ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" квітня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1791/18

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву від 09.03.2022 б/н товариства з обмеженою відповідальністю Карпати-ІФ, м. Запоріжжя, про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 29.10.2018 у справі №911/1791/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Карпати-ІФ, м. Запоріжжя,

до відповідача фізичної особи-підприємця Дротова Вячеслава Володимировича, м. Тараща,

про зобов`язання поставити товар,

за участі представників:

від заявника (стягувача): не з`явився;

від боржника: Журавель Р.О., адвокат, ордер від 11.04.2022 серія АІ №1226880;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 29.10.2018 у справі №911/1791/18 позов задоволено повністю, зобов`язано фізичну особу-підприємця Дротова Вячеслава Володимировича передати товариству з обмеженою відповідальністю Карпати-ІФ товар - вагу електронну автомобільну тензометричну стаціонарну ТВА-80-20-18 (8)-ОПТІМА-ПФ25 (RC 3-30-С3) вартістю 366 548,00 грн., згідно договору купівлі-продажу від 13.12.2017. Стягнуто з ФОП Дротова В.В. на користь ТОВ Карпати-ІФ 1762,00 грн. судового збору.

На виконання рішення господарського суду Київської області від 29.10.2018 у справі №911/1791/18 видано наказ від 30.11.2018.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 рішення господарського суду Київської області від 29.10.2018 у справі №911/1791/18 залишено без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Карпати-ІФ залишено без задоволення.

05.04.2022 від ТОВ Карпати-ІФ надійшла заява від 09.03.2022 б/н про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 29.10.2018 у справі №911/1791/18, в якій заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення господарського суду Київської області від 29.10.2018 у справі №911/1791/18, шляхом стягнення з ФОП Дротова В.В. вартості не поставленого товару (ваги електронної автомобільної тензометричної стаціонарної ТВА-80-20-18 (8)-ОПТІМА-ПФ25 (RC 3-30-С3) за договором купівлі-продажу від 13.12.2017 у розмірі 366 548,00 грн.

Обґрунтовуючи заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 29.10.2018 у справі №911/1791/18, заявник посилається на частини 1-2 ст. 331 ГПК України, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», пункти 7.1.3, 7.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України та зазначає, що постановою державного виконавця від 08.05.2019 ВП №58821124 закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 30.11.2018 у справі №911/1791/18, рішення суду залишилося не виконаним.

Також заявник у вказаній заяві просить суд здійснювати розгляд заяви без участі представника позивача (стягувача).

Відповідно до частин 1, 2, 3, 7 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2022 розгляд заяви від 09.03.2022 б/н ТОВ Карпати-ІФ про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 29.10.2018 у справі №911/1791/18 призначено на 18.04.2022.

15.04.2022 від представника боржника - ФОП Дротова В.В. до суду надійшли заперечення від 11.04.2022 б/н на заяву про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.10.2018 у справі №911/1791/18, в якій боржник зазначає, що стягувач заявою про зміну способу виконання судового рішення з примусового виконання обов`язку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі) та п. 5 ч. 2 ст. 20 ГК України (присудження до виконання обов`язку в натурі) на стягнення його вартості відшкодування майнової шкоди - п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди) та п. 6 ч. 2 ст. 20 ГК України (відшкодування збитків), фактично просить суд змінити обраний спосіб захисту, передбачений ЦК України та ГК України, та відповідно змінити рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2018 у справі № 911/1791/18 по суті.

18.04.2022 від представника заявника (стягувача) надійшла заява, в якій він просить розгляд заяви проводити без його участі як представника, заяву підтримує та просить її задовольнити виходячи та із врахуванням доводів, доказів та обґрунтувань, викладених у матеріалах справи.

У судове засідання 18.04.2022 з`явився представник боржника. Представник позивача (стягувача) у судове засідання не з`явився. Згідно з частинами 1, 3 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши заяву ТОВ Карпати-ІФ про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 29.10.2018 у справі №911/1791/18, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

В основу судового акту про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України роз`яснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками (п.п. 7.1.3 постанови Пленуму № 9).

Згідно до ч. 1 ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, е незамінними.

Приписами ч. 2 ст. 184 ЦК України встановлено, що річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, а також встановлені під час розгляду справи №911/1791/18 обставини, судом було задоволено позов та зобов`язано ФОП Дротова В.В. передати ТОВ Карпати-ІФ товар, обумовлений договором купівлі-продажу від 13.12.2017, а саме: вага електронна автомобільна тензометрична стаціонарна ТВА-80-20-18 (8)-ОПТІМА-ПФ25 (RC 3-30-С3) вартістю 366 548,00 грн.

Тобто суть спірних відносин сторін, а отже і суть судового рішення у справі, яке набрало законної сили, є примусове виконання в натурі зобов`язання, джерелом якого є господарський договір купівлі-продажу, а саме зобов`язання продавця за договором передати покупцю за договором предмет договору річ, визначену індивідуальними ознаками.

При цьому, судом враховує, що обумовлений договором купівлі-продажу від 13.12.2017 товар покупцем не був оплачений.

Постановою від 05.04.2019 старшого державного виконавця Таращанського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області №58821124 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 30.11.2018 у справі №911/1791/18 про зобов`язання ФОП Дротова В.В. передати ТОВ «Карпати-ІФ» товар: вага електронна автомобільна тензометрична стаціонарна ТВА-80-20-18 (8)-ОПТІМА-ПФ25 (RC 3-30-С3) вартістю 366 548,00 грн., згідно договору купівлі-продажу від 13.12.2017.

Постановою від 08.05.2019 виконавче провадження закрито на підставі пункту 11 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», направлено подання до Таращанського відділення Миронівського ВП ГУ НП у Київській області про притягнення боржника до відповідальності.

Так, відповідно до пункту 11 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній на момент винесення постанови редакції від 19.01.2019) виконавче провадження підлягало закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи те, що рішення суду не було виконано, товар не був переданий, стягувач звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення від 09.03.2022, у якій просив суд замість передання товару, обумовленого договором речі, визначеної індивідуальними ознаками (вага електронна автомобільна тензометрична стаціонарна ТВА-80-20-18 (8)-ОПТІМА-ПФ25 (RC 3-30-С3) стягнути з боржника його вартість 366 548,00 грн.

Відтак, як вбачається зі змісту заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 29.10.2018 у справі №911/1791/18, запропоновані ТОВ Карпати-ІФ заходи для виконання судового рішення не відповідають змісту спірних відносин сторін, фактично призводять до зміни обраного позивачем способу захисту права (виконання обов`язку в натурі пункт 5 частини 2 ст. 16 ЦК України), та зміни суті рішення, що свідчить про необґрунтованість вказаної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку відмовити товариству з обмеженою відповідальністю Карпати-ІФ у задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення в даній справі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю Карпати-ІФ від 09.03.2022 б/н про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 29.10.2018 у справі №911/1791/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку частини 1 ст. 235 ГПК України з моменту її оголошення, відповідно до пункту 24 частини 1 ст. 255, частини 7 ст. 331 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених статтею 256 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх