації іпотекодержателем (відповідачем) прав за цим договором.

Згідно з п. 5.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов основного договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення умов основного договору та/або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушених зобов`язань у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання, порушення строку виконання та/або виконання не в повному обсязі цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства України. Положення цього пункту договору не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому чинним законодавством порядку (п. 5.4. договору іпотеки).

Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання міститься у п. 6.2. договору іпотеки.

Відповідно до п. 6.9. договору іпотеки іпотекодержатель набуває у власність або продає від свого імені предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

18.12.2014 державним реєстратором Олевського РУЮ Житомирської області була проведена реєстрація права власності за ТОВ "Два ЕС" на нежитлове приміщення за адресою: м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1 (номер запису про право власності 8275944) (т. 1 а.с.34).

26.12.2014 державним реєстратором Ніловою А. О. Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м. Київ, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 18391729, згідно з яким за ТОВ "Два ЕС" зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 486,4 кв. м, що складає 3/20 частин нежитлової будівлі І-го поверху ТЦ "Уборть" (т.1 а.с.34).

Підставою для виникнення права власності став договір іпотеки від 09.11.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. та зареєстрований в реєстрі за №8709.

За твердженням Олевської РССТ, про обставини щодо проведення державної реєстрації на спірне нежитлове приміщення за ТОВ "Два ЕС" їй стало відомо з листа АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 05.11.2019 № 101-8/1252, що стало підставою для звернення з позовами до суду з метою повернення майна.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.07.2020 у справі №910/16947/19, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2020, було відмовлено у задоволенні позову Олевської РССТ до ТОВ "Два ЕС", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, про визнання незаконним і скасування рішення індексний номер 18391729 від 26.12.2014 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська обл., м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, площею 486,4 кв. м, що складає 3/20 частин нежитлової будівлі першого поверху Торгівельного центру "Уборть" за відповідачем, а також про припинення права власності відповідача на вказане приміщення шляхом скасування запису про право власності № 8275944 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вимоги позивача у справі №910/16947/19 були обґрунтовані невиконанням ТОВ "Два ЕС" вимог статті 46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності щодо надання документа, який підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень, оскільки в період з 04.04.2013 по 26.12.2014 на адресу Олевської районної спілки споживчих товариств не надходило жодних вимог від ТОВ "Два ЕС". Однак, під час розгляду вказаного позову Господарським судом Житомирської області встановлено, що 04.02.2015 ТОВ "Два ЕС" надіслало повідомлення №01 про реєстрацію права власності на майно - об`єкт іпотеки, яке Олевська РССТ отримала 11.02.2015.

Після завершення розгляду спору у справі № 910/16947/19, Олевська РССТ, вважаючи, що Відповідач незаконно зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки, 06.10.20 звернулась до суду з аналогічним позовом у справі №906/1231/20, який обґрунтований іншими підставами, а саме порушенням ТОВ "Два ЕС" умов укладеного між сторонами іпотечного договору та вимог статті 37 Закону України "Про іпотеку", а саме, у зв`язку з непроведенням оцінки предмету іпотеки. При цьому, оскільки рішення про державну реєстрацію, на думку позивача, є незаконним, то ним також заявлено похідну вимогу про припинення права власності ТОВ "Два ЕС" на спірне нежитлове приміщення.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про іпотеку", Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Як зазначено вище, у справі №906/1231/20 розглядалися вимоги Олевської районної спілки споживчих товариств про:

- визнання незаконним та скасування рішення № 18391729 від 26.12.2014, яке прийнято ОСОБА_1 , Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України м. Київ, про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська обл., м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, площею 486,4 кв. м, що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1-го поверху ТЦ "Уборть" за ТОВ "Два ЕС" (код ЕДРПОУ 37176145);

- припинення права власності ТОВ "Два ЕС" на вказане нежитлове приміщення шляхом скасування запису про право власності № 8275944 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.04.2021 у справі №906/1231/20 встановлено, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора № 18391729 від 26.12.2014 підлягає задоволенню, оскільки у документах, поданих для державної реєстрації права власності за ТОВ "Два ЕС", відсутня оцінка предмету іпотеки, що суперечить умовам укладеного між сторонами договору іпотеки; суд дійшов висновку, що за відсутності оцінки предмета іпотеки на час набуття його у власність ТОВ "Два ЕС" відсутні правові підстави вважати про дотримання справедливого балансу інтересів сторін правовідносин внаслідок вчинення державним реєстратором оскаржуваних у цій справі дій; водночас, суд зазначив про відсутність підстав для задоволення вимоги про припинення права власності ТОВ "Два ЕС" на вказане приміщення шляхом скасування запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки така вимога в розумінні статті 5 Господарського процесуального кодексу України є неефективним способом захисту, враховуючи, що на час ухвалення рішення судом такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про державну реєстрацію права закон не передбачав.

