ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2022 р. Справа №914/2435/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

суддів: Гриців В.М., Зварич О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф транссервіс, вих.№187 від 17 листопада 2021 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 05 листопада 2021 року (підписане 10.11.2021), суддя Крупник Р.В.

у справі №914/2435/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід, с. Великі Гаї, Тернопільська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф транссервіс, с. Давидів, Львівська область

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат в сумі 57 537,40 грн

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ Сервіс-Агрозахід до ТОВ Агролайф Транссервіс про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Підставами позовних вимог позивач зазначив, що 26.04.2019 між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №26/04/2019, за яким постачальник зобов`язувався постачати покупцеві продукцію, а покупець прийняти та оплатити замовлений товар. Як стверджується у позовній заяві ТОВ Агролайф Транссервіс в порушення умов договору не було оплачено вартість поставленої продукції. У зв`язку з цим, ТОВ Сервіс-Агрозахід звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до ТОВ Агролайф Транссервіс про стягнення боргу, 3% річних, інфляційних втрат та пені. Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/844/20 закрито провадження у справі в частині стягнення 101900,00 грн заборгованості, стягнуто з відповідача на користь 479 614,62 грн заборгованості, 15236,00 грн 3% річних, 2 846,31 грн інфляційних втрат, 104 685,03 грн пені. Виконавче провадження, відкрите на виконання рішення суду №914/844/20, було закінчено лише 18.05.2021. Таким чином, невиконання ТОВ Агролайф Транссервіс зобов`язань щодо сплати боргу з 01.04.2020 по 13.05.2021 послугувало підставою звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача 16 049,82 грн 3% річних, 41 487,58 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.11.2021 у справі №914/2435/21 позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ Агролайф Транссервіс на користь ТзОВ Сервіс-Агрозахід 31 220,18 грн. інфляційних втрат, 16 049,82 грн. 3% річних та 1 865,03 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТзОВ Агролайф Транссервіс звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2021 року у справі №914/2435/21 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким стягнути лише 28982,77 грн інфляційних нарахувань.

ТзОВ Агролайф Транссервіс апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно пораховано інфляційні втрати.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/2435/21 розподілено до розгляду судді доповідачу Якімець Г.Г. Введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Зварич О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ТзОВ Агролайф Транссервіс на рішення Господарського суду Львівської області від 5 листопада 2021 року у справі №914/2435/21 залишено без руху. Роз`яснено апелянту, що протягом 10-ти днів з дня вручення цієї ухвали він має право усунути недоліки апеляційної скарги та подати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі №914/2435/21 за апеляційною скаргою ТзОВ Агролайф Транссервіс на рішення Господарського суду Львівської області від 5 листопада 2021 року; витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справи; позивачу надано строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

7 лютого 2022 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи з обґрунтуванням від сторін до суду не надходило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 26.04.2019 між ТОВ Сервіс-Агрозахід (за Договором Постачальник) та ТОВ Агролайф Транссервіс (за Договором Покупець) укладено Договір поставки №26/04/2019 (надалі Договір), згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товар, найменування, асортимент, кількість та ціна якого визначені у рахунку-фактурі та/або специфікації до договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити замовлений товар (п. 1.1. Договору).

Згідно із п.1.2. Договору поставка товару здійснюється постачальником на підставі замовлення, складеного в довільній формі, де вказується асортимент, кількість, місце поставки (передачі) товару, що повинен бути поставлений постачальником.

Як передбачено п. 10.1. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та припиняє свою дію 31 грудня 2019 року. В випадку коли на вказану дату, будь-яка із сторін не виконала свої зобов`язання в повному обсязі, дія Договору продовжується до моменту повного і належного їх виконання.

Пунктом 12.1. Договору встановлено, що зміни і доповнення до цього Договору, а також всі Додатки до нього вважаються дійсними лише в разі їх укладення в письмовій формі і підписання уповноваженими представниками обох Сторін. Усі Додатки та накладні на поставку Товару є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з Додатковою угодою №1 від 26.04.2019 сторони виклали п. 5.2. Договору в наступній редакції:

5.2. Сторони узгоджують, що оплата вартості Товару здійснюється на умовах: 20% вартості Товару по факту поставки Товару (від суми зазначеної у рахунку-фактурі), 80% вартості Товару здійснюється післяоплатою протягом 30 (тридцяти) календарних днів після отримання Товару покупцем.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 1 962 214,62 грн, що підтверджується видатковими накладними №618 від 09.05.2019 на суму 698 109,58 грн; №617 від 10.05.2019 на суму 350 752,28 грн; №628 від 14.05.2019 на суму 385 866,32 грн; №693 від 16.05.2019 на суму 339 306,28 грн; №694 від 17.05.2019 на суму 188 180,16 грн.

14.08.2019 у зв`язку із коливанням цін на ринку на Товар та невиконанням покупцем своїх зобов`язань перед постачальником щодо оплати поставленого товару, між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору згідно з якою вони домовились збільшити ціну за одиницю Товару (виключно на 200 тон поставленого Товару з 09.05.2019 по 17.05.2019) до 5 600,00 грн за 1 тонну Товару.

Згідно з укладеною Додатковою угодою №2 від 14.08.2019 загальна вартість поставленого Товару склала 2 112 214,62 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень відповідачем було сплачено на користь позивача 1 530 700,00 грн вартості поставленого товару.

У зв`язку із невиконанням відповідачем свого обов`язку оплатити вартість поставленого товару в повному обсязі ТОВ Сервіс-Агрозахід звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення 870 190,40 грн (з яких: 581 514,62 грн заборгованість, 15 246,83 грн три відсотки річних, 2 846,31 грн інфляційні втрати, 125 203,98 грн пеня та 145 378,66 грн неодержані доходи).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.08.2020 по справі №914/844/20 (залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 року) позов ТОВ Сервіс-Агрозахід задоволено частково, а саме стягнуто з ТОВ Агролайф Транссервіс на користь ТОВ Сервіс-Агрозахід 479 614,62 грн заборгованості, 15 236,00 грн трьох відсотків річних, 2 846,31 грн інфляційних втрат, 104 685,03 грн пені та 9 035,73 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

27.04.2021 Господарським судом Львівської області видано наказ на примусове виконання рішення від 18.08.2020 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 по справі №914/844/20.

На стадії виконання рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2020 по справі №914/844/20 ТОВ Агролайф Транссервіс сплатило на користь ТОВ Сервіс-Агрозахід стягнуті із нього суми, що підтверджується платіжними дорученнями №1583 від 16.04.2021 на суму 100 000,00 грн, №1584 від 19.04.2021 на суму 90 000,00 грн, №1631 від 26.04.2021 на суму 50 000,00 грн, №1676 від 30.04.2021 на суму 50 000,00 грн, №623 від 05.05.2021 на суму 50 000,00 грн, №628 від 07.05.2021 на суму 48 000,00 грн, №660 від 11.05.2021 на суму 53 000,00 грн, №631 від 12.05.2021 на суму 16 000,00 грн, №691 від 14.05.2021 на суму 50 000,00 грн, №117 від 18.05.2021 на суму 104 417,69 грн.

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області виконавче провадження №65452095, у межах якого відбувалось примусове виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/844/20 від 27.04.2021 було закінчене.

У даній справі, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 57 537,40 грн, з яких 16 049,82 грн 3% річних, 41 487,58 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2020 до 13.05.2021 включно. Як зазначив представник позивача, рішенням суду №914/844/20 з відповідача було стягнуто відсотки та інфляційні втрати по 31.03.2020 року включно.

Станом на день розгляду справи в суді першої інстанції, докази сплати відповідачем заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором у частині своєчасного та повного розрахунку за поставлений товар встановлено Господарським судом Львівської області у справі №914/844/20, а тому встановленню у даній справі не потребує.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 10.12.2019 по справі №912/2750/18 правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

З огляду на викладене, обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення боргу за період з 01.04.2020 до 13.05.2021 включно.

Заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 16 049,82 грн, розраховані позивачем правильно, а тому підлягають стягненню повністю. В апеляційній скарзі ТОВ Агролайф Транссервіс не оскаржує правильність нарахування та стягнення 3% річних.

З приводу інфляційних втрат, то як вбачається з позовної заяви, позивачем вони були нараховані в розмірі 41 487,58 грн. Згідно розрахунку відповідача-апелянта такі повинні становити 28 982,77 грн.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що вони підлягають стягненню з відповідача частково, у розмірі 31 220,18 грн.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи заявника апеляційної скарги про неправильний розрахунок позивачем та судом першої інстанції інфляційних втрат не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 5 листопада 2021 у справі №914/2435/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи №914/2435/21 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Зварич О.В.