ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 квітня 2022 року м.Тернопіль Справа №921/731/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СЯО БАО, м.Миколаїв

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ-СЕРВІС-БУД, м.Кременець Тернопільської області

про стягнення заборгованості

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Гриневич О.М., директор, відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно з записом №0000062 від 25.11.2014.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю СЯО БАО, м.Миколаїв звернулося 03.11.2021 (згідно з накладною на поштове відправлення №870) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ-СЕРВІС-БУД, м.Кременець Тернопільської області, про стягнення 68875,29грн передоплати, 12678,18грн інфляційних нарахувань та 22081,52грн неустойки (пені), посилаючись на невиконання відповідачем робіт по здійсненню заміни та перенесення газового обладнання у токовій адмінбудівлі по вуд.Кузнецька (вул.Скороходова), 213 в м.Миколаїв на підставі укладеного договору на поточні ремонтні роботи від 10.10.2018.

В обґрунтування позову позивач, з посиланням на п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015, вказує, що не отримав того результату, на який розраховував, адже предметом договору було саме виконання робіт, кінцевим результатом яких має бути функціонування газової котельні, а не підписання документів. Відповдіно підписаний Акт приймання виконаних будівельних робіт від 20.12.2018 не свідчить, що роботи відповідачем виконані в повному обсязі.

Окрім того, зазначає про порушення строків виконання робіт, оскільки Акт приймання виконаних будівельних робіт підписаний 20.12.2018, а роботи мали бути виконані до 10.12.2018.

Заперечення відповідача.

Відповідач позовні вимоги заперечив вказуючи, що 20 грудня 2018 року сторонами підписано та скріплено печатками Акт приймання виконаних будівельних робіт з заміни та перенесення газового обладнання у топковій адмінбудівлі по вул.Кузнецька (колишня Скороходова) №213 у м.Миколаєві, згідно з яким позивачем по договору від 10.10.2018 прийнято виконі роботи згідно з переліком найменувань робіт та витрат на загальну суму 68875,29грн., що свідчить про виконання відповідачем замовлених позивачем робіт та відсутність будь-яких зауважень. Наголошує, що позивачем не спростованого вказаного факту. Порушення строку здачі робіт на 10 днів не вважає суттєвим порушенням умов договору, з огляду на те, що позивач не відмовився від договору, а навпаки прийняв роботи.

Щодо посилань на Правила безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 №285, то відповідачем зазначено, що Правила стосуються виключно питань систем газопостачання для забезпечення споживачів природним газом, випадків їх будівництва та реконструкції, а не поточного ремонту існуючого обладнання у топковій адмінбудівлі; топкова адмінбудівля по вул.Кузнецька (колишня Скороходова) №213 у м.Миколаєві не відноситься до Переліку основних груп будинків, споруд та приміщень громадського призначення, наведеного у Додатку А до ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення», оскільки не відноситься до будівель житлового фонду.

Процесуальні дії суду.

Ухвалою суду Господарського суду Тернопільської області від 15.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.12.2021. Пізніше, ухвалою суду від 18.01.2022 строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів до 15.02.2022 включно, а підготовче засідання відкладено на 01.02.2022, про що повідомлено учасників справи та запропоновано позивачу надати суду додаткові докази.

Підготовче засідання, призначене судом на 01.02.2022, не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 08.02.2022 сторонам повідомлено про проведення наступного підготовчого засідання 01.03.2022.

Ухвалою суду від 01.03.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 29.03.2022, в якому після заслуховування вступного слова сторін та дослідження доказів, з`ясування обставин справи, оголошено перерву до 12.04.2022.

В судове засідання представник позивача не з`явився, а згідно заявленого у відповіді на відзив без номера від 27.12.2021 (вх.№23 від 04.01.2022) клопотання розгляд справи просив здійснювати без його участі.

Представник відповідача підтримав заявлені у підготовчому засіданні доводи та заперечення з посиланням на долучені до справи докази та, виходячи з їх підстав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення приймаються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст.240 ГПК України. У судовому засіданні 12.04.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

10.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЯО БАО» як Замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газ-Сервіс-Буд» як Виконавцем (Підрядником) укладено договір на поточні ремонтні роботи (далі - договір), предметом якого є виконання робіт по заміні та перенесенні газового обладнання у топковій адмінбудівлі по вул.Кузнецька (вул.Скороходова) №213 в м.Миколаїв власними силами, обладнанням та з матеріалів Підрядника, перелік яких наведено в локальних кошторисах (п.п.1.1, 4.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору роботи, які складають предмет договору, повинні бути виконанні Підрядником в термін 60 днів.

Пунктом 5.1 договору передбачено Договірну ціну виконаних Підрядником робіт, котра є твердою та складає 68875,29грн, у т.ч. єдиний податок. Договірна ціна договору може бути уточнена лише у випадках, якщо: виникають обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору; змінюється законодавство з питань оподаткування та з інших питань, обов`язкове застосування положень якого призводить до зміни вартості робіт (п.5.2 договору).