Суд відмовив у задоволенні позову у справі №906/1231/20, оскільки Олевська РССТ звернулася з позовною заявою до господарського суду 06.10.2020, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, оскільки, як було встановлено судами у справі № 910/16947/19, позивачу стало (могло стати) відомо про порушення його права з моменту отримання ним листа-повідомлення № 01 від 04.02.2015, а саме з 11.02.2015. При цьому позивач ані в письмовій, ані в усній формі у судових засіданнях не клопотав про визнання причин пропуску позовної давності поважними, оскільки вважав, що вказаний строк не є пропущеним.

Разом з тим, Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 скасовано рішення Господарського суду Житомирської області від 06.04.2021 у справі № 906/1231/20 та прийнято інше рішення, яким позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення № 18391729 від 26.12.2014, прийняте державним реєстратором Ніловою А. О.,

У зв`язку із скасуванням Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі №906/1231/20 рішення № 18391729 від 26.12.2014 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення позивач звернувся з позовною заявою у справі №906/785/21 та просив припинити речове право Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" та визнати за Олевською районною спілкою споживчих товариств право власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська область, м.Олевськ, вул.Богдана Хмельницького, 1, площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі першого поверху торгівельного центру "Уборть", які є похідними від вимоги про скасування рішення про реєстрацію права власності № 18391729 від 26.12.2014. .

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 01.09.2021 рішення Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08.06.21 по справі №906/1231/20 скасовано, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову залишено в силі.

Судами першої та касаційної інстанції у справі №906/1231/20 вирішено, що вимоги Олевської РССТ про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 не підлягають задоволенню, оскільки позивач у цій справі звернувся з позовною заявою до господарського суду з пропуском трирічного строку позовної давності.

Зважаючи на викладене, позивач доповнив позовні вимоги у справі №906/785/21 вимогою про визнання незаконним та скасування рішення № 18391729 від 26.12.2014 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська обл., м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, площею 486,4 кв. м, що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1-го поверху ТЦ "Уборть" за ТОВ "Два ЕС".

Підставою для звернення з даною вимогою стало те, що лише у 2020 році позивач дізнався, що при проведенні реєстрації права власності на предмет іпотеки ТОВ "Два ЕС" не було проведено та подано державному реєстратору оцінку предмету іпотеки, що суперечить умовам договору іпотеки. Зазначена обставина була визнана ТОВ "Два ЕС" та встановлена судовим рішенням лише при розгляді справи №906/1231/20.

Позивач зазначає, що вказану вимогу розглянуто судом під час розгляду справи №906/1231/20, якою встановлено факт отримання позивачем 11.02.15 повідомлення №01 від 04.02.15 про реєстрацію права власності за відповідачем.

Підставою для вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 у справі №906/1231/20 позивач зазначив порушення відповідачем умов договору іпотеки, у зв`язку з проведенням відповідачем реєстрації права власності без проведення оцінки предмету іпотеки.

У справі №906/785/21 підставою для звернення з вимогою про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 також зазначено недотримання відповідачем умов договору іпотеки в частині непроведення оцінки предмету іпотеки під час реєстрації права власності на приміщення, про що відповідач не міг знати.

Отже, колегія суддів зауважує, що під час розгляду справи №906/1231/20 між тими ж сторонами, судом розглянуто вимогу про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 з тих самих підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.231 ГПК України, визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно із п.2 ч.1 ст.175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014, оскільки таку вимогу вже вирішено судом у справі №906/1231/20 з тих самих підстав.

Водночас доводи апеляційної скарги про те, що позивач дізнався про порушення свого права в 2020 році та про поважність, у зв`язку із цим причин пропуску строку позовної давності не беруться судовою колегією до уваги, оскільки спростовуються обставинами які встановлені у справах №906/1231/20 та №910/16947/19.

Разом з тим, щодо вимог про припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" та про визнання за Олевською районною спілкою споживчих товариств право власності на нежитлове приміщення за адресою Житомирська область, м.Олевськ, вул.Богдана Хмельницького, 1, площею 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі першого поверху торгівельного центру "Уборть", колегія суддів зазначає, що вони є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014.

Як убачається із позовної заяви, ці вимоги скаржник обґрунтовує статтею 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", де вказано, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За наведеного, оскільки в задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора №18391729 від 26.12.2014 рішенням суду у справі №906/1231/20 відмовлено, а у даній справі провадження щодо цієї ж вимоги закрито, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС", та про визнання за Олевською районною спілкою споживчих товариств право власності на нежитлове приміщення є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

За наведеного, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 13.12.2021 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Олевської районної спілки споживчих товариств на рішення Господарського суду Житомирської області від 13.12.21 у справі № 906/785/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 13.12.21 у справі №906/785/21 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу № 906/785/21 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "09" травня 2022 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Демидюк О.О.