ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2022 р. Справа №921/811/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Марка Р.І.,

Суддів: Матущака О.І.,

Скрипчук О.С.,

при секретарі судового засідання Залуцький Д.Т.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 14.01.2022 (вх. № 01-05/226/22 від 17.01.2022)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.12.2021 про забезпечення позову

у справі № 921/811/21 (суддя Гевко В.Л.)

за позовом: ОСОБА_2 , м. Тернопіль

до відповідачів:

1. ОСОБА_3 , с. Олишківці Збаразького р-ну Тернопільської області

2. ОСОБА_4 , с. Олишківці Збаразького р-ну Тернопільської області

3. ОСОБА_1 , с. Жуличі Золочівського р-ну Львівської області

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОДРУЖБА, с. Олишківці Збаразького р-ну Тернопільської області

2. Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Іван Теодорович, м. Тернопіль

про визнання недійсним договору дарування та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі, визнання недійсним протоколу загальних зборів учасників та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу,

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідачів: ОСОБА_5 ;

від третіх осіб: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.12.2021 у справі №921/811/21 заяву адвоката Тришака О.Г. б/н від 28.12.2021 (вх.№10556 від 28.12.2021) про забезпечення позову у справі № 921/811/21 задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом: заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати державну реєстрацію змін стосовно нерухомого та рухомого майна прав на таке майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОДРУЖБА" () та вносити записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна або прав на таке майно ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), до вирішення справи у суді по суті.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, встановивши наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, дійшов висновку, що така заява підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що на час розгляду даної справи в суді, управління ТОВ «АГРОДРУЖБА» та його поточну діяльність будуть здійснювати особи, які, як вказує позивач, фактично не мають на це права, так як стали засновниками товариства з порушенням закону, однак незважаючи на це володіють повноваженнями щодо відчуження як корпоративних прав так і майна ТОВ «АГРОДРУЖБА».

Оскільки інформація про часткове відчуження майна товариства підтверджена даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість доводів заявника про те, що у випадку позитивного для позивача судового рішення, таке рішення, в разі відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, стане лише формальністю та не призведе до реального ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, оскільки ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 на даний момент є учасниками (засновниками) ТОВ АГРОДРУЖБА, а їх оспорювані корпоративні права дають їм можливість як користуватися цими правами, так і розпоряджатися ними.

З метою унеможливлення доведення ТОВ «АГРОДРУЖБА» до банкрутства та захисту прав позивача (оскільки невжиття заявлених позивачем заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду), суд першої інстанції задоволив заявлену позивачем заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати державну реєстрацію змін стосовно нерухомого та рухомого майна прав на таке майно, що належить ТОВ "АГРОДРУЖБА" () та вносити записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна або прав на таке майно ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), до вирішення справи у суді по суті.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у випадку розгляду спору, пов`язаного із корпоративними правами, не може бути вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони приймати рішення про державну реєстрацію, заборони здійснення державної реєстрації змін щодо нерухомого та рухомого майна товариства, з яким пов`язаний спір про корпоративні права, та про внесення записів про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції наклав заборону відчуження на все нерухоме чи рухоме майно товариства, що не має жодного стосунку до суті спору, не є акціями чи корпоративними правами позивача, чим порушено ч. 10 ст. 137 ГПК України, котра прямо забороняє в порядку забезпечення позову здійснювати заборону вчинення дій, щодо інших прав/активів, окрім як корпоративних прав чи акцій.

На думку апелянта, в оскаржуваній ухвалі місцевий суд фактично заборонив відчужувати наявне в нього рухоме та нерухоме майно, що за своєю суттю нічим не відрізняється від накладення арешту на таке майно, що неузгоджується з позовними вимогами на забезпечення яких задовільняється заява позивача про забезпечення позову.

Апелянт вважає недоведеними також є обставини в оскаржуваній ухвалі щодо ризику банкрутства ТОВ «АГРОДРУЖБА», на що суд посилався як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову. У підтвердження здійснення діяльності товариства апелянтом надано акти звірки взаємних розрахунків між ТОВ «АГРОДРУЖБА» і ТОВ «Саванді» за період 2021 року та довідку «Лан-оіл Трейд» від 14.01.2022 про зберігання зерна згідно договору складацького зберігання, тощо.

