РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2022Справа № 910/18861/21

За позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" (м. Київ)

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (м. Київ)

2. ОСОБА_1 (м. Київ)

про стягнення 364.155,29 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (відповідач-1), ОСОБА_1 (відповідач-2) про стягнення солідарно 364.155,29 грн, з яких: 256.009,02 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,12 грн заборгованості по відсоткам, 89.550,55 грн заборгованості по комісії, 13.232,36 грн пені, 3.363,79 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем-1 умов договору від 26.04.19. в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів, та не повернення таких коштів позивачу відповідачем-2 на виконання умов договору поруки № Т 26.03.2018 І 7087 від 16.05.19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.21. суд зобов`язав Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

02.12.21. до суду надійшла відповідь Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на вказаний запит.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.21. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

20.12.21. від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. У вказаній заяві позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів на свою користь 364.155,29 грн, з яких: 256.009,02 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,12 грн заборгованості по відсоткам, 89.550,00 грн заборгованості по комісії, 13.232,36 грн пені, 5.363,79 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.21. відкрито провадження у справі №910/18861/21, визнано її малозначною та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Копії означеної ухвали було направлено відповідачам на адреси їх реєстрації відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві, однак відповідні відправлення повернуто на адресу суду з відмітками про відсутність адресатів за вказаними адресами.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою" вважається днем вручення учаснику справи ухвали суду в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Отже відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи № 910/18861/21, однак правом на подачу письмового відзиву не скористалися, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надали.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому при ухваленні рішення судом враховано обставини щодо ускладнення поштового зв`язку на території України, введення на території України воєнного стану, та необхідність забезпечення прав усіх учасників судового процесу на належне повідомлення про розгляд справи і реалізацію їх процесуальних прав.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.05.19. між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (Банк, Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (Позичальник, Боржник) було укладено Заяву-договір № ID6397434 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (далі - Договір), відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що розмір кредиту складає 500.000,00 грн.

Умовами пунктів 2.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.5 визначено, що розмір процентної ставки за користування кредитом складає 0,0001%. Розмір комісійної винагороди становить 1.99 % від суми виданого кредиту (щомісячно). Терміни і порядок погашення кредиту визначений графіком погашення кредиту, зазначеного в додатку № 1 до цього Договору.

Згідно із п. 2.6 Договору термін повернення кредиту: 16.05.22.

Згідно ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У відповідності до п. 18.1.13 "Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк", при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк "ТАС24Бізнес" або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорі та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" скористався своїм правом та на підставі ЗУ "Про електронні довірчі послуги" вчинив правочин, підписавши означений Договір електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату та відображенням ЕЦП на самому договорі.

На виконання цього договору банком було перераховано 500.000,00 грн на відповідний рахунок, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується випискою Банку за 16.05.19.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач-1 неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та допустив наявність заборгованості, розмір якої складає 256.009,02 грн - по тілу кредиту, 0,12 грн - по відсоткам, 89.550,00 грн - по комісії.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Заявою-договором № ID6397434 від 16.05.19. у частині надання відповідачу-1 грошових коштів у розмірі 500.000,00 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача-1 з вимогами № 3206/70 від 25.02.21., № 3207/70 від 25.02.21. щодо повернення суми кредиту, які ТОВ "Меркурій" залишені без відповіді та задоволення.

Відтак матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача-1 грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 256.009,02 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,12 грн заборгованості по відсоткам та 89.550,00 грн заборгованості по комісії.

Будь-яких доказів на підтвердження відсутності вказаної заборгованості або її зменшення суду сторонами не представлено.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 13.232,36 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість по тілу кредиту та на прострочену заборгованість по комісії, за період з 05.05.21. по 31.10.21., а також 5.363,79 грн. штрафу за період з 05.05.21. по 31.10.21.

За ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 3.3. Договору у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом із цим, положеннями п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться й у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень ГК України.

Враховуючи наведені приписи ЦК України, ГК України, визначені строки повернення кредиту, а також зважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.20. № 211, якою на всій території України з 12.03.20. встановлено карантин, що триває на час вирішення спору, суд дійшов висновку про те, що, починаючи з вказаної дати, позичальника звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту та процентів.

Зважаючи на вищевикладені приписи чинного законодавства, позовні вимоги Банку в частині стягнення 13.232,36 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість по тілу кредиту та на прострочену заборгованість по комісії, 5.363,79 грн. штрафу, задоволенню не підлягають.

Також судом встановлено, що 16.05.19. між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (Поручитель) укладено Договір поруки № Т 26.03.2018.І7087 (Договір поруки), відповідно до якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Заяви-договору № ID6397434 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") від 16.05.19., що укладений між Кредитором та Боржником, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (п. 1.1. Договору поруки).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скористався своїм правом та на підставі Закону України "Про електронні довірчі послуги" вчинив правочин, підписавши означений Договір електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, та відображенням ЕЦП на самому Договорі.

Пунктами 1.2-1.2.5. Договору поруки передбачено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником усіх зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі зобов`язується:

- повернути Кредитору кредит у розмірі 500.000,00 грн, у терміни, визначені Кредитним договором та Додатком № 1 до Кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 16.05.22.;

- щомісячно сплачувати Кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних з урахуванням порядку та розміру їх зміни згідно умов Кредитного договору, та в строки, що встановлені Кредитним Договором;

- щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом в розмірі 1,99% від суми виданого кредиту в порядку, встановленому Кредитним договором;

- сплатити Кредитору неустойку, пеню, штрафи, та понад суму неустойки, пені, штрафів, відшкодувати збитки, заподіяні Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором;

- у випадку, передбачених Кредитним договором та/або законодавством України, з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково повернути Кредитору кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору поруки виконанням зобов`язань, забезпечених цим Договором, вважається виконання Боржником своїх зобов`язань, зазначених в п. 1.2 цього Договору в повному обсязі в строк, порядку та на умовах Кредитного договору.

За ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, в яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Матеріалами справи підтверджується звернення Банку до відповідача-2 з вимогою № 3208/70 від 25.02.21. щодо виконання договірних зобов`язань. Однак відповідачем-2 зазначені вимоги залишені без відповіді та задоволення. Матеріали справи доказів протилежного не містять. Доказів наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за порушення умов вказаного договору поруки матеріали справи також не містять.

Отже позивач, користуючись наданим йому за договором поруки та статтями 543, 554 ЦК України правом, обґрунтовано звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів наявної заборгованості за Заявою-договором № ID6397434 від 16.05.19.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позовні вимоги Банку є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в частині солідарного стягнення з відповідачів 256.009,02 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,12 грн заборгованості по відсоткам, 89.550,00 грн заборгованості по комісії. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідність нормам чинного законодавства України.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (03142, м. Київ, бул. Академіка Вернадського, буд. 59/2; ідентифікаційний код 30550166), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 30; ідентифікаційний код 09806443) 256.009 (двісті п`ятдесят шість тисяч дев`ять) грн. 02 коп. заборгованості по тілу кредиту, 0 (нуль) грн 12 коп. заборгованості по відсоткам, 89.550 (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. заборгованості по комісії та 5.183 (п`ять тисяч сто вісімдесят три) грн 38 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко