ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2022 р. Справа № 911/3522/21

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Андрух Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП»

про стягнення 90 055,58 гривень

представники сторін не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.11.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі позивач/ПрАТ «СК «Уніка») до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» (далі відповідач/ПрАТ «Зернопродукт МХП») про стягнення 90 055,58 гривень страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 28.01.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого позивачем транспортного засобу «Chery», державний номерний знак НОМЕР_1 , та належного відповідачу трактора «New Holland» , державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем та якого визнано винним у вчинення відповідної ДТП, за результатами якої позивачем виплачено страхове відшкодування.

Господарський суд Київської області ухвалою від 06.12.2021 у справі № 911/3522/21 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» залишив без руху, виявлені недоліки постановив усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

20.12.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до змісту яких позивач, у встановлений судом строк, зазначив відомості стосовно виявлених судом недоліків.

Господарський суд Київської області ухвалою від 24.12.2021 прийняв позовну заяву ПрАТ «СК «Уніка» до розгляду та відкрити провадження у справі № 911/3522/21; призначив розгляд цієї справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 21.01.2022; зобов`язав відповідача у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України, надати докази; запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву передбаченому.

Відповідно до наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення сторони про прийняття справи до розгляду, відповідні процесуальні права та строки для їх реалізації, були повідомлені належним чином.

19.01.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ПрАТ «Зернопродукт МХП» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Вказане клопотання задоволено судом в судовому засіданні 21.01.2022, що підтверджується протоколом судового засіданні від 21.01.2022.

Господарський суд Київської області ухвалою від 21.01.2022 в означеній справі, зокрема, відклав судове засідання на 28.01.2022.

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.01.2022 в означеній справі, зокрема, відклав судове засідання на 11.02.2022.

Поряд з тим 28.01.2022, після судового засідання, на електронну адресу Господарського суду Київської області, від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Господарський суду Київської області ухвалою від 11.02.2022, зокрема, відклав судове засідання на 25.02.2022 та витребував від сторін докази:

- перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди;

- того, що на момент виникнення ДТП ОСОБА_1 виконував службові обов`язки;

- права власності відповідача на транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 у момент виникнення ДТП.

22.02.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про виконання вимог ухвали суду щодо надання витребуваних доказів.

23.02.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів. В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що ПрАТ «Зернопродукт МХП» не отримувало ухвалу Господарського суду Київської області від 24.12.2021 в цій справі, тоді як згідно відомостей з офіційного сайту ПАТ Укрпошта про відстеження поштового відправлення, яким було надіслано відповідачу ухвалу Господарського суду Київської області від 11.02.2022, відповідне поштове відправлення вручене адресату лише 18.02.2022.

Згідно ч.ч. 3, 8 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас приписами ст. ст. 118, 119 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску відповідачем строку для подання доказів у справі, поновлення строку для подання доказів та прийняття поданих відповідачем доказів.

Господарський суд Київської області ухвалою від 09.03.2022 у цій справі, зокрема, повідомив учасників справи, що призначене на 25.02.2022 судове засідання не відбулось, постановив повідомити ухвалою суду учасників справи про дату, час та місце проведення наступного судового засідання.

Господарський суд Київської області ухвалою від 05.04.2022 у справі № 911/3522/21, зокрема, призначив розгляд справи на 22.04.2022, копії якої надіслано на юридичні адреси сторін згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У судове засідання 22.04.2022 представники сторін не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, після виходу з нарадчої кімнати суд

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 між ПрАТ «СК «Уніка» як страховиком та ОСОБА_2 як страхувальником укладено договір № 284024/4092/0000512 добровільного страхування наземного транспорту (далі - договір страхування), відповідно до п. 6.1.2 страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до розділу 2 та п. 3.2. договору страхування предметом цього договору в частині добровільного страхування наземного транспорту - майнові інтереси, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (ТЗ).

Страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок подій, визначених у п. 3.1. договору.

Копії вказаного вище договору страхування разом з його спеціальною частиною наявні в матеріалах справи.

Відповідно до спеціальної частини договору страхування сторони погодили, що:

- застрахованим транспортним засобом є Chery TIGGO 2 НОМЕР_3 2020 року випуску;

- страхові ризики - повне КАСКО (незаконне заволодіння, ДТП, ПДТО, стихійне лихо, пожежа, інші випадки);

- франшиза, у разі незаконного заволодіння 5% від страхової суми;

- франшиза, у разі ДТП, ПДТО, стихійне лихо, пожежа, інші випадки 1% від страхової суми;

- договір припиняє діяти та втрачає чинність з 24 год. 00 хв. 16.06.2021.

Відповідно до викладених у позові доводів, 28.01.2021 приблизно о 19:30 настала страхова подія, а саме: сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю трактора «New Holland», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Вищевказані обставини настання ДТП підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями заяви страхувальника до позивача про настання страхової події.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.03.2021 у справі № 129/394/21 (провадження № 3/129/247/2021) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії звіту № 9054 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу є Chery TIGGO 2 НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження транспортного засобу, складеного ТОВ "СЗУ Україна Консалтинг" 18.02.2021 за замовленням позивача, вартість завданих збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 99 884,69 грн.

На виконання умов договору, відповідно до страхового акта № 00401533 від 18.02.2021 позивачем як страховиком виплачено 90 055,58 грн страхового відшкодування.

Обставини здійснення позивачем виплати страхового відшкодування підтверджуються наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 202513 від 19.02.2021.

Надалі, позивач звернувся до відповідача з листом № 854 УН від 14.04.2021, згідно якого просив останнього сплатити заборгованість в розмірі 90 055,58 грн виплаченого страхового відшкодування. Копія означеного листа з доказами його надіслання відповідачу наявні в матеріалах справи.

Отже, посилаючись на те, що на момент ДТП винний у його вчиненні ОСОБА_1 працював в ПрАТ «Зернопродукт МХП», позивач просить стягнути з відповідача 90 055,58 грн виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Оскільки відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до статей 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України та статей 16, 27 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Так, відповідно до п. 3.1., 9.4. договору страхування страховими ризиками по добровільному страхуванню наземного транспорту вважається, зокрема, дорожньо-транспортна пригода, в т.ч. викид каменів, чи інших твердих фракцій з-під коліс транспорту.

Розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих ТЗ в результаті страхового випадку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного страхувальником (вигодонабувачем), та розмір страхової суми, зазначеної в договорі.

Так, розмір прямої шкоди, заподіяної страхувальнику у зв`язку з пошкодженням застрахованого згідно договору страхування авто підтверджується наявними в матеріалах справи копією страхового акта № 00401533 від 18.02.2021 та становить загалом 90 055,58 грн.

За таких обставин, оскільки позивач на виконання умов договору страхування здійснив виплату 90 055,58 грн страхового відшкодування, до нього у межах фактичних витрат, в силу приписів ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 1191 ЦК України, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до винуватця ДТП.

Поряд з тим, приписами статей 1187, 1172 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 905/1391/19.

Так, відповідачем надано суду копії: договору № 20055-Г від 01.01.2020, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Миронівський Хлібопродукт» та Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП», відповідно до п. 1 якого на умовах цього договору ПрАТ «Миронівський Хлібопродукт» зобов`язується надати ПрАТ «Зернопродукт МХП» у безстрокове платне користування майно згідно актів приймання-передачі майна та додатку до вказаного договору (акт приймання-передачі майна), згідно якого ПрАТ «Зернопродукт МХП» передано, зокрема, трактор колісний «New Holland» , державний номерний знак НОМЕР_2 ; свідоцтва про реєстрацію за ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» трактора колісного «New Holland», державний номерний знак НОМЕР_2 ; наказу (розпорядження) № 81-К від 31.05.2017 про прийняття на роботу ОСОБА_1 ; довідки ПрАТ «Зернопродукт МХП» № 78 від 18.02.2022 про те, що 28.01.2021 ОСОБА_1 відпрацював повний робочий день на ТЗ «New Holland», державний номерний знак НОМЕР_2 .

З огляду наведених документів, судом встановлено, що винний у скоєнні 28.01.2021 ДТП ОСОБА_1 під час настання відповідної транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, як працівник ПрАТ «Зернопродукт МХП» на підставі відповідного наказу товариства про прийняття на роботу.

Отже, суд дійшов висновку, що ДТП була скоєна 28.01.2021 ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням ним своїх трудових обов`язків, як працівником ПрАТ «Зернопродукт МХП», що свідчить про обґрунтованість посилань позивача на те, що відповідач, як роботодавець ОСОБА_1 та користувач трактора колісного «New Holland», державний номерний знак НОМЕР_2 на підставі договору № 20055-Г від 01.01.2020, є особою, за рахунок якої підлягає задоволенню набуте позивачем право зворотної вимоги (регресу) у розумінні ст. 1172 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також враховуючи нормативну та доказову обґрунтованість обставин настання 28.01.2021 ДТП саме у зв`язку з виконанням працівником відповідача трудових обов`язків, наявність яких породжує для відповідача, як роботодавця, передбачені ст. 1172 ЦК України правові наслідки, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 90 055,58 грн страхового відшкодування.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, відповідно ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Зернопродукт МХП (вул. Елеваторна, 1, м. Миронівка, Обухівський р-н, Київська обл., 08800, ідентифікаційний код 32547211) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка (вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112, ідентифікаційний код 20033533) 90 055 (дев`яносто тисяч п`ятдесят п`ять) грн 58 коп. страхового відшкодування та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.04.2022.

Суддя П.В.Горбасенко