Також, на думку скаржника, суд першої інстанції протиправно змінив вид забезпечення позову, про який просив заявник, чим порушив принцип диспозитивності господарського судочинства (ч. 1 ст. 14 ГПК України). На думку ОСОБА_1 , згідно оскаржуваної ухвали, заявник просив вжити вид (захід) забезпеченя позову передбачений п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, що передбачає «заборону відповідачу вчиняти дії», а суд забезпечив позов шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання, що визначено п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Вжиті судом заходи забезпечення позову є неспівозмірними з предметом позову та не є пропорційними щодо вимог заявника по суті спору, корті стосуються лише частки в розмірі 50 % у статутному капіталі товариства.

На думку скаржника, при повторному зверненні з заявою про забезпечення позову, заявник не надав конкретний перелік рухомого/нерухомого майна, щодо якого слід застосувати заборону державним реєстраторам приймати рішення, здійснювати реєстрацію та вносити записи про такі зміни на підставі загальних зборів учасників.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Матущака О.І., Скрипчук О.С.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено розгляд справи на 21.02.2022. Ухвалою суду від 21.02.2022 розгляд справи відкладено на 21.03.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 2.03.2022 розгляд справи відкладено на 18.04.2022.

23.02.2022 на адресу суду надійшли матеріали оскарження ухвали у справі № 921/811/21. Представник скаржника в судовому засіданні 18.04.2022 підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати оскаржувану ухвалу і прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

28.12.2022 від позивача до Господарського суду Тернопільської області надійшла заява (вх. № 10556) про забезпечення позову, у якій він просить вжити заходи забезпечення в межах справи № 921/811/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ТОВ АГРОДРУЖБА, приватний нотаріус Жовнір Іван Теодорович про визнання недійсним договору дарування та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі, визнання не дійсним протоколу загальних зборів учасників та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу.

Заходом для забезпечення вказаного вище позову заявник зазначає вжиття заходів шляхом: заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати державну реєстрацію змін стосовно нерухомого та рухомого майна прав на таке майно, що належить ТОВ "АГРОДРУЖБА" () та вносити записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна або прав на таке майно ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), до вирішення справи у суді по суті.

При зверненні з заявою про забезпечення позову від 28.12.2021, ОСОБА_2 , звертає увагу на те, що з даною заявою звертається до суду повторно.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.12.2021, суд забезпечив позов частково, зокрема: заборонив державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстр) юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни розміру статутного капіталу, зміни складу учасників (засновників) ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), зміни керівника (директора) ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), підписантів ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), змін до Статуту ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), до вирішення справи у суді по суті.

Цією ж ухвалою (від 15.12.2021) суд відмовив в частині задоволення заяви про забезпечення позову шляхом: заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь - яку державну реєстрацію змін стосовно будь-якого нерухомого та рухомого майна, що належить ТОВ "АГРОДРУЖБА" () та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна ТОВ "АГРОДРУЖБА" ().

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову у вказаній вище частині, суд першої інстанції зазначив, що заявником не наведено достатніх аргументів та підстав до застосування таких заходів забезпечення позову. Крім того, у поданій заяві не деталізовано та чітко не визначено рухоме та нерухоме майно, щодо якого слід застосувати заборону державним реєстраторам приймати рішення, здійснювати реєстрацію та вносити записи про такі зміни на підставі загальних зборів учасників. Не наведено дії, які б свідчили, що в даний час вчиняються якісь спроби таке майно відчужити. Не наведено заявником і достатніх аргументів щодо співмірності цих заходів та предмета позовних вимог.

Звертаючись 28.12.2021 із заявою про забезпечення позову (№ 10556) шляхом: «заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь - яку державну реєстрацію змін стосовно будь-якого нерухомого та рухомого майна, що належить ТОВ "АГРОДРУЖБА" () та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна ТОВ "АГРОДРУЖБА" ()» позивач стверджує, що ним встановлено факти часткового відчуження відповідачами майна ТОВ "АГРОДРУЖБИ", зокрема, права оренди на земельні ділянки.

Така інформація підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №270163101, сформованою по ТОВ АГРОДРУЖБА () від 12.08.2021, одразу після прийняття Верховним судом Постанови від 04.08.2021, ТОВ АГРОДРУЖБА володіло правами оренди земельних ділянок в кількості 85 шт. Відповідні договори оренди були укладені строком не менше 7-10 років та діяли до 2025 року.

Також, 28.12.2021, адвокатом Гришаком О.Г. було повторно отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №292786780, яка свідчить про те, що станом на 28.12.2021 в оренді ТОВ АГРОДРУЖБА перебуває всього 27 земельних ділянок. Тобто за період з 12.08.2021 року по 28.12.2021 року, ТОВ АГРОДРУЖБА відчужило права оренди на 58 земельних ділянок.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала Господарського суду Тернопільської області від 30.12.2021 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати державну реєстрацію змін стосовно нерухомого та рухомого майна прав на таке майно, що належить ТОВ "АГРОДРУЖБА" () та вносити записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна або прав на таке майно ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), до вирішення справи у суді по суті.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному ст. 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

За змістом ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов, зокрема, забезпечується в тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії, зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (Постанова Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова Пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 щодо забезпечення позову зазначено наступне, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим при вирішенні спору у суді є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У заяві про забезпечення позову № 1056 від 28.12.2021 ОСОБА_2 зазначає, що раніше орендовані ТОВ АГРОДРУЖБА земельні ділянки, тепер перебувають в оренді ТОВ Зірка Волині засновником якого є ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 , а директором цього товариства, також є ОСОБА_3 .

Заявник вказує, що ОСОБА_3 , директор ТОВ АГРОДРУЖБА разом із новими засновниками ТОВ АГРОДРУЖБА, одним з яких є його син ОСОБА_4 , умисне після прийняття Постанови Верховного Суду від 04.08.2021 вчинили дії пов`язані із відчуженням ТОВ АГРОДРУЖБА права оренди на 58 земельних ділянок, у зв`язку із чим станом на момент звернення із заявою про забезпечення позову, в оренді у ТОВ «АГРОДРУЖБА» перебувають лише 27 земельних ділянок.

Наведені вище дані підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою по ТОВ АГРОДРУЖБА () від 12.08.2021, номер інформаційної довідки №270163101, отриманої одразу після прийняття Верховним судом постанови від 04.08.2021. Згідно інформації взятої з реєстру, ТОВ АГРОДРУЖБА володіло правами оренди земельних ділянок в кількості 85 шт. Відповідні договори оренди були укладені строком не менше 7-10 років та діяли до 2025.

28.12.2021, адвокатом Гришаком О.Г. повторно отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки №292786780), яка свідчить про те, що станом на 28.12.2021 в оренді ТОВ АГРОДРУЖБА перебуває всього 27 земельних ділянок.

З наведеного вбачається, що за період з 12.08.2021 по 28.12.2021, ТОВ «АГРОДРУЖБА» відчужило права оренди на 58 земельних ділянок, таке відчуження здійснювалось особами, що входять до складу правління товариства.

З матеріалів справи № 921/383/20 вбачається, що ОСОБА_3 звертався з позовом до відповідача 1 ОСОБА_7 та відповідача 2 ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «АГРОДРУЖБА» про переведення прав і обов`язків покупця частки у статутному фонді товариства, де позивач просив суд:

- перевести на ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) права і обов`язки покупця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код № НОМЕР_2 ) за договором купівлі-продажу частики у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» (47333, Тернопільська область., Збаразький район, с. Заруддя, вул. І.Франка, 16, ), укладеного 22.08.2019 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (зареєстрованого у реєстрі за № _3879,3880_ 22.08.2019);

- припинити право власності ОСОБА_2 на частку у розмірі 50% у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» номінальною вартістю 21 000, 00 грн , яка є предметом договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» (47333, Тернопільська область, Збаразький район, с. Заруддя, вул. І.Франка, 16, ), укладеного 22.08.2019 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 ;

- визнати ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) власником частки у розмірі 50 % у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» номінальною вартістю 21 000 грн, яка є предметом договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» (47333, Тернопільська область., Збаразький район, с. Заруддя, вул. І.Франка, 16, ), укладеного 22.08.2019 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.09.2020 в позові ОСОБА_3 по справі № 921/383/20 відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.

В період між ухвалення постанови судом апеляційної інстанції та розглядом касаційної скарги Верховним Судом у справі № 921/383/20, 30.12.2020 Відділом з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 013000510 відповідно до якої, ОСОБА_3 став одноособовим власником та засновником ТОВ «АГРОДРУЖБА», розмір частки якого становив 100 %.

11.01.2021 ОСОБА_3 на підставі договору дарування та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» передав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_1 отримали в дар по 50 % кожний частки в статутному капіталі належного ОСОБА_3 ТОВ «АГРОДРУЖБА».

12.01.2021 приватним нотаріусом Жовнір І.Т. проведено державну реєстрацію зазначених вище змін до відомостей про юридичну особу (зміна складу засновників) 14000510.

Постановою Касаційного господарського суду від 04.08.2021 у справі № 921/383/20 скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020, яка була підставою для переведення на ОСОБА_3 прав покупця частки в статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» в розмірі 50% якою володів ОСОБА_2 .

Наведене свідчить про відсутність порушень теперішніх власників ТОВ «АГРОДРУЖБА» ( ОСОБА_4 чи ОСОБА_1 ), оскільки ОСОБА_3 не мав права розпоряджатися належною ОСОБА_2 часткою статутного капіталу ТОВ «АГРОДРУЖБА» в розмірі 50% частки статутного капіталу, що також спростовує твердження скаржника про те, що оскаржувана ухвала порушує права теперішніх власників товариства і порушує положення ч. 10 ст. 137 ГПК України.

У даній справі (№ 921/811/21) ОСОБА_2 намагається відновити його порушене право володіння часткою у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» розміром 50 %, шляхом:

- визнання недійсними договору дарування частки у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» () від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА» () від 11.01.2021 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ;

- визнання недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «АГРОДРУЖБА» () оформлених протоколом №1/2021 від 12.001.2021;

- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників ТОВ «АГРОДРУЖБА» () від 30.12.2020 за номером 013000510;

- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників ТОВ «АГРОДРУЖБА» () від 12.01.2021 за номером 014000510 ;

- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) та зміна місцезнаходження юридичної особи ТОВ «АГРОДРУЖБА» () від 14.01.2021 за номером 015000510;

- скасування державної реєстрації переходу юридичної особи на діяльність на підставі власного установчого документа або модельного статуту ТОВ «АГРОДРУЖБА» () від 14.01.2021 року, за номером 016000510.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

З наведеного вбачається, що заявлена заявником заяви про забезпечення позову, є обгрунтованою, оскільки таке забезпечення дасть змогу позивачу запобігти подальшому відчуженню майна товариства третім особам, участь в управлінні яким, позивач матиме право у випадку задоволення його позову у даній справі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на даний момент є учасниками (засновниками) ТОВ АГРОДРУЖБА, (частки в статутному капіталі товариства, які позивач оскаржує) і їх оспорювані корпоративні права дають їм можливість приймати рішення про відчуження майна, яке в перспективі може призвести до припинення діяльності товариства, або передачі майнових прав іншим особам, що може зумовлювати подання нових позовів до суду з подібним предметом спору.

Про відчуження майнових прав товариства, як зазначено вище свідчать, подані позивачем інформаційні довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо орендованих товариством земельних ділянок. Про відчуження немайнових прав товариства свідчать внесення змін до відомостей про юридичну особу (ТОВ «АГРОДРУЖБА») від 30.12.2020 та від 12.01.2021, тощо, оскільки їх внесення не відповідає викладеному у постанові Верховного Суду у справі № 921/383/20.

Наведене свідчить про наявність зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог у даній справі.

Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на даний момент продовжують бути учасниками (засновниками) ТОВ «АГРОДРУЖБА», які здійснюють поточну діяльність товариства (не маючи на це права, так як стали засновниками товариства з порушенням закону, однак незважаючи на це володіють повноваженнями щодо відчуження як корпоративних прав так і майна товариства), а ОСОБА_3 є його директором та враховуючи наявність доведених фактів відчуження прав на майно товариства, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для забезпечення позову у даній справі.

Вірними є висновки суду першої інстанції про те, що не вжиття заявлених позивачем заходів до забезпечення позову може призвести до відчуження в користь третіх осіб корпоративних прав ТОВ «АГРОДРУЖБА», нерухомого та рухомого майна товариства, в тому числі права оренди на земельні ділянки, які ще залишились, оскільки частина їх вже була відчужена.

Повне чи часткове відчуження майна та майнових і немайнових прав товариства третім особам призведе до неможливості фактичного повернення ОСОБА_2 (позивачу) його права на частку (50%) у статутному капіталі ТОВ «АГРОДРУЖБА», так як такого може не стати через передачу його третім особам, що унеможливлюватиме право ОСОБА_2 (у випадку задоволення позову по справі № 921/811/21) брати участь в управлінні товариством без нових позовів до суду щодо майна товариства і майнових прав його учасників.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходу забезпечення у справі № 921/811/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОДРУЖБА, приватний нотаріус Жовнір Іван Теодорович про визнання недійсним договору дарування та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі, визнання не дійсним протоколу загальних зборів учасників та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, шляхом накладення:

- заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати державну реєстрацію змін стосовно нерухомого та рухомого майна прав на таке майно, що належить ТОВ "АГРОДРУЖБА" () та вносити записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна або прав на таке майно ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), до вирішення справи у суді по суті.

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності господарського судочинства, оскільки самостійно змінив вид забезпечення позову про який просив заявник (з п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України на п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України). Судова колегія вважає такі твердження апелянта безпідставними і зазначає наступне.

З заяви позивача про забезпечення позову, а саме її прохальної частини, чітко вбачається, що позивач просить забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати державну реєстрацію змін стосовно нерухомого та рухомого майна прав на таке майно, що належить ТОВ "АГРОДРУЖБА" () та вносити записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "АГРОДРУЖБА" () чи директора ТОВ "АГРОДРУЖБА" (), які прямо стосуються нерухомого чи рухомого майна або прав на таке майно ТОВ "АГРОДРУЖБА" ().

Вказаний захід забезпечення позову заявник просить застосувати на підставі ст. 136-140 ГПК України, серед переліку яких міститься також, зокрема положення п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Окрім того, необгрунтованими є посилання скаржника на те, що по своїй суті суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову наклав арешт на майно товариства, оскільки накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, є окремим заходом забезпечення позову визначеним п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

При застосуванні визначеного п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України заходу забезпечення позову (накладення арешту), по суті обмежується право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому такий захід може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. При цьому заарештовані кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України, викладені у постановах КГС ВС від 15.01.2019 у справі N 915/870/18, від 05.09.2019 у справі N 911/527/19, від 16.10.2019 у справі N 911/1530/19, від 25.09.2020 у справі N 925/77/20, тощо.).

Заборона ж вчиняти реєстраційні дії є одним з визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Кінцевою метою позову в цій справі є поновлення порушених прав, інтересів позивача як учасника ТОВ «АГРОДРУЖБА», зокрема шляхом повернення переданого третім особам права власності 50 % частки статутного капіталу товариства, а з ним і права брати участь в управлінні майном товариства та прийнятті рішень товариством, які стосуються його діяльності.

У зв`язку із тим, що управління майном товариства станом на тепер здійснюють в тому числі особи, які ймовірно заволоділи частками у статутному капіталі незаконним способом (достовірність чого встановлюватиме суд при розгляді даної справи по суті), то з метою забезпечення права позивача на здійснення права управління майном (частка в статутному капіталі якого у товаристві складає 50%) і збереження цього майна обгрунтованими є вимоги позивача, викладені у заяві про забезпечення позову № 10556 від 28.12.2021 у даній справі.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що ухвалене рішення (про забезпечення позову) жодним чином не вплине на поточну господарську діяльність ТОВ «АГРОДРУЖБА», адже вона не впливає на можливість укладання товариством договорів з контрагентами, здійснення виробництва продукції, надання послуг тощо.

Окрім того, судова колегія Західного апеляційного господарського суду звертає увагу також на те, що відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2022 задоволено заяву ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду та його позовну заяву у даній справі залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України і скасовано заходи по забезпеченню позову, вжиті в тому числі оскаржуваною ухвалою суду від 30.12.2021.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (с. 280 ГПК України).

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст.280 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги. Таких підстав апеляційним судом також не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ «Коарт» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не підлягає до задоволення у зв`язку із чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.12.2021 у справі № 921/811/21 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.04.2022.

Головуючий -суддя Марко Р.І.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.