Згідно з п.6.1 договору оплата за виконану роботу здійснюється Замовником шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника згідно з виставленим рахунком та актом виконаних робіт. Зобов`язання щодо контролю за виконанням робіт за цим договором також покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «СЯО БАО».

У п.6.2 договору визначено, що Замовник сплачує Виконавцю оплату, що становить 100% і складає 68875,29грн. Виконавець повинен підтвердити використання оплати шляхом надання акту виконаних робіт протягом 60 днів з дня отримання оплати.

Виконані згідно цього договору роботи повинні відповідати діючим на момент підписання договору стандартам України, а також умовам цього договору (п.7.1 договору).

Відповідно до п.7.2 гарантійний строк на виконані роботи становить строк, передбачений чинним законодавством України для таких робіт. У випадку виявлення протягом гарантійного терміну дефектів у виконаних Підрядником роботах і встановлення кваліфікованою комісією провини «Підрядника», останній зобов`язаний протягом одного місяця усунути за свій рахунок виниклі по його провині недоліки. Участь представника Підрядника в роботі комісії по визначенню причин дефектів є обов`язковим (п.7.3 договору).

Згідно з п.8.1 договору Підрядник здає виконані роботи в установлені терміни, а згідно з п.8.2 договору Замовник приймає виконані роботи з подальшим підписанням акту здачі-прийняття виконаних робіт. У випадку зауважень до виконаних робіт сторонами складається двосторонній акт з перерахунком недоліків та термінами їх усунення за рахунок Підрядника (п.8.3 договору).

У розділі 9 договору передбачено відповідальність сторін. Зокрема, згідно з п.9.1 договору за порушення умов договору винна сторона відшкодовує спричинені ним збитки, в порядку, передбаченому чинним законодавством; у разі порушення сторонами договірних зобов`язань протягом зазначеного терміну до винної сторони застосовуються штрафні санкції у розмірі облікової ставки Національного банку України (п.9.2 договору); усі суперечки між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, розв`язуються відповідно до законодавства України в господарському суді (п.9.3 договору).

Договір набрав чинності з моменту підписання його сторонами та діяв до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання (п.10.1 договору).

Тверду Договірну ціну на будівництво «Заміна та перенесення газового обладнання у топковій адмінбудівлі по вул.Кузнецька (вул.Скороходова) №213, м.Миколаїв, що здійснюється в 2018 році» визначено сторонами згідно з ДСТУ БД.1.1-1-2013 в розмірі 68875,29грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 10.10.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Газ-Сервіс-Буд» виставлено рахунок №1003 на оплату робіт на суму 68875,29грн, котрий був оплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «СЯО БАО» цього ж дня, про що свідчить платіжне доручення №59 від 10.10.2018.

20.12.2018 сторонами підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт, згідно якого ТОВ «Газ-Сервіс-Буд» передано, а ТОВ «СЯО БАО» прийнято роботи по заміні та перенесенні газового обладнання у топковій адмінбудівлі по вул.Кузнецька (вул.Скороходова) №213 в м.Миколаїв, загальною вартістю 68875,29грн. Акт підписано представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками без зауважень чи інших застережень.

Позивач вважає, що роботи у погодженому сторонами обсязі, за який відповідачу було сплачено 68875,29грн, відповідачем не виконано, оскільки ТОВ СЯО БАО не отримало очікуваного результату, обумовленого в договорі.

Водночас, жодною із сторін не повідомлено про відмову від договору, а також в процесі розгляду цього спору учасники справи не посилалися на таку обставину.

Згідно договірної ціни, підписаної сторонами, така включає прямі витрати та інші супутні витрати, а також прибуток та нараховані податкові обов`язкові платежі. Згідно акту приймання виконаних робіт такий включає розгорнутий локальний кошторис та найменування робіт по заміні і перенесенні газового обладнання. Зокрема у п.п.24, 26, 38, 45 відповідачем виконано роботи по установленні регуляторів тиску газу, діаметром 50мм; ПГШБ з регулятором тиску DSR-10; підключенні котлів газових; пневматичного випробування газопроводів.

Товариство з обмеженою відповідальністю СЯО БАО звернулося з цим позовом до суду про стягнення 68875,29грн передоплати, нарахувавши 12678,18грн інфляційних втрат, 22081,52грн неустойки (пені), посилаючись на те, що відповідачем не в повному обсязі виконано роботи по здійсненню заміни та перенесення газового обладнання у токовій адмінбудівлі по вуд.Кузнецька (вул.Скороходова), 213 в м.Миколаїв згідно укладеного договору на поточні ремонтні роботи від 10.10.2018. При цьому, додатково у відповіді на відзив посилається на п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Зокрема, юридичні особи, мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Оцінка доказів та мотиви, джерела права, з яких виходив суд при прийнятті рішення.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори, які в силу ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Предметом спору у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача сплаченої суми попередньої оплати за договором від 10.10.2018 з підстав неналежного виконання зобов`язань за договором відповідачем у справі, а саме виконання робіт не в повному обсязі.

Дані правовідносини регулюються положеннями ст. 837 ЦК України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ч.1 ст.853 ЦК України закріплено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (п.8.2 договору, ст.882 ЦК України).

Частиною 4 статті 879 Цивільного кодексу України встановлено, що оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Таким чином, двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу і водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з договору від 10.10.2018, зокрема п.п.5.1, 6.2 та договірної ціни, сторонами було погоджено та визначено загальну вартість підрядних робіт в розмірі 68875,29грн.

Договором, зокрема п.п.6.1, 6.2 передбачено внесення замовником передоплати вартості робіт на підставі виставленого рахунку. На виконання зазначених умов, позивачем відповідно до рахунку №1003 від 10.10.2018 перераховано згідно платіжного доручення №59 від 10.10.2018 грошові кошти в розмірі 68875,29грн , що є 100% оплатою вартості робіт, визначених у договорі від 10.10.2018.

З`ясовано, що 20.12.2018 сторонами підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 68875,29грн. Даний Акт підписано зі сторони Замовника директором Брижал О.Г., зі сторони Підрядника директором Гриневич О.М. Такий Акт підписано без зауважень. З пояснень відповідача, наданих в судових засіданнях, з`ясовано, що виконані роботи приймалися комісією та здійснювався запуск газового обладнання з метою перевірки виконаних робіт в повному обсязі.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 6 ст. 882 ЦК України передбачено, що замовник має право відмовитись від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Крім того, відповідно до норм чинного законодавства обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі .

Таким чином, виконання підрядних робіт оформляється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт їх виконання, прийняття та котрі слугують в подальшому підставою для проведення оплати.

Тобто, визначальними обставинами для настання обов`язку у Замовника оплатити виконані Підрядником роботи в даному випадку є надання Підрядником акту виконаних робіт для прийняття Замовником, відсутність будь-яких зауважень зі сторони останнього та, відповідно, прийняття виконаних робіт шляхом підписання Акту з боку Замовника.

Отже Акт виконаних робіт від 20.12.2018 є достатнім доказом на підтвердження виконання договірних зобов`язань зі сторони Підрядника ТОВ «ГАЗ-БУД-СЕРВІС» (відповідачем у справі).

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, наведеного учасниками справи.

Щодо інших доводів позивача з приводу порушень відповідачем договору від 10.10.2018 суд зазначає, що Замовник має широке коло варіантів поведінки. Зокрема, права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені ст.849 ЦК України, відповідно до якої: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч.1 статті); якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч.2 статті); якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч.3 статті); замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч.4 статті).

Правовий аналіз положень ст.849 ЦК України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої ст.849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Натомість, частина 4 зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.

Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Законність відмови замовника від договору підряду на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України у разі не доведення порушень умов договору підряду з боку підрядника не може буде виправдана безумовним правом замовника відмовитися від договору підряду на підставі частини 4 цієї норми (правова позиція, наведена у постанова Верховного Суду від 13.09.2019 у справі №911/1433/18).

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що спір у справі стосується саме повернення попередньої оплати за договором підряду у зв`язку з неотриманням Замовником кінцевого результату, на який він розраховував, а саме функціонування газової котельні, та виходячи з такої вимоги як стягнення передоплати суд констатує, що для правильного вирішення цього спору необхідно достовірно з`ясовувати обставини щодо обґрунтованості вимоги про повернення коштів та нарахування на суму передоплати інфляційних втрат та неустойки (пені).

З`ясовано, що у даному спорі ТОВ «СЯО БАО» не відмовлялося від договору з жодних можливих причин; незважаючи на твердження про неналежність робіт, виконаних відповідачем, позивач не скористався правовою конструкцією, передбаченою частинами 2-3 ст.849 ЦК України; позивачем не надано доказів невиконання відповідачем передбачених договором робіт належним чином. Натомість, як зазначалося, підставою стягнення з відповідача внесеної передоплати визначено факт невиконання робіт по договору з посиланням на те, що оформлення та підписання сторонами договору від 10.10.2018 Акту від 20.12.2018 не свідчить про повне виконання ТОВ «ГАЗ-БУД-СЕРВІС» обумовлених сторонами робіт, оскільки Замовник за результатами виконаних відповідачем робіт не отримав бажаних для себе результатів.

З приводу зазначеного та щодо доводів позивача про підписання ним Акту від 20.12.2018 без виконання відповідачем необхідних робіт, судом враховується наступне.

Згідно положень статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок,викладений у постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, необхідною умовою є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт від 20.12.2018 без фактичного виконання відповідачем робіт, які зазначені в Акті та в тому обсязі і вартістю, які передбачені договором чи без досягнення очікуваного кінцевого результату. Також позивачем не надано доказів неможливості використання отриманого результату чи недосягнення бажаного результату від виконаних відповідачем робіт, адже матеріали справи не містять доказів неможливості функціонування газової котельні. Більше того, умовами договору передбачено, що позивач доручив відповідачу виконати роботи по заміні та перенесенні газового обладнання у топковій будівлі.

Актом від 20.12.2018 підтверджено установлення відповідачем обчислювальних приладів (лічильників та регуляторів тиску газу), модемів, модулів зв`язку з апаратурою передачі даних, підключення газового обладнання після його заміни, перевірки та випробовування газопроводів (п.п.38, 45 Акту), тобто всього комплексу робіт, визначених договором та відсутність у позивача зауважень по прийнятих роботах, заявлених відповідно до п. 8.3 договору.

Також умови договору не передбачали такого кінцевого результату як функціонування газової котельні, про що стверджує позивач, а тому такі твердження не заслуговують на увагу.

Щодо доводів позивача про несвоєчасне виконаних робіт за договором, то слід зазначити, що вказані порушення не є підставою для повернення передоплати за умовами договору. Такими підставами може слугувати відмова позивача від договору, чого судом не встановлено під час розгляду справи.

Щодо посилань позивача на порушення строків виконання зобов`язань за договором, то суд виходить з аналізу положень розділу ІХ договору, котрі містять загальні умови відповідальності «винної» сторони за порушення умов договору, що надає можливість іншій стороні стягнути збитки. Однак, такі вимоги (відшкодування збитків) не є предметом даного позову, а тому не досліджуються судом.

Щодо тверджень позивача про відсутність технічної документації на заміну газового обладнання у позивача, котрі ґрунтуються на п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015, то такі відхиляються як необґрунтовані, оскільки вимоги даного розділу 5 Правил розповсюджуються на газопроводи і газове обладнання, яке розміщене після відключаючого пристрою на вводі по ходу газу, в житлових і громадських будинках, комплексах і спорудах відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення", ДБН В.2.2-9-2009 "Громадські будинки та споруди. Основні положення" та ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", тобто щодо безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків, про що зазначено в п.5.1 Правил, а також з огляду на відсутність у п.5.5 Правил норм, на які посилається позивач. Так, за даною нормою «пуск газу після заміни газового обладнання проводиться газорозподільним підприємством за зверненням власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) після проведення інструктажу із безпечної його експлуатації. Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства», тобто дана правова норма є іншою за змістом, і не передбачає переліку документів, необхідних для підключення до газових мереж таких як:- акту приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту; акту демонтажу газового обладнання, акту приймання газового лічильника.

Висновки суду.

Оскільки положення ст.849 ЦК України не встановлюють права замовника на повернення попередньої оплати за договором, а передбачають право замовника на відшкодування збитків підрядником, при цьому для застосування таких правових наслідків суду необхідно встановити обставини невиконання підрядником умов договору підряду; матеріали справи не містять доказів відмови Замовника від договору від 10.10.2018 і про таку обставину суду не було повідомлено; позивачем не надано доказів, які б свідчили, що роботи, виконані відповідачем, не відповідають вимогам, обумовленим договором від 10.10.2018; сторонами підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт від 20.12.2018 без зауважень, що не заперечується жодним з учасників цього спору, тому більш вірогідним є висновок про те, що ТОВ «ГАЗ-БУД-СЕРВІС» виконано замовлені роботи належним чином. Більше того, дослідивши умови укладеного між сторонами договору від 10.10.2018 судом з`ясовано, що його умовами безпосередньо не встановлено виконання відповідачем на користь позивача саме грошового зобов`язання у вигляді повернення попередньої оплати. В свою чергу, положеннями ЦК України про підряд не передбачено право замовника вимагати повернення авансового платежу, що фактично є попередньою оплатою, у разі невиконання або несвоєчасного виконання підрядником робіт.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що сплачені позивачем кошти набуто відповідачем на достатній правовій підставі, а саме на підставі виконаних робіт згідно договору від 10.10.2018, Замовник не довів невиконання Виконавцем робіт, обумовлених договором від 10.10.2018, суд дійшов до висновку про безпідставність заявленого позову.

Оскільки судом визнаються безпідставними вимоги про стягнення попередньої оплати, відповідно заявлені вимоги про стягнення штрафних санкцій, котрі нараховані на суму 68875,29грн передоплати також до задоволення не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, що складаються із сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270грн згідно ст.129 ГПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4, 11, 42, 46, 47, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 219, 220, 222, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено та підписано 18.04.2022.

Суддя Н.О. Андрусик