РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.05.2022Справа № 910/21314/21
за позовом Приватного підприємства "Електромонтажсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блусан Солар Енерджі Тех Україна"

про стягнення 86 787,60 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Електромонтажсервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блусан Солар Енерджі Тех Україна" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки товару №150920 від 15.09.2020 у розмірі 86 787,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2022 відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження сторін.

Як вбачається з матеріалів справи поштові відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі були вручені сторонам у справі.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Блусан Солар Енерджі Тех Україна" (постачальник) та Приватним підприємством "Електромонтажсервіс" (покупець) було укладено договір поставки товару №150920, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, визначений цим договором, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за ціною (вартістю), в порядку та в строки, визначені у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору, кількісні, якісні та інші істотні характеристики товару, що передається за цим договором, погоджуються сторонами у виписаних постачальником рахунках.

Згідно п. 2.4 договору, оплата вартості товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати - повної або часткової та/або протягом 30 календарних днів з дати поставки.

Прийняття товару здійснюється покупцем в суворо встановленому порядку. При виявленні невідповідності товару умовам договору за якістю, та/або кількістю, покупець повинен негайно не пізніше одного календарного дня попередити про це постачальника (п. 3.3 договору).

Договір є чинним до 15.09.2021 включно, окрім випадків його дострокового припинення (розірвання), обумовлених цим договором або чинним законодавством (п. 10.2 договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виставлені відповідачем рахунки на оплату були оплачені у повному обсязі, однак відповідач не поставив товар у повному обсязі, чим порушив зобов`язання за договором. У зв`язку із вказаним, позивач просить стягнути з відповідача вартість непоставленого товару.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем були виставлені рахунки на оплату: №15 від 15.09.2020 на суму 59 667,60 грн; №17 від 30.10.2020 на суму 15 000,00 грн; №19 від 23.11.2020 на суму 15 480,00 грн; №22 від 25.12.2020 на суму 11 640,00 грн.

Позивачем були оплачені виставлені рахунки у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень: №524 від 06.10.2020 на суму 59 667,60 грн; №534 від 14.12.2020 на уму 15 000,00 грн; №545 від 15.01.2021 на суму 15 480,00 грн; №557 від 05.03.2021 на суму 11 640,00 грн.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач поставив позивачу товар згідно видаткової накладної №16 від 30.10.2020 на суму 15 000,00 грн.

Позивач направляв на адресу відповідача лист-вимогу від 28.09.2021 за вих. №3/09, у якому позивач просив здійснити поставку товару протягом 7 календарних днів з моменту отримання листа-вимоги.

Відповіді на лист-вимогу до матеріалів справи не додано.

02.12.2021 позивач звернувся до відповідача із листом-вимогою за вих. 2/12 від 01.12.2021, у якому позивач повідомив відповідача про відмову від договору та просив повернути сплачені грошові кошти у строк до 09.12.2021.

Відповіді на лист-вимогу до матеріалів справи не додано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов`язання відповідача щодо поставки товару є таким, що настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем попередньої оплати на суму 86 787,60 грн, тому оскільки строк повернення попередньо оплати є таким що настав, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача коштів у сумі 86 787,60 грн.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за договором, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Електромонтажсервіс" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блусан Солар Енерджі Тех Україна" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 104, код ЄДРПОУ - 40424642) на користь Приватного підприємства "Електромонтажсервіс" (29000, м. Хмельницький, вул. Маршала Рибалко, буд. 5, кв. 86, код ЄДРПОУ - 32039306) 86 787 (вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят сім) грн 60 коп. - суми основного боргу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна