ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/24/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Міжрегіональні ресурси», м. Ківерці Волинська область

до відповідача Фізичної особи-підприємця Кочана Ярослава Любомировича, смт Великий Березний Закарпатська область

про стягнення 141 194,33 грн

Cекретар судового засідання Соханич В.М.

Сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача - Фізичної особи-підприємця Кочана Ярослава Любомировича заборгованість за відпущений товар та штрафні санкції за неналежне виконання договору в розмірі 141 194,33 грн. Позов заявлено з посиланням на статті 377, 391, 395, 396 Цивільного кодексу України та ст. 120, 122, 123, 126 ЗК України.

Ухвалою суду від 20.01.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків.

На адресу Господарського суду Закарпатської області 14.02.2022 надійшла заява вх. №02.3.1-02/985/22, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач усунув виявленні у позовній заяві недоліки.

Ухвалою суду від 15.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

02.03.2022 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з частковим погашенням боргу відповідачем.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно та неналежним чином сплачував обумовлену укладеним з позивачем договором поставки від 01.09.2020 № 127Л/20, внаслідок чого йому нарахована заборгованість на підставі видаткової накладної від 27.07.2021 №МР 00062428 у розмірі 102 000,00 грн, крім того позивач просить стягнути штрафні санкції за несвоєчасну оплату, а саме відсотки за прострочення погашення заборгованості у вигляду 30% річних за період 27.08.2021 по 28.12.2021 в розмірі 11 987,69 грн, пеню в розмірі 6 806,64 грн та 20 % штрафу на підставі п. 6.4 Договору.

Заперечення відповідача.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Міжрегіональні ресурси» та Фізичною особою-підприємцем Кочаном Ярославом Любомировичем укладено Договір поставки від 01.09.2020 № 127Л/20.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною діючою у Постачальника на час поставки, згідно видаткових накладних, що є додатками та невід`ємними частинами даного договору.

Згідно з п. 1.2. Товаром є алкогольні напої, слабоалкогольні напої, безалкогольні напої, тютюнові вироби та інша продукція, що є в наявності в Постачальника. Під партією товару Сторони розуміють товар, зазначений у видатковій накладній.

Відповідно до п. 2.1 Ціна одиниці товару та сума поставки партії товару визначаються в видатковій накладній.

Відповідно до п. 2.2. Загальна ціна даного договору становить суму всіх видаткових накладних.

Згідно з п. 2.3. Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього товару.

Пунктом 3.4. сторони визначили Обов`язок Постачальника поставити партію товару та обов`язок Покупця прийняти цей товар виникають на основі замовлення Покупця, погодженого із Постачальником.

Як вбачається з видаткової накладної №МР 00062428 від 27.07.2021 позивачем був поставлений товар на загальну суму 189 178,91 грн. Уповноважений представник відповідача прийняв вказаний товар, що підтверджується його підписом у видатковій накладній.

Як вбачається з наданих позивачем банківських виписок, відповідач частково сплатив вказану суму в розмірі 87 178,91 грн, відтак заборгованість на день подання позовної заяви становила 102 000,00 грн.

Крім основної заборгованості, на підставі п. 6.4 договору сторони визначили, що у випадку прострочення оплати Товару більше тридцяти календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що разі порушення Покупцем грошового зобов`язання, передбаченого п. 2.3 цього договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.5 у разі прострочення виконання Покупцем грошових зобов`язань за даним договором Покупець сплачує Постачальнику 30 % річних (відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України) від суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог у справі №907/24/22 у зв`язку з частковим погашенням боргу відповідачем на суму 92 000,00 грн, відтак просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача 10 000,00 грн основного боргу, штрафні санкції за несвоєчасну оплату, а саме відсотки за прострочення погашення заборгованості у вигляду 30% річних за період 27.08.2021 по 28.12.2021 в розмірі 11 987,69 грн, пеню в розмірі 6 806,64 грн та 20 % штрафу на підставі п. 6.4 Договору. Відтак, з урахуванням зменшення позовних вимог предметом спору є сума 49 194,33 грн.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як установлено судом, факт відпуску товару позивачем належним чином доведено долученою до матеріалів справи накладною, яка містять підпис представника відповідача про його отримання.

Доказів оплати поставленого товару в установлений договором тридцятиденний строк з моменту поставки визначеного накладною товару матеріали справи не містять.

Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог у справі №907/24/22 у зв`язку з частковим погашенням боргу відповідачем на суму 92 000,00 грн, відтак просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача 10 000,00 грн основного боргу, штрафні санкції за несвоєчасну оплату, а саме відсотки за прострочення погашення заборгованості у вигляду 30% річних за період 27.08.2021 по 28.12.2021 в розмірі 11 987,69 грн, пеню в розмірі 6 806,64 грн та 20 % штрафу на підставі п. 6.4 Договору. Відтак, з урахуванням зменшення позовних вимог предметом спору є сума 49 194,33 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.2 ст.2 ст.46 ГПК України - позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ч. 3 ст.252 та п. 2 ст.2 ст.46 ГПК України, позивач вважає за необхідне скористатись своїм процесуальним правом та зменшити позовні вимоги у зв`язку з наступними обставинами. Позивач зазначає, що після отримання позовної заяви, відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості, а саме основного боргу у сумі 92 000,00 грн, наведене підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.

Доказів повної оплати відповідачем отриманого товару матеріали справи не містять.

В ході судового розгляду, відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

За таких обставин, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 10 000,00 грн є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо 30 % річних.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з п. 11.5 Договору, керуючись ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Сторони погоджуються з тим, що якщо покупець прострочить виконання своїх грошових зобов`язань, які випливають із цього Договору, він зобов`язаний, на вимогу Продавця сплатити суму боргу та тридцять відсотків річних від суми заборгованості.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і виявив що розрахунки не правильні, оскільки позивач здійснив розрахунок 30 % річних за 143 календарні дні та період прострочення з 27.08.2021 по 28.12.2021, проте період між цими датами становить 123 календарні дні.

Суд здійснив перерахунок 30 % річних за період прострочення з 27.08.2021 по 28.12.2021, у зв`язку з чим вказана вимога підлягає частковому задоволенню в розмірі 10 395,62 грн.

Щодо пені

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що разі порушення Покупцем грошового зобов`язання, передбаченого п. 2.3 цього договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Нарахування позивачем відповідачеві пені повинно відповідати встановленим правилам. Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

З огляду на наведене, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки та виявив, що пеня нарахована невірно, позивач здійснив розрахунок пені за 143 календарні дні та період прострочення з 27.08.2021 по 28.12.2021, проте період між цими датами становить 123 календарні дні.

Суд здійснив перерахунок пені за вказаними видатковими накладними в межах шестимісячного періоду, в зв`язку з чим пеня підлягає частковому задоволенню в межах суми 5 904,82 грн.

Щодо штрафу.

Позивачем заявлено до стягнення 20 % штрафу у загальному розмірі 20 400,00 грн, на підставі п. 6.4 Договору, в якому сторони визначили, що у випадку прострочення оплати Товару більше тридцяти календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від суми заборгованості.

Водночас, відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів для виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 15 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведені вище норми матеріального права, які регулюють питання відповідальності відповідача, суд в даному випадку враховує, що розмір заявленого позивачем до стягнення штрафу становить практично половину суми основної заборгованості за поставлений товар, враховуючи що матеріали справи не містять доказів про понесення позивачем збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати за поставлений товар в такому розмірі, стягнення штрафу в заявленому позивачем розмірі міститиме вагомий дисбаланс між розміром штрафних санкцій та суті зобов`язання з огляду на відсутність співмірних штрафним санкціям негативних наслідків, спричинених позивачу таким простроченням; встановлення такого значного розміру штрафу не сумісне з принципом розумності, справедливості та має не компенсаційний характер, а є додатковим надходженням (прибутком) для позивача, які б воно не отримало за умови належного виконання відповідачем умов договору; покладення на відповідача штрафу у заявленій до стягнення сумі може стати непомірним тягарем для відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу на 50%. Таким чином, з відповідача слід стягнути штраф в розмірі 10 200,00 грн.

Положеннями статей 13-14 ГПК України, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог суд дійшов висновку про його часткове задоволення, а саме: заборгованості в розмірі 36 500,44 грн. в т.ч. 10 000,00 грн основного боргу, 10 395,62 грн 30% річних, 5 904,82 грн пені та 10 200,00 грн - штрафу.

Розподіл судових витрат.

Оскільки судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача належить покласти витрати на оплату судового збору в розмірі 554,16 грн.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відтак, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із клопотанням про повернення судового збору у розмірі 1 460,15 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 231, 236, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кочана Ярослава Любомировича ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Міжрегіональні ресурси» (45200, Волинська область, м. Ківерці, вул. Шевченка, 35, код 35184264) заборгованість в розмірі 36 500,44 грн (тридцять шість тисяч п`ятсот гривень 44 коп.) в т.ч. 10 000,00 грн основного боргу, 10 395,62 грн 30% річних, 5 904,82 грн пені та 10 200,00 грн - штрафу, а також 554,16 грн (п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 16 коп.) на відшкодування судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Андрейчук