ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р. Справа №914/1351/16 (914/3795/21)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів МАРКА Р.І.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

За участю представника боржника Стасишина Р.М. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Альянс», Київ б/н від 20.12.2021

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.12.2021 (суддя Артимович В.М.)

про забезпечення позову до подання позовної заяви

у справі № 914/1351/16 (914/3795/21)

особи, які можуть отримати

статус учасника справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр управління нерухомістю», м.Харків

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Хотел», м. Харків

Акціонерне товариство «Банк Альянс», м. Київ

у межах справи № 914/1351/16

за заявою ініціюючого кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілік Буд», Київ

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест», м. Трускавець, Львівська область

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В провадженні Господарського суду Львівської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 914/1351/16 за заявою ТОВ Вілік Буд про банкрутство ТОВ „Трускавецьінвест.

До Господарського суду Львівської області була подана заява ТОВ «Трускавецьінвест» в особі ліквідатора Бондаренка В.А. про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви в межах справи № 914/1351/16, в якій просить накласти арешт на наступне нерухоме майно: нежитлову будівлю (спальний корпус санаторію "Женева") загальною площею 2451,8 кв.м., що розташована за адресою Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 63 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5); земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0006, загальною площею 0,0934 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, що розташована за адресою Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, земельна ділянка 63 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5); нежитлову будівлю ("SPA-Wellnes" центр з басейнами) загальною площею 7228,6 кв.м., що розташована за адресою Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 63 Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 115); будівлю готельного корпусу № 4 (літера за планом земельної ділянки «А» № 7), загальна площа 6208,2 кв.м., розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 65 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 115); земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0008, загальною площею 2,1472 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, земельна ділянка 65 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15). Також заявник просив заборонити будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна: нежитлової будівлі (спальний корпус санаторію "Женева") загальною площею 2451,8 кв.м., що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 63 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5); земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0006, загальною площею 0,0934 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, земельна ділянка 63 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5); нежитлової будівлі ("SPA-Wellnes" центр з басейнами) загальною площею 7228,6 кв.м., що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 63 Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 115); будівлі готельного корпусу № 4 (літера за планом земельної ділянки «А» № 7), загальна площа 6208,2 кв.м., розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 65 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 115); земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0008, загальною площею 2,1472 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, земельна ділянка 65 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15).

Подана заява обґрунтована тим, що вказане майно вибуло з власності боржника у зв`язку із проведенням аукціонів з продажу майна. Так, відповідно до протоколу №8/2 від 28.12.2018 переможцем аукціону визначено ТОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю», яке придбало зазначене вище майно на підставі договору купівлі-продажу.

Водночас ТОВ Трускавецьінвест виявлено ряд порушень, допущених при організації та проведенні вказаних аукціонів з продажу майна боржника, у зв`язку з чим та з метою повернення реалізованого на цих аукціонах майна до ліквідаційної маси, боржник має намір звернутися до Господарського суду Львівської області з позовом до організатора аукціонів (Товарна біржа «Компанія з продажу активів»), переможця аукціонів - ТОВ «МЦУН» про визнання відповідних аукціонів недійсними. ТОВ Трускавецьінвест також має намір заявити позовні вимоги про витребування майна від особи, якій спірне майно на даний час належить на праві власності, а саме: АТ «Банк Альянс».

Враховуючи те, що придбане на аукціоні майно вже було тричі перепродане, є значна ймовірність того, що до моменту розгляду по суті позовної заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння таке майно може бути в будь-який момент відчужене новим власником. Таким чином, невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Ухвалою суду від 15.12.2021 задоволено заяву про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: нежитлову будівлю (спальний корпус санаторію "Женева") загальною площею 2451,8 кв.м.; земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0006, загальною площею 0,0934 га; нежитлову будівлю ("SPA-Wellnes" центр з басейнами) загальною площею 7228,6 кв.м.; будівлю готельного корпусу № 4 (літера за планом земельної ділянки «А» № 7), загальна площа 6208,2 кв.м.; земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0008, загальною площею 2,1472 га, а також заборони будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (суб`єктами, уповноваженими на вчинення реєстраційних дій), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна.

Ухвала суду обґрунтована тим, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки після вибуття майна з власності заявника (боржника) на проведеному в межах справи про банкрутство аукціоні, таке майно тричі змінило власника. Враховуючи, що позов про витребування майна з чужого незаконного володіння пред`являється до особи, у володінні якої це майно фактично перебуває, то відчуження спірного майна АТ «Банк Альянс» призведе до неможливості ефективного реального захисту прав позивача та їх поновлення зазначеним шляхом.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

АТ «Банк Альянс» подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. В апеляційній скарзі апелянт покликається на такі обставини:

- заявником не надано, а судом не встановлено наявності жодних доказів на підтвердження вчинення АТ «Банк Альянс» будь-яких дій, спрямованих на відчуження спірного майна;

- АТ «Банк Альянс» є власником спірного майна з квітня 2020 року, однак протягом цього часу не вчиняв жодних дій щодо його відчуження;

- не наведено жодних фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову;

- подана заява про забезпечення обґрунтована виключно власними припущеннями заявника щодо потенційної можливості відчуження апелянтом спірного майна без підтвердження таких висновків належними доказами, а тому така заява не підлягає задоволенню;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо того, що між сторонами існує спір, оскільки договори купівлі-продажу спірного майна укладав саме ліквідатор боржника Бондаренко В.А.

Ліквідатором боржника Бондаренком В.А. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Покликається на таке:

- застосування заходів забезпечення позову спрямовані на попередження можливих недобросовісних дій відповідача та уникнення потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення;

- в господарському процесі впроваджено стандарт доказування «вірогідність доказів», у зв`язку із чим та враховуючи неодноразове відчуження спірного майна, є ймовірність того, що при існуванні потенційної загрози витребування майна від відповідача за рішенням суду, останній може вчиняти дії, спрямовані на його відчуження;

- застосовані заходи забезпечення безпосередньо пов`язані із предметом позову та є доцільними задля запобігання істотного ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення позову;

- при розгляді заяви судом правомірно не досліджувалися та не оцінювалися доводи та мотиви, які стосуються уже суті самого майбутнього позову, оскільки в протилежному випадку суд вийшов би за межі предмету розгляду.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було.

В судове засідання з`явився представник боржника, який висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги; просив оскаржувану ухвалу залишити без змін. Представники інших учасників у справі (в т.ч. осіб, які можуть мати вказаний статус) в судове засідання не з`явилися.

Водночас від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване дією на території України воєнного стану та пов`язаними із ним обмеженнями в доступі до будівлі банку, де знаходяться матеріали справи.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин щодо неможливості фізичного доступу до матеріалів справи апелянтом не надано. Окрім цього, суд зазначає, що адвокат апелянта не був позбавлений можливості ознайомитися із матеріалами справи за допомогою системи «Електронний суд» та здійснити представництво інтересів довірителя в режимі відеоконференцзв`язку, в тому числі, за допомогою власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.

Фактичні обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою реалізації в ліквідаційній процедурі у справі №914/1351/16 ТОВ Трускавецьінвест належного боржникові майна для проведення розрахунків з кредиторами, організовано та проведено ряд аукціонів з продажу майна, за результатами яких належне боржникові майно вибуло з його власності. Зокрема, 28.12.2018 відбулись торги у формі другого повторного аукціону з продажу майна банкрута - ТОВ «Трускавецьінвест» частинами.

Відповідно до протоколу № 8/2 від 28.12.2018 переможцем аукціону визначено ТОВ «Міжнародний центр управління нерухомістю», яке придбало лот №8/2, який складався з: нежитлової будівлі, /"SPA-Wellnes" центр з басейнами/, загальною площею 7228,6 кв.м., що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 63 Б; нежитлової будівлі (Спальний корпус санаторію "Женева") загальною площею 2451,8 кв.м., що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 63; земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0006, загальною площею 0.0934 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, земельна ділянка 63; будівлі готельного корпусу № 4 (літера за планом земельної ділянки «А» № 7), загальна площа 6208,2 кв.м., розташована за адресою Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 65; земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0008, загальною площею 2,1472 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів, що розташована за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вулиця Суховоля, земельна ділянка 65.

28.12.2018 між ТОВ «Трускавецьінвест» та ТОВ «МЦУН» укладено договір купівлі-продажу вказаного майна, та переможцем аукціону по лоту №8/2 - ТОВ «МЦУН» було на рахунок банкрута сплачено 8 923 262,40 грн вартості реалізованого майна.

16.01.2019 покупцем ТОВ «МЦУН» отримано свідоцтво на право власності вищезазначеного майна, яке посвідчено Скрипченко А.Д., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області 16.01.2019 за реєстровим номером № 24.

Проте, виходячи із змісту заяви ТОВ «Трускавецьінвест», ним виявлено ряд порушень, допущених при організації та проведенні вказаних аукціонів з продажу майна боржника, у зв`язку з чим та з метою повернення реалізованого на цих аукціонах майна до ліквідаційної маси, боржник має намір звернутися до Господарського суду Львівської області з позовом до організатора аукціонів (Товарна біржа «Компанія з продажу активів»), переможця аукціонів - ТОВ «МЦУН» про визнання відповідних аукціонів недійсними. ТОВ «Трускавецьінвест» також має намір заявити позовні вимоги про витребування майна від особи, якій спірне майно на даний час належить на праві власності, а саме: АТ «Банк Альянс».

Оцінка суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Виходячи із системного аналізу зазначених вище процесуальних норм, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

При цьому, необхідність застосування заходів забезпечення випливає саме з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти може застосовуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

За висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, у разі звернення до суду з майновою вимогою, судове рішення у разі задоволення якої вимагатиме примусового виконання, має застосовуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (висновки, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 923/826/19).

У даній справі судом першої інстанції встановлено, що предметом позовних вимог будуть немайнові вимоги (про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника), а також майнові вимоги (про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме від АТ «Банк Альянс»). Отже, задоволення майнових вимог вимагатиме примусового виконання, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заявник зазначив, що АТ «Банк Альянс» має можливість, в будь-який момент до прийняття судового рішення та набрання ним законної сили, відчужити майно на користь третіх осіб, чим мотивує власне достатньо обґрунтоване припущення відносно того, що майно, яке є у АТ «Банк Альянс» на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Також, в обґрунтування цих обставин, заявник покликається на те, що після реалізації майна на аукціонах з продажу майна боржника, відповідне майно неодноразово відчужувалося, внаслідок чого утруднюється його повернення до ліквідаційної маси.

Місцевий господарський суд, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, визнав обґрунтованими доводи заявника про те, що оскільки реалізоване на спірному аукціоні майно боржника неодноразово відчужувалося, то достатньо обґрунтовано припускається можливість його чергового відчуження без вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що саме припущення не може підтверджуватися певними доказами, оскільки наявність доказів уже свідчить не про припущення, а реальний намір.

Разом з тим, накладення арешту на належне відповідачу-3 майно не призведе до обмеження його прав володіння та користування зазначеним майном, а лише тимчасово унеможливить розпорядження ним.

Покликання апелянта на те, що АТ «Банк Альянс» є власником спірного майна з квітня 2020 року, однак протягом цього часу не вчиняв жодних дій щодо його відчуження, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки не можуть гарантувати не вчинення вказаних дій після пред`явлення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно є співмірним із майбутніми заявленими позовними вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння та випливає з фактичних обставин справи, оскільки через ризик відчуження майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду. Крім цього, невжиття заходів може стати підставою подання нових позовів до суду для захисту того ж самого порушеного права.

Вжиті заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, а також не обмежують право володіння і користування арештованим майном.

Щодо доводів апелянта в частині помилкових висновків суду першої інстанції про те, що між сторонами існує спір, оскільки договори купівлі-продажу спірного майна укладав саме ліквідатор боржника Бондаренко В.А., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Таким чином, при ухваленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанцій правильно надав оцінку обґрунтованості доводів позивача, встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та майбутнім предметом позовних вимог, і правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 136, 137 ГПК України.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Альянс» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.12.2021 про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі № 914/1351/16 (914/3795/21) без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.05.2022.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді: Р.І. МАРКО

О.С. СКРИПЧУК