ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.04.2022 справа № 914/79/22
Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Кравчук І.В., розглядаючи матеріали заяви Комунального некомерційного підприємства « 4-а міська поліклініка м. Львова» про відшкодування витрат на правову та правничу допомогу у справі
за позовом: Комунального некомерційного підприємства « 4-а міська поліклініка м. Львова», м. Львів,
до відповідача: Приватного підприємства «Абразив», м. Львів,
про: визнання недійсним п.5.1. договору купівлі-продажу від 25.03.2020 №102 та протоколу погодження договірної ціни в частині нарахування податку на додану вартість та стягнення заборгованості в розмірі 31 213,00 грн
За участю представників сторін:
від позивача: Івасюта Л.В. - представник
від відповідача: не з`явився
Комунальне некомерційне підприємство « 4-а міська поліклініка м. Львова» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Абразив» про визнання недійсним п.5.1. договору купівлі-продажу від 25.03.2020 №102 та протоколу погодження договірної ціни в частині нарахування податку на додану вартість та стягнення заборгованості в розмірі 31 213,00 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.04.2022р. позовні вимоги було задоволено повністю.
В ході судового розгляду представником позивача було зроблено заяву про те, що в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, ним буде подано після ухвалення рішення у справі заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
12.04.2022р. від представника позивача поступила заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з Приватного підприємства «Абразив», Приватного підприємства «Абразив» 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 13.04.2022р. розгляд заяви позивача було призначено в судовому засіданні на 26.04.2022р.
В судове засідання 26.04.2022р. з`явилася представник позивача. Відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив.
Відповідно до ч.1,3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судовому засіданні заявник роз`яснив суть поданої заяви, просив задоволити її повністю.
Розглянувши заяву позивача, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне:
Між позивачем та адвокатом Івасютою Л.В. було укладено договір про надання правової допомоги за допомогою електронної платформи Prozorro за №UA-2020-06-24-000512-c від 22.06.2020р. (№1/06.2020) та договір про надання правової допомоги за допомогою електронної платформи Prozorro за №UA-2022-01-26-000531-а від 26.01.2022р.
За результатами виконання договору №1/06.2020 між сторонами було підписано звіт повіреного (Акт про виконані роботи) №4/зв-1.
Відповідно до п. 1.6, п. 1 Звіту №1, адвокат надав, а клієнт прийняв по кількості та якості наступні послуги за договором: юридичні консультації в усній та письмовій формі, представництво в суді, зокрема адвокат вивчив документи, провів правовий аналіз, склав документи правового характеру: претензію, проект господарського позову до ПП «Абразив».
На виконання умов договору та Звіту №1 позивачем було сплачено адвокату Івасюті Л.В. гонорар в розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1600 від 18.12.2020р.
За результатами виконання договору №1/01.2022 між сторонами було підписано звіт повіреного (Акт про виконані роботи) №1/зв-1 від 28.01.2022р.
Відповідно до п.1.1 п. 1 Звіту №2, адвокат здійснює комплексне надання правової допомоги, а саме: представництво клієнта у господарській справі №914/79/22 на стадії судового розгляду в суді першої інстанції. У вартість входить позасудове врегулювання спору, участь адвоката у всіх судових засіданнях у справі незалежно від їх кількості та тривалості впродовж поточного року, а також підготовка всіх процесуальних документів та заяв по суті справи, збір та фіксація доказової бази, аналітична робота, надання консультацій, за винятком адвокатських запитів та фактичних витрат.
Згідно п. 2 Звіту №2, клієнт зобов`язаний оплатити адвокату загальну суму 22 000,00 грн.
Водночас між позивачем та адвокатом було досягнуто згоди про часткову оплату згідно договору від 28.01.2022р. гонорар у розмірі 6 000,00 грн.
Таким чином, за двома договорами про надання правової допомоги від 2020р. та від 2022р. позивач поніс витрати в розмірі 12 000,00 грн., які за наслідками розгляду даної справи просить суд стягнути з відповідача.
Розглянувши подану заяву, суд, при ухваленні додаткового рішення, виходить з наступного:
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Верховним судом (в постановах від 13.08.2019 р. у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 р. у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019р. у справі №5023/5587/12) зроблено правовий висновок, що для цілей розподілу судових витрат судом необхідно встановити:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, що визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Частинами 3, 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, суд констатує, що позивач надав суду звіти №1 та №2 про надані адвокатом правничі послуги.
Крім того, позивач надав суду докази понесення витрат на загальну суму 28 000,00 грн. (6000,00 грн. згідно першого звіту та 22 000,00 грн. згідно звіту №2, що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи. Такі розцінки наданих послуг та гонорари були визначені сторонами на підставі укладених договорів через систему закупівель PROZZORO.
Водночас, як вже зазначалося судом вище, сторонами було прийнято компромісне рішення щодо стягнення з відповідача по даній справі розміру витрат на правничу правову допомогу в меншому розмірі, ніж фактично понесеному.
За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, протягом розгляду судового розгляду відповідач не висловив жодних заперечень щодо розміру заявлених позивачем судових витрат, які заявлялися позивачем ще при поданні позовної заяви.
Суд констатує, що понесення такого розміру витрат підтверджено належними доказами.
Слід зазначити, що саме з вини відповідача спір доведено до суду, його поведінка не сприяла вирішенню спору у позасудовому порядку, у зв`язку з чим позивач змушений був скористатись послугами адвоката. Виконана адвокатом робота повинна бути оплачена, порядок нарахування суми витрат на професійну правничу допомогу прозорий та зрозумілий.
Суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме умови договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 р. у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 р. у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019р. у справі №5023/5587/12).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, беручи до уваги вищенаведені критерії суд прийшов до висновку заяву позивача задовольнити повністю в сумі 12 000,00 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст. 234, ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Комунального некомерційного підприємства « 4-а міська поліклініка м. Львова» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.
3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Суддя Юркевич М.В.