ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року

м. Київ

cправа № 908/2807/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

розглянув у письмовому провадженні без виклику сторін

касаційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2021

за заявою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури

про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/2807/21

за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Запорізької обласної державної адміністрації

до: Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради;

товариства з обмеженою відповідальністю "АЛВС"

про визнання недійсними рішень та договору підряду.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позовних вимог

Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури (далі - позивач, Прокуратура, Скаржник) в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Запорізької обласної державної адміністрації, звернувся до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (далі - відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю "АЛВС" (далі - ТОВ "АЛВС", відповідач 2) із позовом про визнання недійсним рішення про відповідність кваліфікаційним критеріям ТОВ "АЛВС", встановленим в тендерній документації, оформлене протоколом розкриття тендерних пропозицій від 29.06.2021 UA-2021-06-10-001878-а; визнання недійсним рішення про визнання переможцем відкритих торгів та про намір укласти договір з ТОВ "АЛВС", оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій від 06.07.2021 08-45 №06-07/21; визнання недійсним договору підряду № С234/ДПР по об`єкту: "Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя" від 20.07.2021, укладеного між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та ТОВ "АЛВС".

Разом із вказаною позовною заявою Прокуратурою подано до суду заяву від 21.09.21 № 15/2-2019-21 про забезпечення позову у справі шляхом заборони ТОВ "АЛВС" виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: "Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя" від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Стислий виклад судових рішень попередніх інстанцій

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 (суддя Корсун В.Л.) заяву Прокуратури про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "АЛВС" вчиняти дії щодо виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: "Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя" від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2021 (колегія суддів у складі: Березкіна О.В., Іванов О.Г., Антонік С.Г.) ухвалу господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 скасовано. У задоволенні заяви Прокуратури відмовлено.

Стислий виклад вимог касаційної скарги

Скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2021 та залишити в силі ухвалу господарського суду Запорізької області від 30.09.2021 про забезпечення позову.

Аргументи учасників справи

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено за неправильного застосування норм матеріального права (статей 16, 21, 215 ЦК України, статей 31, 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 2, 13, 14, 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини", статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", статті 37-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"), та із порушенням норм процесуального права: статей 13 - 15, 74, 136, 137 ГПК України, що призвело до неправильного вирішення заяви та помилкової відмови у забезпеченні позову.

Аргументи, зазначені у відзиві на касаційну скаргу

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "АЛВС" вчиняти дії щодо виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: "Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя" від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, позивач посилався на те, що подальше виконання відповідачем 2, у якого відсутня ліцензія на проведення будівельних робіт на об`єкті культурної спадщини може привести до втрати останнім своєї історико-культурної значущості.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ "АЛВС" виконувати спірний договір може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, оскільки у разі виконання ТОВ "АЛВС" робіт за спірним договором підряду, позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції, надавши оцінку доводам протилежної сторони, не погодилася з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши про недоведеність позивачем зв`язку змісту порушеного права та інтересу зі способом та наслідками забезпечення позову.

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 137 ГПК України).

Як встановлено судами, предметом спору у справі, яка розглядається, є немайнова вимога.

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за оспорюваним договором відповідачем 2 будуть виконуватись реставраційні роботи внутрішньої частини будинку ( без виконання фасадних робіт), що викликано аварійним технічним станом будівельних конструкцій в квартирах № 30,32,34,36.

Апеляційним господарським судом зазначено, що згідно листа Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" внаслідок замочування лесових просідних грунтів основа будинку та сама будівля деформувались. Є ймовірність падіння плит перекриття і сходових майданчиків. За наслідками позачергового засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя, мешканці вищезазначених квартир відселені.

Обґрунтовуючи наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "АЛВС" виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі прокурор посилається на те, що оскаржувані рішення прийняті та оспорюваний договір укладено всупереч статтям 31, 41 Закону України " Про публічні закупівлі", статтям 2, 13, 14, 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини", пункту 4 розділу І Загальні положення "Порядку визначення предмета закупівлі", затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 15.04.2020 № 708 та п. п. 6.2.2 ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва .

Місцевий господарський суд визнав вказані доводи заявника обґрунтованими, а заявлені заходи забезпечення позову такими, що узгоджуються із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

В свою чергу, оцінюючи адекватність та співмірність даного заходу забезпечення позову, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що зволікання проведення внутрішніх робіт може призвести до обвалення будинку, внаслідок чого можуть постраждати люди, та що взагалі поставить під загрозу фізичне існування даного будинку не тільки у контексті пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Втім, апеляційний господарський суд зазначив, що з ухвали суду першої інстанції не вбачається, яким чином, вжитий судом захід забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ "АЛВС" вчиняти дії щодо виконання робіт згідно з договором підряду № С234/ДПР по об`єкту: "Реставрація житлового будинку по пр. Соборний, 234 в м. Запоріжжя" від 20.07.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, сприятиме ефективному захисту або поновленню порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що згідно із частиною 11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Суд апеляційної інстанції установив, що у цьому випадку заявлені позивачем заходи забезпечення позову мають ознаки вирішення справи по суті.

Враховуючи наведене Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції, дослідивши висновки, викладені в ухвалі про забезпечення позову, враховуючи принципи співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, правильно застосував положення статті 136, 137 ГПК України та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Скаржник не спростував висновків суду апеляційної інстанції, покладених в основу оскаржуваної постанови, а також не довів неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування ухваленого у справі судового рішення.

З огляду на зазначене, касаційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін як таку, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати

Понесені Прокуратурою у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Касаційний господарський суд, керуючись статтями 129, 300, 304, 308, 309, 315 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі № 908/2807/21 залишити без змін, а касаційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова