РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022Справа № 910/5998/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уміг Мьюзік"

до Фізичної особи-підприємця Караванської Наталії Іванівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав"

про стягнення 48 000,00 грн

Представники:

від позивача: Єрьомін С.В.

від відповідача: Медведецька Г.І.

від третьої особи: Хлєбніков С.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уміг Мьюзік" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Караванської Наталії Іванівни про стягнення 48000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про порушення відповідачем прав інтелектуальної власності позивача, а саме використання відповідачем у господарській діяльності творів гурту KADNAY - "Притулись до мене" та гурту Антитіла "LEGO" без укладання ліцензійного договору з позивачем, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 48000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 позовну заяву залишено без руху.

11.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 29.06.2021.

У підготовче засідання 29.06.2021 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні 29.06.2021 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 27.07.2021.

16.07.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання по справі.

У підготовче засідання 27.07.2021 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.09.2021.

У підготовче засідання 21.09.2021 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 05.10.2021.

29.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 05.10.2021 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 02.11.2021.

18.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

25.10.2021 через відділ діловодства суду від Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" надійшла заява про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

29.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшов лист-повідомлення.

01.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про залучення третіх осіб.

02.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

У судове засідання 02.11.2021 прибули представники відповідача. Представники позивача в судове засідання не прибули.

Представник відповідача вказав на необхідність залучення до участі у справі Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав", оскільки, рішення у даній справі може вплинути на її права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Так, заява про вступ у справу подана Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав" поза межами, визначеного ч. 1 ст. 50 ГПК України строку. Поряд з цим, Спілка зазначає, що дізналася про розгляд даної справи після отримання копії позовної заяви, що була направлена їй відповідачем, а, відтак, об`єктивно не могла подати заяву в межах підготовчого засідання.

З огляду на викладене, суд зазначає про наявність підстав для поновлення строку на подачу заяви про вступ у справу третьої особи та відповідно для розгляду даної заяви по суті.

Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 ГПК України).

Зважаючи на наведені вище приписи процесуального законодавства, суд зазначає, що питання про вступ у справу інших може бути вирішено виключно у підготовчому засіданні.

Відтак, у судовому засіданні 02.11.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про повернення у підготовче провадження та призначення підготовчого засідання.

Розглянувши в підготовчому засіданні 02.11.2021 заяву Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд прийшов до висновку про її задоволення. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, оскільки, відповідачем до клопотання не було надано доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 суд ухвалив: залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Громадську спілку «Українська ліга авторських та суміжних прав»; підготовче засідання відкласти на 16.11.2021.

12.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

У підготовче засідання 16.11.2021 прибули представники відповідача та третьої особи. Представники позивача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.11.2021.

16.11.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення.

30.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на пояснення третьої особи.

У підготовче засідання 30.11.2021 прибули представники сторін та третьої особи.

У підготовчому засіданні 30.11.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2021.

16.12.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшла заява про заявлення судових витрат після прийняття рішення та клопотання про надання оцінки обставинам.

20.12.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшла заява про застосування строків позовної давності.

20.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 21.12.2021 прибули представники відповідача та третьої особи. Представники позивача в судове засідання не прибули.

За наслідками розгляду клопотання позивача про відкладення судового засідання, судом відмовлено у його задоволенні з підстав необґрунтованості, а саме відсутності доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

У судовому засіданні оголошено перерву до 01.02.2022.

У судове засідання 01.02.2022 прибули представники позивача та третьої особи. Представники відповідача у судове засідання не прибули.

Представник позивача подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку та долучення доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні оголошено перерву до 15.02.2022.

09.02.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли заперечення щодо заяви про поновлення пропущеного строку та долучення доказів до матеріалів справи.

У судове засідання 15.02.2022 прибули представники сторін та третьої особи.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного процесуального строку та долучення доказів до матеріалів справи, суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи пропуск строку позивач зазначає, що обставина отримання третьою особою листа позивача № 3 від 26.02.2020 відповідачем не заперечувалася до подання ним відзиву від 12.11.2021, відтак, подання даних доказів разом з позовом не могло бути здійснене, оскільки, зумовлене саме подачею відзиву.

Частинами 1, 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За наслідками розгляду заяви позивача про поновлення пропущеного процесуального строку, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про задоволення заяви та поновлення строку на подання доказів.

У судовому засіданні 15.02.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 15.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Уміг Мьюзік» (позивач; видавець) та громадянином України Каднай Дмитром Михайловичем (учасник гурту Kadnay; правовласник) укладено Договір № АС-80 про передачу виключних авторських і суміжних прав, відповідно до п. 2.1 якого правовласник передає видавцю належні правовласнику виключні майнові права на об`єкти, зазначені в додатках до договору, що означає право видавця використовувати об`єкти протягом строку і на території способами, зазначеними в п. 2.2 Договору. За надані виключні майнові права на об`єкти видавець зобов`язується виплачувати правовласнику роялті та виконувати інші зобов`язання, покладені на нього Договором.

За змістом п. 2.2 Договору № АС-80 від 01.01.2020 правовласник передає видавцю право здійснювати використання об`єктів наступними способами, зокрема, публічно виконувати об`єкт, тобто представляти у живому виконанні або за допомогою технічних засобів (за винятком передачі в ефір і по кабелю), при цьому за правовласником залишається право самостійно публічно виконувати об`єкт; публічно сповіщувати об`єкт, тобто передавати об`єкт в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних, гама-променів та ін.), у тому числі з використанням супутників, чи на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю, коли така передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без такої передачі зображення та звуки не можуть бути сприйняті; доводити об`єкт до загального відома таким чином, що будь-яка особа може отримати доступ до об`єкта з будь-якого місця і у будь-який час за власним вибором (забезпечення доступу до об`єкта шляхом їхнього розміщення (відтворення) в інтерактивних мережах локальних і всесвітній мережі Інтернет).

Права на використання об`єкта вважаються переданими видавцю в момент підписання договору та відповідних додатків до нього (п. 2.3 Договору № АС-80 від 01.01.2020).

Пунктом 2.4 Договору № АС-80 від 01.01.2020 визначено, що з метою організації збору винагороди за використання об`єкта, способами, зазначеними в п. 2.2 договору, в тому числі за відтворення об`єкта у формі звукової або аудіовізуального запису в особистих цілях, видавець має право передати права на використання об`єкта в управління організації, що здійснює управління правами на колективній основі, або іншій аналогічній організації, а також має право наділити таку організацію правом надавати дозволи (субліцензії) на відповідні способи використання і на збір відповідної винагороди в порядку, визначеному договором між такою організацією і видавцем, з обов`язковою реєстрацією правовласника у відповідному каталозі такої організації. Видавець зобов`язаний обрати відповідну організацію для збору винагороди на основі добросовісності. Умови, на яких буде здійснюватися використання об`єктів кінцевими користувачами в такому випадку будуть визначатися договорами між такою організацією та кінцевими користувачами.

Правовласник передає видавцю право на отримання винагороди від третіх осіб за вчинення дій, зазначених у п.2.2 договору, в тому числі: за вільне відтворення об`єктів в особистих цілях, на території, на період, що передує даті укладання договору, за винятком тих випадків, коли винагорода вже була виплачена правовласнику або попереднім правовласникам прав на використання об`єктів, переданих за цим договором. Видавець має право на збір винагороди за використання об`єктів протягом двох років після закінчення дії договору, лише у разі, якщо використання об`єктів третіми особами було здійснено під час дії договору (п. 2.5 Договору № АС-80 від 01.01.2020).

Відповідно до п. 8.1 Договору № АС-80 від 01.01.2020, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до повного їх виконання.

Пунктом 8.12 Договору № АС-80 від 01.01.2020 передбачено, що цей договір містить додатки, які є його невід`ємною частиною, мають наступні назви: «Перелік Творів, Права на використання яких передаються Правовласником Видавцю»; «Перелік Фонограм/Виконань на використання яких передаються Правовласником Видавцю»; «Перелік Відеокліпів, Права на використання яких передаються Правовласником Видавцю»; «Перелік Зображень, Права на використання яких передаються Правовласником Видавцю».

Так, Додатком з переліком Фонограм/Виконань права на використання яких передаються Правовласником Видавцю визначено, зокрема, наступне: назва фонограми/виконання - Притулись до мене; автор музики/тексту - Дмитро Каднай .

Судом, також, встановлено, що 01.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Уміг Мьюзік» (позивач; видавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Антитіла» (правовласник) укладено Договір № АС-132 про передачу виключних авторських і суміжних прав, відповідно до п. 2.1 якого правовласник передає видавцю належні правовласнику виключні майнові права на об`єкти, зазначені в додатках до договору, що означає право видавця використовувати об`єкти протягом строку і на території способами, зазначеними в п. 2.2 Договору. За надані виключні майнові права на об`єкти видавець зобов`язується виплачувати правовласнику роялті та виконувати інші зобов`язання, покладені на нього Договором.

За змістом п. 2.2 Договору № АС-132 від 01.01.2020 правовласник передає видавцю право здійснювати використання об`єктів наступними способами, зокрема, публічно виконувати об`єкт, тобто представляти у живому виконанні або за допомогою технічних засобів (за винятком передачі в ефір і по кабелю), при цьому за правовласником залишається право самостійно публічно виконувати об`єкт; публічно сповіщувати об`єкт, тобто передавати об`єкт в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних, гама-променів та ін.), у тому числі з використанням супутників, чи на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю, коли така передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без такої передачі зображення та звуки не можуть бути сприйняті; доводити об`єкт до загального відома таким чином, що будь-яка особа може отримати доступ до об`єкта з будь-якого місця і у будь-який час за власним вибором (забезпечення доступу до об`єкта шляхом їхнього розміщення (відтворення) в інтерактивних мережах локальних і всесвітній мережі Інтернет).

Права на використання об`єкта вважаються переданими видавцю в момент підписання договору та відповідних додатків до нього (п. 2.3 Договору № АС-132 від 01.01.2020).

Пунктом 2.4 Договору № АС-132 від 01.01.2020 визначено, що з метою організації збору винагороди за використання об`єкта, способами, зазначеними в п. 2.2 договору, в тому числі за відтворення об`єкта у формі звукової або аудіовізуального запису в особистих цілях, видавець має право передати права на використання об`єкта в управління організації, що здійснює управління правами на колективній основі, або іншій аналогічній організації, а також має право наділити таку організацію правом надавати дозволи (субліцензії) на відповідні способи використання і на збір відповідної винагороди в порядку, визначеному договором між такою організацією і видавцем, з обов`язковою реєстрацією правовласника у відповідному каталозі такої організації. Видавець зобов`язаний обрати відповідну організацію для збору винагороди на основі добросовісності. Умови, на яких буде здійснюватися використання об`єктів кінцевими користувачами в такому випадку будуть визначатися договорами між такою організацією та кінцевими користувачами.

Правовласник передає видавцю право на отримання винагороди від третіх осіб за вчинення дій, зазначених у п.2.2 договору, в тому числі: за вільне відтворення об`єктів в особистих цілях, на території, на період, що передує даті укладання договору, за винятком тих випадків, коли винагорода вже була виплачена правовласнику або попереднім правовласникам прав на використання об`єктів, переданих за цим договором. Видавець має право на збір винагороди за використання об`єктів протягом двох років після закінчення дії договору, лише у разі, якщо використання об`єктів третіми особами було здійснено під час дії договору (п. 2.5 Договору № АС-132 від 01.01.2020).

Відповідно до п. 8.1 Договору № АС-132 від 01.01.2020, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до повного їх виконання.

Пунктом 8.12 Договору № АС-132 від 01.01.2020 передбачено, що цей договір містить додатки, які є його невід`ємною частиною, мають наступні назви: «Перелік Творів, Права на використання яких передаються Правовласником Видавцю»; «Перелік Фонограм/Виконань на використання яких передаються Правовласником Видавцю»; «Перелік Відеокліпів, Права на використання яких передаються Правовласником Видавцю»; «Перелік Зображень, Права на використання яких передаються Правовласником Видавцю».

Так, Додатком з переліком Фонограм/Виконань права на використання яких передаються Правовласником Видавцю визначено, зокрема, наступне: назва фонограми/виконання - Lego; автор музики - Максим Сиволап, Тарас Тополя ; автор тексту - Тарас Тополя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1107 Цивільного кодексу України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі ліцензійного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1110 Цивільного кодексу України ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об`єкт права інтелектуальної власності.

Як зазначає позивач, 03.02.2021 у ході перевірки дотримання суб`єктами господарювання авторських прав на музичні твори та суміжних прав на виконання та фонограми, позивачем було виявлено порушення виключних майнових прав інтелектуальної власності, які належать позивачу, а саме музичних творів гурту KADNAY «Притулись до мене» та гурту Антитіла «LEGO» на території закладу швидкого харчування «Пузата Хата» за адресою: м. Київ, вул. Басейна, Ѕ, господарська діяльність у якому здійснюється ФОП Караванською Наталією Іванівною (відповідачем).

Факт використання майнових прав інтелектуальної власності на музичний твір гурту KADNAY «Притулись до мене» підтверджується Актом фіксації комерційного використання музичних творів способом публічного виконання № 1 від 03.02.2021.

Факт використання майнових прав інтелектуальної власності на музичний твір гурту Антитіла « LEGO » підтверджується Актом фіксації комерційного використання музичних творів способом публічного виконання № 2 від 09.02.2021.

На підтвердження обставини здійснення господарської діяльності у закладі швидкого харчування «Пузата Хата» за адресою: м. Київ, вул. Басейна, Ѕ, саме ФОП Караванською Н.І., позивачем надано фіскальний чек № 25670 від 03.02.2021 та фіскальний чек № 28445 від 09.02.2021.

Позивачем направлено на адресу відповідача лист № б/н від 19.03.2021, яким запропоновано укласти ліцензійну угоду на право використання спірних музичних творів, серед істотних умов якої надання відповідачу права публічного виконання, демонстрації, показу спірних музичних творів у закладі швидкого харчування «Пузата Хата» за адресою: м. Київ, вул. Басейна, Ѕ, ліцензійний строк - два календарних роки з моменту укладання договору, загальна сума винагороди - 24000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про порушення відповідачем прав інтелектуальної власності позивача, а саме використання відповідачем у закладі швидкого харчування «Пузата Хата» за адресою: м. Київ, вул. Басейна, Ѕ, музичних творів гурту KADNAY «Притулись до мене» та гурту Антитіла «LEGO» без укладання ліцензійного договору з позивачем, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 48 000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що відповідач здійснював господарську діяльність у закладі швидкого харчування «Пузата Хата» на підставі укладеного з ТОВ «Антарес-2016» договору суборенди приміщення, за умовами якого частина приміщення, що використовувалась відповідачем було передана йому з усім невідокремленим обладнанням, яке є частиною побутової інфраструктури нежитлових приміщень та з музичним супроводом, законність використання якого була забезпечена орендодавцем - ТОВ «Антарес-2016». Більше того, як станом на момент фіксації порушення, так і станом на момент звернення до суду, позивачем не надано доказів вилучення спірних творів із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

Третя особа також заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки, позивачем не доведено факту вилучення майнових суміжних прав з управління ГС УЛАСП, отже, позивач не є належним суб`єктом стягнення компенсації; сума заявленої до стягнення компенсації не є обґрунтованою та не відповідає вимогам законодавства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Згідно з ч. 1 ст. 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 421 Цивільного кодексу України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, та інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до правочину або закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів.

Відповідно до ст. 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України об`єктами авторського права є, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту).

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ст. 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено що публічне виконання - подання творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Цією ж статтею встановлено публічне сповіщення (доведення до загального відома) - передача в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Суд зазначає, що враховуючи приписи 74 ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» надано визначення розширеному колективному управлінню, яке є колективним управлінням майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організації колективного управління (крім випадків, коли відповідні права вилучені правовласником з колективного управління в порядку, встановленому цим Законом), у визначених цим Законом сферах, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» організація колективного управління є неприбутковою організацією, утворюється в організаційно-правовій формі громадського об`єднання (громадська організація або громадська спілка) зі статусом юридичної особи, єдиним видом діяльності якої є виконання завдань і функцій, визначених статтею 12 цього Закону.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 5 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» принципами діяльності організацій колективного управління є ефективне управління - організації колективного управління забезпечують збирання, розподіл та виплату доходу від прав правовласникам у найбільш швидкий, ефективний і точний спосіб та лише з обґрунтованими витратами.

Частинами шостою і сьомою статті 5 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» передбачено, що правовласники мають право вилучати свої майнові права з управління організації колективного управління, крім випадків, передбачених цим Законом.

Колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав здійснюється у виді добровільного, розширеного та обов`язкового колективного управління.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції:

1) укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав;

3) збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам;

4) звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація;

5) забезпечують ведення реєстру правовласників, реєстру об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майновими правами щодо яких управляє організація;

6) здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління.

Згідно з частинами третьою і п`ятою статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» організації колективного управління не мають права провадити підприємницьку діяльність і здійснюють лише господарську діяльність, що не має на меті одержання прибутку, з метою досягнення своїх статутних цілей.

Розширене колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.

Розширене колективне управління передбачає право правовласників вилучати повністю або частково належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав з управління акредитованої організації колективного управління в порядку, передбаченому цим Законом.

Правовласником відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» є суб`єкт авторського права або суміжного права чи інша особа, крім організації колективного управління, яка на підставі договору з суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав чи згідно із законом має право на отримання частки доходу від прав.

Розширене колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно в таких сферах, зокрема: право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою.

Частинами восьмою, дев`ятою, одинадцятою і дванадцятою статті 13 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» передбачено, що правовласники мають право на підставі письмової заяви вимагати вилучення своїх майнових прав з управління організації колективного управління, припинення дій щодо надання дозволів на використання їхніх об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, дій щодо збирання винагороди за використання їхніх об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (далі - заява про вилучення). У заяві про вилучення зазначаються майнові права, які вилучаються з управління організації, та перелік об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

У заяві про вилучення правовласники зазначають перелік об`єктів, щодо яких подається заява, та правові підстави набуття майнових прав на ці об`єкти.

У разі подання правовласниками до організації колективного управління заяви про вилучення щодо їхніх об`єктів авторського права і (або) суміжних прав організація зобов`язана протягом шести місяців з дня отримання таких заяв виплатити правовласникам, які звернулися із заявою про вилучення, належну їм винагороду, внести відповідні зміни до договорів із користувачами, припинити управління щодо відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (припинити дії щодо надання дозволів на використання відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, дії щодо збирання винагороди за їх використання, дії щодо звернень до суду за захистом прав правовласників щодо цих об`єктів тощо) та розмістити на своєму веб-сайті інформацію про таке вилучення із списком правовласників, які здійснили вилучення, та переліком об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, щодо яких здійснено вилучення.

Організація колективного управління не має права відмовляти правовласникам у вилученні майнових прав з управління, за умови дотримання ними порядку вилучення, передбаченого цією статтею.

Правовласники можуть також вилучити свої майнові права з управління організації, що акредитована для здійснення розширеного колективного управління правами. У такому разі на території України управління майновими правами, вилученими з колективного управління, може здійснюватися правовласником.

Так, судом встановлено, що наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 29.05.2019 № 912 організацію колективного управління - Громадську спілку "Українська ліга авторських та суміжних прав" акредитовано у сфері розширеного колективного управління - право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, строком на три роки.

Судом встановлено, що позивачем було направлено на адресу третьої особи, а саме ГС УЛАСП, заяву про вилучення майнових прав з управління організації колективного управління № 15/09 від 17.09.2020, у якій зазначив про вилучення з розширеного колективного управління ГС «Українська ліга авторських і суміжних прав» майнових суміжних прав на виконання та фонограми у сфері розширеного колективного управління щодо права на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм) за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, на яку ГС УЛАСП було акредитовано наказом Мінекономрозвитку від 29.05.2019 № 912.

У відповідь на лист № 15/09 від 17.09.2020 третя особа зазначила про порушення третьою особою порядку та умов для вилучення з управління об`єктів авторських та/або суміжних прав, а також про те, що в значній частині переліку об`єктів спостерігається невідповідність стосовно приналежності майнових прав.

Суд зазначає, що вирішення питання про те, чи було/не було вилучено спірний твір з управління Спілки, не залежить від суб`єктивної думки Спілки, її згоди чи бажання, однак, у даному випадку вирішальним є порядок вилучення майнових прав з управління, за умови дотримання якого відповідні права вважаються вилученими.

При цьому, вилучення майнових прав супроводжується рядом дій, зокрема: виплата правовласникам, які звернулися із заявою про вилучення, належної їм винагороди; внесення відповідних змін до договорів із користувачами; припинення управління щодо відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (припинення дії щодо надання дозволів на використання відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, дії щодо збирання винагороди за їх використання, дії щодо звернень до суду за захистом прав правовласників щодо цих об`єктів тощо); розміщення на веб-сайті інформації про таке вилучення із списком правовласників, які здійснили вилучення, та переліком об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, щодо яких здійснено вилучення.

Разом з тим, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується обставина вилучення позивачем саме спірних музичних творів, оскільки, безпосередньо у заяві про вилучення майнових прав з управління організації колективного управління № 15/09 від 17.09.2020 відсутній перелік об`єктів, щодо яких подається заява, та доказів на підтвердження правових підстав набуття майнових прав на ці об`єкти (зокрема, з наданих позивачем доказів відправки не вбачається направлення третій особі копій Договору № АС-80 від 01.01.2020 та Договору № АС-132 від 01.01.2020 з відповідними додатками).

При цьому, саме на порушенні порядку вилучення майнових прав з управління, ґрунтуються заперечення третьої особи щодо вилучення майнових прав на спірні музичні твори позивачем.

Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження внесення відповідних змін до договорів із користувачами та розміщення на веб-сайті третьої особи інформації про вилучення з управління спірних творів (музичних творів гурту KADNAY «Притулись до мене» та гурту Антитіла «LEGO») із зазначенням правовласника, який здійснив таке вилучення (позивача), що загалом свідчить про недоведеність позивачем обставини того, що він є належним суб`єктом стягнення компенсації в даному спорі.

Більше того, судом встановлено, що відповідач здійснював господарську діяльність у закладі швидкого харчування «Пузата Хата» за адресою: м. Київ, вул. Басейна, Ѕ, на підставі укладеного з ТОВ «Антарес-2016» договору суборенди нежитлових приміщень від 25.12.2020, пунктом 3.4 якого передбачено, що приміщення передається в суборенду разом з музичним супроводом, шляхом публічного виконання оприлюднених фонограм та музичних творів. Орендар, на підставі Договору КБР № 225/10/19-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів акторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах від 01.10.2019 укладеного з ГС «Українська ліга авторських та суміжних прав», ПО «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» та ПО «Українська ліга авторських та суміжних прав» згідно якого, користувач (ТОВ «Антарес-2016») та його законні суборендарі здійснюють (на Території) використання в комерційній діяльності об`єктів суміжних прав шляхом їх публічного виконання, а суміжна ОКУ надає стосовно території користувачу на умовах, визначених цим договором, дозвіл (невиключну ліцензію) на публічне виконання об`єктів суміжних прав.

Відповідно до Акту прийому-передачі орендар (ТОВ «Антарес-2016») передав, а суборендар (ФОП Караванська Н.І.) прийняв нежитлові приміщення загальною площею 300,00 кв.м, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Басейна, Ѕ.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК Україна).

З огляду на викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним договору суборенди нежитлових приміщень від 25.12.2020, відповідальність за публічне виконання об`єктів суміжних прав у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Басейна, Ѕ, несе, зокрема, орендар.

При цьому, з урахуванням предмету та підстав позову, а також того, що даний позов пред`явлено до ФОП Караванської Н.І., суд не встановлює обставини наявності в орендаря відповідних прав інтелектуальної власності, оскільки вказані обставини знаходяться поза межами доказування у справі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на встановлені вище обставини, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Уміг Мьюзік" до Фізичної особи-підприємця Караванської Наталії Іванівни про стягнення 48000,00 грн компенсації не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання третьої особи про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З наведеного вбачається, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Відтак, оскільки, у даній справі суд прийшов до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог та враховуючи, що така заява подана третьою особою, а не відповідачем, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.04.2022

Суддя Ю.В. Картавцева