ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2022 р. Справа №909/706/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Олійник Н.

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства Болехівське лісове господарство від 14.12.2021 за № 452/03

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2021 (повний текст рішення складено 25.11.2021, суддя Стефанів Т.В.)

у справі № 909/706/21

за позовом виконувача обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України в особі Державного підприємства "Болехівське лісове господарство"

до відповідача фізичної особи-підприємця Лицур Мар`яни Степанівни

про зобов`язання звільнити нерухоме майно та передати його за актом прийому-передачі

за участю представників:

прокурор Рогожнікова Н.;

від позивачів не з`явились;

від відповідача Мельник Р.Я. - адвокат

19 липня 2021 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся виконувач обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України в особі Державного підприємства "Болехівське лісове господарство" з позовом до фізичної особи-підприємця Лицур Мар`яни Степанівни про зобов`язання звільнити нерухоме майно, площею 196 кв.м, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Болехівська міська рада с. Бубище, вул. О. Довбуша, 1а та передати його за актом прийому-передачі ДП «Болехівське лісове господарство».

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказав на те, що додатковою угодою продовжено строк дії договору оренди державного майна на два місяці, і продовження такого строку слід обраховувати з моменту укладення додаткової угоди; ДП "Болехівське лісове господарство" звернулося до відповідача в місячний термін з моменту припинення дії договору оренди державного майна про повернення майна, у зв`язку із закінченням терміну його дії; відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення майна.

Підстави звернення з даним позовом прокурор обґрунтував тим, що порушення інтересів держави полягають у неповерненні відповідачем орендованого майна, чим обмежується право Орендодавця щодо вільного його використання після припинення договору оренди, оскільки майно Державного агентства лісових ресурсів України, балансоутримувачем якого є ДП «Болехівське лісове господарство» перебуває у відповідача без відповідних підстав, що завдає матеріальної шкоди інтересам держави, негативно впливає на стан фінансування видатків бюджету. Разом з тим, позивачами до цього часу не вжито заходи та не вчинено жодних дій щодо повернення спірного приміщення.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2021 року у справі № 909/706/21 (суддя Т.В. Стефанів) в задоволенні позову відмовлено; судовий збір в сумі 2270,00 грн. залишено за Івано-Франківською обласною прокуратурою (т. 1, а.с. 212-217).

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ні прокурором, ні Державним агентством лісових ресурсів України, ні ДП "Болехівське лісове господарство" не вчинено активних дій, спрямованих на доведення факту існування додаткової угоди, у поданій ними редакції. Враховуючи наведене, при розгляді даної справи, місцевий господарський суд взяв до уваги редакцію додаткової угоди, яку представлено представником відповідача. Так, додатковою угодою № 07-01/20 від 20.05.2020 сторони змінили строк дії договору оренди державного майна № 07-01/17 від 23.05.2017 - з 23.05.2017 до 20.06.2020, водночас, матеріали справи не містять заяви однієї із сторін про припинення цього договору, поданої у місячний строк з моменту закінчення строку його чинності, а саме з 21.06.2020 до 21.07.2020, як того вимагають приписи п. 10.6 договору. Отже, строк дії договору оренди державного майна № 07-01/17 від 23.05.2017, укладеного між ДП "Болехівське лісове господарство" (Орендодавець) та ФОП Лицур М. С. (Орендар) продовжено на 3 роки 28 днів, тобто до 18.07.2023. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для повернення відповідачем орендованого майна позивачу ДП "Болехівське лісове господарство" відсутні.

