РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2022Справа № 910/700/22

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу 910/700/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковент"

про стягнення 296 568,33 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковент" про стягнення 296 568,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Контрактами № UA-AR-RF-201 та № UA-AR-RF-202 від 24.02.2020 щодо повної та своєчасної поставки погодженого товару, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму неустойки в загальному розмірі 296 568,33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось" залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

31.01.2022 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли докази на виконання ухвали суду від 19.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, в ухвалі суд визнав дану справу малозначною та ухвалив розгляд справи здійснювати без виклику представників сторін.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, 2, офіс 906.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат не знайдений".

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки " адресат не знайдений" вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на день винесення рішення відзив від відповідача не надійшов.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

24.02.202 між ТОВ «АГРО-РОСЬ» (за договором - покупець) та ТОВ «КОВЕНТ» (за договором - постачальник) було укладено два контракти № UA-AR-RF-201 (надалі по тексту - Контракт 201) та № UA-AR-RF-202 (надалі по тексту - Контракт 202).

За своїми умовами вказані контракти є повністю ідентичними.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2 контрактів постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити комплект Обладнання для утримання батьківського стада бройлера птахомісць (товар), надалі «Обладнання», повне найменування якого, кількість та асортимент (номенклатура) відображено в Додатку №1 до кожного з контрактів (ч. 2 ст. 266 ГК України). Обладнання (товар) поставляється покупцеві партією (партіями) за цінами, найменуванням, у кількості та асортименті, у відповідності до Додатку №1 (Специфікації) відповідного Контракту.

Так, до Контракту 201 підписана Специфікація №1 від 24.02.2020 р., яка містить найменування товару, що має бути поставлений - комплект Обладнання для утримання батьківського стада бройлера, буд. 1.

До Контракту 202 підписані Специфікації №1 від 24.02.2020 р. та Специфікація №2 від 24.02.2020 р., які так само містять найменування товару, що має бути поставлений - комплект Обладнання для утримання батьківського стада бройлера, буд. №2 та комплект Обладнання для утримання батьківського стада бройлера, буд. №3.

Як вбачається з матеріалів справи, кожна специфікація до кожного контракту має відомості щодо вартості, переліку одиниць товару, що складають комплект обладнання для утримання батьківського стада бройлера та умови його поставки.

13.05.2020 між сторонами до контрактів були укладені додаткові угоди №1 з ідентичними умовами, згідно з якими в новій редакції викладені розділи контрактів « 3. Ціна обладнання, загальна сума договору, порядок розрахунків» та « 2. Терміни, умови поставки».

Пунктом 2.1 контрактів (в редакції додаткової угоди № 1 від 13.05.2020) передбачено строк поставки одного комплекту обладнання для утримання батьківського стада бройлера, який складає 90 днів з моменту виконання покупцем п. 3.2.1., що передбачає здійснення авансового платежу у розмірі 50% від загальної вартості контракту. Про готовність Обладнання до відвантаження постачальник повідомляє покупця поштовим відправленням, з описом вкладення та повідомленням про вручення, з одночасним направленням його копії на електронну пошту покупця.

Загальна вартість контракту та ціна одного комплекту Обладнання, відповідно до п. 3.1 Контракту 201, складає вираження в гривневому еквіваленті суми розміром 55 955,00 Євро.

Згідно з виставленим TOB «КОВЕНТ» рахунком № 6 від 14.05.2020, ТОВ «АГРО-РОСЬ» сплатило авансовий платіж у розмірі визначеному умовами Контракту 201, гривневий еквівалент якого склав 820 580,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6072 від 14.05.2020.

Загальна вартість Контракту 202, відповідно до п. 3.1, склала 146 273,66 Євро, а ціна одного комплекту Обладнання - 73 136,83 Євро.

Згідно з виставленим TOB «КОВЕНТ» рахунком № 7 від 14.05.2020, ТОВ «АГРО-РОСЬ» сплатило авансовий платіж у розмірі визначеному умовами Контракту 202, гривневий еквівалент якого склав 2 145 103,22 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6071 від 14.05.2020.

Таким чином, враховуючи положення пунктів 2.1 і 3.2.1 контрактів та внесення позивачем авансових внесків за Обладнання з дотриманням встановлених строків, кінцевий строк поставки всіх комплектів Обладнання для утримання батьківського стада бройлера буд. №1, буд. №2, буд. №3 сплинув 12 серпня 2020 року.

Відповідач свої зобов`язання за контрактами виконав частково, здійснивши поставку деяких елементів обладнання на загальну суму 3 685 398,99 грн, що підтверджується:

- видатковою накладною №18 від 20.07.2020 до Контракту 201, пакувальним листом №1 від 20.07.2020 року до Контракту 201 та Контракту 202, товаро-транспортною накладною Р18 від 20.07.2020;

- видатковою накладною №19 від 20.07.2020 до Контракту 202, пакувальним листом №Р19 від 20.07.2020 до Контракту 202, товаро-транспортною накладною Р19 від 20.07.2020

видатковою накладною №20 від 24.07.2020 до Контракту 201, пакувальним листом №2 від 24.07.2020 до Контракту 201 та Контракту 202, товаро-транспортною накладною Р20 від 24.07.2020;

- видатковою накладною № 23 від 31.07.2020 до Контракту 201, пакувальним листом №3 від 31.07.2020 до Контракту 201 та Контракту 202, товаро-транспортною накладною Р23 від 31.07.2020;

- видатковою накладною №24 від 31.07.2020 до Контракту 201, товаро-транспортною накладною Р24 від 31.07.2020;

- видатковою накладною №27 від 07.08.2020 до Контракту 201, пакувальним листом №4 від 07.08.2020 до Контракту 201 та Контракту 202, товаро-транспортною накладною Р27 від 07.08.2020;

- видатковою накладною №31 від 15.08.2020 до Контракту 201, пакувальним листом №5 від 15.08.2020 до Контракту 201 та Контракту 202, товаро-транспортною накладною Р30 від 15.08.2020;

- видатковою накладною №33 від 19.08.2020 до Контракту 201, пакувальним листом №6 від 19.08.2020 до Контракту 201 та Контракту 202, товаро-транспортною накладною Р33 від 19.08.2020.

30.10.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 10/20-30-К, в якій позивач вимагав поставити недопоставлене обладнання в комплектності, передбаченій Специфікаціями до Контрактів, сплатити штрафні санкції, передбачені п. 7.1 Контрактів та відшкодувати збитки, понесені ТОВ «АГРО-РОСЬ», у зв`язку з несвоєчасною поставкою та монтажем Обладнання за всіма Контрактами. Відповіді на вище згадану претензію ТОВ «Ковент» не надало та не вчинило жодних дій на її виконання.

Пунктами 7.1. визначено, що у разі порушення постачальником термінів поставки Обладнання, передбачених п. 2.1 Контракту, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно поставленої частини Обладнання за кожен день прострочення, але не більше 5% вартості недопоставленого обладнання.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за контрактами № UA-AR-RF-201 та № UA-AR-RF-202 від 24.02.2020 щодо повної та своєчасної поставки обумовленого товару, позивач звернувся до суду за стягненням з відповідача неустойки у загальній сумі 296 568,33 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до умов договору, відповідач мав поставити позивачу продукцію згідно договору до 12.08.2020 включно.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, відповідач за двома контрактами мав здійснити поставку Обладнання на загальну суму 5 931 366,60 грн, проте здійснив поставку на суму 3 685 398,99 грн.

Отже, відповідач не здійснив поставку продукції на суму 2 965 683,30 грн, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов договору у визначені у договором строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з пунктів 7.1. контрактів, що у разі порушення постачальником термінів поставки Обладнання, передбачених п. 2.1 Контракту, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно поставленої частини Обладнання за кожен день прострочення, але не більше 5% вартості недопоставленого обладнання.

Таким чином, сума неустойки підлягає обчисленню, виходячи з суми недопоставленого обладнання, а не вартості всього обладнання, яке підлягало передачі за контрактами.

Отже, перевіривши розрахунок пені позивача, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, оскільки останній здійснений без урахуванням положень п. 7.1. контрактів, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 112 298, 38 грн, що обмежується 5% вартості недопоставленого обладнання (2 965 683,30 грн х 5%), оскільки прострочка невиконання зобов`язань за контрактами на день звернення позивача до суду становила вже 451 день і відповідно розмір неустойки за спірний період значно перевищує 5% вартості недопоставленого обладнання.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки товару належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, 237-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковент" (03035, м. Київ, Солом`янська площа, 2, офіс 906; ідентифікаційний код 43554996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось" (юридична адреса: 20751, Черкаська область, Смілянський район, с.Ташлик, вул. Б.Хмельницького, буд.103; поштова адреса: 04071, м. Київ, вул. Спаська, 5; ідентифікаційний код 30929025) 112 298 грн 38 коп. неустойки та витрати по сплаті судового збору в сумі 1684 грн 48 коп.

3. В іншій частині вимог в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 20.04.2022.

Суддя А.І. Привалов