Не погодившись з даним рішенням, позивач-2 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його таким, що прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушеням норм матеріального і процесуального права, з огляду на наведене просив скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:

1) скаржник зазначає, що 20.05.2020 сторони уклали додаткову угоду № 07-01/20 до договору оренди державного майна № 07-01/17 від 23.05.2017, якою внесли зміни та доповнення до п. 10.1 договору. В ході розгляду справи відповідач надав свій оригінал додаткової угоди, яка відрізняється за своїм змістом від додаткової угоди, яку надав позивач;

2) скаржник наголошує, що з приводу надання представником відповідача копії додаткової угоди, у якій зазначено строк дії до 20.06.2020, суду першої інстанції було надано пояснення від представника позивача-2, зокрема, що під час укладення додаткової угоди № 07-01/20 від 20.05.2020 було допущено описку та помилково зазначено, що строк договору діє до 20.06.2020. Після проведення арифметичного обчислення та виявлення помилки, сторонами був підписаний виправлений варіант цієї угоди № 07-01/20 від 20.05.2020. Почеркознавчих експертиз у справі не проводилось, а отже, на думку скаржника суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що підпис і печатка на додатковій угоді, у редакції поданій позивачем, суттєво відрізняється і безпідставно визнав цю додаткову угоду, як неналежний доказ;

3) стверджує, що договір діяв до 20.07.2020, а повідомлення про повернення майна, у зв`язку із закінченням договору оренди майна направлено 28.07.2020 (після закінчення строку його чинності протягом одного місяця), у визначені п. 10.6 договору строки, відтак, договір не може бути пролонгований, як зазначає відповідач.

Позивач-1 у письмових поясненнях на апеляційну скаргу підтримує її в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що якщо навіть враховувати той факт, що відповідач категорично заперечував укладення додаткової угоди в редакції позивача, то судом в першу чергу мало бути призначено експертизу, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право (ст. 99 ГПК України). Суд першої інстанції на власний розсуд прийняв рішення про неналежність доказу, хоча, можливо в даному випадку, було виявлено кримінальне правопорушення, про яке суд зобов`язаний був повідомити відповідні органи. Позивач-1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що представником відповідача додаткова угода, де зазначено термін дії до 20.06.2020 була долучена до матеріалів справи лише 17.10.2021, в день прийняття оскаржуваного рішення, доказів направлення іншим сторонам до матеріалів справи не долучено, а даного примірника додаткової угоди не було в наявності ні у прокурора, ні у Державного агенства лісових ресурсів України. Просить оскаржуване рішення скасувати в повному обсязі.

Прокурор та відповідач не надали суду письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

Представник відповідача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Позивачі не забезпечили явку уповноважених представників в судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне:

23 травня 2017 року між ДП "Болехівське лісове господарство" (Орендодавець) та ФОП Лицур Мар`яною Степанівною (Орендар) було укладено договір оренди державного майна № 07-01/17. Відповідно до п. 1.1 договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування державне майно - господарська будівля площею 196 кв. м, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Болехівська м/р с. Бубнище, вул. О. Довбуша, 1а, та перебуває на балансі ДП «Болехівське лісове господарство», вартість якого згідно звіту про незалежну оцінку, виконану станом на 30.11.2016 становить 184632,00 грн. без ПДВ. Майно передається в оренду з метою використання під їдальню, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи (п. 1.2 договору) (т. 1, а.с. 193-197).

Згідно із п. 2.1 договору вступ Орендаря у користування майном, зазначеним у п. 1.1 настає одночасно із підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі вказаного майна.

Цей договір було укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 23 травня 2017 до 23 квітня 2020 (п. 10.1 договору).

Пунктом 10.6 договору сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору оренди.

У разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендодавцю. Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендаря (п.п. 10.9, 10.10 договору).

На виконання умов даного договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування господарську будівлю площею 196 кв.м, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Болехівська м/р с. Бубнище, вул. О. Довбуша, 1а та перебуває на балансі Державного підприємства «Болехівське лісове господарство, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін актом приймання передачі на відповідальне збереження та оплатне користування від 24.05.2017 (т. 1, а.с. 199).

20 травня 2020 року сторони уклали додаткову угоду № 07-01/20 до договору оренди державного майна № 07-01/17 від 23.05.2017, якою внесли зміни та доповнення до п. 10.1 договору.

В ході розгляду справи суд встановив, що оригінали додаткової угоди, які є у позивача - ДП "Болехівське лісове господарство" та відповідача відрізняються за своїм змістом.

Так, в оригіналі додаткової угоди, представленої суду представником ДП "Болехівське лісове господарство", яка містить виправлення, п. 10.1 викладено в такій редакції: «Цей договір діє з 23 травня 2017 по 20 липня 2020» (т. 1, а.с. 200). Водночас, копія додаткової угоди не відображає виправлення, яке внесено до оригіналу (т. 1, а.с. 25).

В свою чергу, в оригіналі додаткової угоди, представленої суду представником ФОП Лицур М. С. п. 10.1 викладено в такій редакції: «Цей договір діє з 23 травня 2017 по 20 червня 2020» (т. 1, а.с. 207).

ДП "Болехівське лісове господарство" зверталося до ФОП Лицур М. С. з вимогою № 299 від 28.07.2020 повернути майно, у зв`язку із закінченням договору оренди майна № 07-01/17 (т. 1, а.с. 26). Факт направлення вимоги на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 29.07.2020, фіскальним чеком та накладною від 29.07.2020 (т. 1, а.с. 27-29).

Предметом спору у цій справі є вимога виконувача обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України в особі Державного підприємства "Болехівське лісове господарство" про зобов`язання відповідача звільнити нерухоме майно, площею 196 кв.м, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Болехівська міська рада с. Бубище, вул. О. Довбуша, 1а та передати його за актом прийому-передачі ДП «Болехівське лісове господарство».

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

За умовами статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

В договорі оренди державного майна № 07-01/17 від 23.05.2017 строком дії договору визначено 2 роки 11 місяців; початково погоджено його дію з 23.05.2017 до 23.04.2020. В подальшому, 20.05.2020 сторонами підписана додаткова угода № 07-01/20, якою продовжено термін дії договору з 23.05.2017 до 20.06.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Строк дії укладеного між сторонами договору оренди державного майна, з врахуванням додаткової угоди № 07-01/20 від 20.05.2020 до договору закінчувався 20.06.2020, отже, Орендодавець мав право заявити заперечення стосовно продовження договору оренди протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди, тобто до 20.07.2020 року.

Водночас, матеріали справи не містять заяви однієї із сторін про припинення цього договору, поданої у місячний строк з моменту закінчення строку його чинності, а саме з 21.06.2020 до 21.07.2020, як того вимагають положення п. 10.6 договору.

Наведеним спростовуються твердження скаржника, що повідомлення про повернення майна, у зв`язку із закінченням договору оренди майна направлено після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, у визначені п. 10.6 договору строки.

Таким чином, підстави для повернення відповідачем орендованого майна позивачу - ДП "Болехівське лісове господарство" відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновоком місцевого господарського суду, що поданий позивачем примірник додаткової угоди є неналежним доказом, оскільки додаткова угода, яка подана позивачем містить виправлення, разом з тим, копія додаткової угоди не відображає виправлення, яке внесено до оригіналу. Ні прокурором, ні Державним агентством лісових ресурсів України, ні ДП "Болехівське лісове господарство" не вчинено активних дій, спрямованих на доведення факту існування додаткової угоди, у поданій ними редакції. Крім того, прокурор та позивач-2 не заперечили факту, що додаткова угода в редакції поданій відповідачем укладалася.

Враховуючи те, що прокурор та позивач-2 не заперечили факту, що додаткова угода в редакції поданій відповідачем укладалася і підписана сторонами, відтак безпідставними є покликання скаржника на призначення експертизи у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2021 року у справі № 909/706/21.

З огляду на вищенаведені норми права, умови укладеного між сторонами договору оренди державного майна № 07-01/17 від 23.05.2017, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача звільнити нерухоме майно, площею 196 кв.м, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Болехівська міська рада с. Бубище, вул. О. Довбуша, 1а та передати його за актом прийому-передачі ДП «Болехівське лісове господарство», про що правомірно зазначив в рішенні господарський суд.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 269, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2021 у справі №909/706/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 15.04.2022 року.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік