ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2022 р. Справа№ 910/12943/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Гетя Руслана Васильовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021

у справі № 910/12943/21 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Декодом Буд Груп"

до фізичної особи - підприємця Гетя Руслана Васильовича

про стягнення 8034,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Декодом Буд Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Гетя Руслана Васильовича про стягнення 8034,84 грн, з яких: 6750,00 грн основного боргу, що перерахований відповідачеві в якості попередньої плати, 406,66 грн 3 % річних та 878,18 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані не виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання зі створення сайту за договором, укладеним між сторонами.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Гетя Руслана Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Декодом Буд Груп" суму основного боргу у розмірі 6750,00 грн, 3% річних у розмірі 300,70 грн, втрати від інфляції у розмірі 595,40 грн та судовий збір у розмірі 2160,17 грн. В частині стягнення 3% річних у розмірі 105,96 грн та втрат від інфляції у розмірі 282,78 грн - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, фізична особа - підприємець Гетя Руслан Васильович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 скасувати в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Гетя Руслана Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Декодом Буд Груп" суми основного боргу у розмірі 6750,00 грн, 3% річних у розмірі 300,70 грн, втрат від інфляції у розмірі 595,40 грн та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю; в решті рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 залишити без змін.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а також рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому на думку відповідача, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції:

- не досліджено подані відповідачем докази та не враховано факту виконання останнім до 31.07.2019 частини робіт (підготовки дизайну сайту) за договором від 10.07.2019;

- не враховано того факту, що не закінчення усіх робіт до 31.07.2019 було обумовлено простроченням позивача, оскільки останній в порушення п. 3.2.2. договору протягом двох днів не проінформував відповідача про рішення щодо дизайну сайту;

- залишено поза увагою факт завершення відповідачем підготовки сайту до надіслання позивачем листа від 02.09.2019.

Також в апеляційній скарзі позивачем викладено клопотання про огляд в судовому засіданні оригіналів електронних доказів, зокрема, переписки сторін договору за допомогу месенджера "Viber" щодо погодження позивачем дизайну сайт та створення відповідного сайту.

Узагальнений виклад позиції позивача

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/12943/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Гетя Руслана Васильовича на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі № 910/12943/21. Вирішено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Заявлені у справі клопотання та результати їх розгляду

Розглянувши подане відповідачем клопотання про огляд в судовому засіданні оригіналів електронних доказів, що вказані апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 269 Господарського процесуального кодесу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши наявні матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволення вищезгаданого клопотання відповідача, виходячи з того, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення вказані вище електронні докази не оцінювалися.

Окрім того, судова колегія зауважує на тому, що вказана роздруківка не є належним доказом, зокрема, і тому, що не підтверджує обставин виконання робіт.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.07.2019 між фізичною особою - підприємцем Гетя Русланом Васильовичем (за договором - виконавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Декодом буд груп" (за договором - замовник, позивач) було укладено договір про надання послуг зі створення сайту № 011007/2019 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1.-1.3. договору, замовник доручає а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи по створенню веб-ресурсу, надалі-сайт. Перелік виконуваних робіт, вимоги до них визначаються на основі технічного завдання, що є додатком №1 до даного договору. Умови технічного завдання узгоджуються сторонами до початку виконання робіт за даним договором. Технічне завдання підписується вповноваженими представниками сторін у тому ж порядку що й даний договір. Усі додатки є невід`ємною частиною даного договору. Результатом виконуваних за даним договором робіт є створення сайту, що відповідає вимогам технічного завдання.

Згідно з п. 2.1.-2.2. договору, вартість робіт, що доручаються виконавцю, згідно даного договору складає 13500,00 грн. Протягом п`яти робочих днів з дати підписання договору замовник повинен виконати попередню оплату в розмірі 50% від вартості робіт. Після тестування сайту та навчання роботи з ним виконується оплата в розмірі 50% від вартості робіт.

Пунктом 3.1.1. договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати послуги згідно технічного завдання.

За правилами п. 4.1.-4.2. договору, виконавець починає виконання робіт протягом трьох робочих днів з дати отримання передплати, згідно п.2.3. даного договору. Термін створення сайту-15 (робочих) днів. Відлік починається з наступної дати після попередньої оплати згідно п.2.2.

В силу приписів п. 4.4.-4.6. договору, по завершенню робіт передбачених цим договором та додатками № 1 та № 2 до договору, виконавець складає і передає замовнику для підписання акт прийому-передачі робіт. Замовник протягом трьох робочих днів з дня отримання актів прийому-передачі робіт зобов`язується підписати їх, і один підписаний примірник акту прийому-передачі робіт передати виконавцю, або направити виконавцю аргументовану відмову від підписання актів прийому-передачі робіт. В разі ненадання вмотивованої відмови від прийому роботи замовником протягом трьох робочих днів з дня виконання робіт і надання акту прийому-передачі робіт, умови даного договору вважаються виконаними, а замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг згідно договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п. 6.2. договору, право власності на розроблений сайт переходить до замовника після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт і передачі вихідного програмного коду сайту на магнітному носії та кодів передачі даних за протоколом ftp (логін, пароль і хост) та повної оплати наданих послуг.

За умовами п. 6.4.2. договору, у разі дострокового припинення договору після затвердження дизайну, на моменті технічного створення сайту виконавець зобов`язаний повернути кошти у розмірі попередньої оплати за виключенням 50% від суми всього договору.

Згідно з п. 7.1.-7.2. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання та внесення попередньої оплати за цим договором. Договір припиняє дію з моменту здачі-прийому виконаних за даним договором робіт та проведення всіх взаєморозрахунків між сторонами.

10.07.2019 сторонами підписано додаток № 1 до договору про надання послуг зі створення сайту № 011007/2019, у якому було визначено технічне завдання щодо роботи, яка мала бути виконана фізичною особою - підприємцем Гетя Русланом Васильовичем.

10.07.2019 сторонами підписано додаток № 2 до договору про надання послуг зі створення сайту № 011007/2019, у якому було визначено структуру сайту.

10.07.2019 позивачем згідно платіжного доручення № 131 перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 6750,00 грн. Призначення платежу: "попередня оплата 50% за послуги з розробки веб-сайту. Зг. Рах. 10072019-1, дог. 011007/2019, без ПДВ".

В подальшому, 02.09.2019 позивач звернувся до відповідача із претензією № б/н відповідно до якої, позивач повідомив відповідача про те, що ним було порушено строки виконання робіт передбачених договором № 011007/2019 від 10.07.2019 та просив повернути розмір сплаченої попередньої оплати за платіжним дорученням № 131 від 10.07.2019.

18.09.2019 відповідачем було надано відповідь на претензію позивача від 02.09.2019, у якій відповідач стверджував, що роботи за договором № 011007/2019 від 10.07.2019 було виконано в повному обсязі та вимагав повної оплати робіт.

16.03.2021 позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою № б/н, у якій вимагав від відповідача повернути 6750,00 грн попередньої оплати та сплатити штрафні санкції нараховані ним за період з 01.08.2019 по 05.03.2021, а саме, 515,70 грн. втрат від інфляції та 322,89 грн. 3% річних. Відповіді від відповідача не надійшло.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом до відповідача про стягнення основного боргу, що був перерахований відповідачеві в якості попередньої плати, 3 % річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Гетя Руслана Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Декодом Буд Груп" суму основного боргу у розмірі 6750,00 грн, 3% річних у розмірі 300,70 грн, втрати від інфляції у розмірі 595,40 грн та судовий збір у розмірі 2160,17 грн. В частині стягнення 3% річних у розмірі 105,96 грн та втрат від інфляції у розмірі 282,78 грн - відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2019 позивачем згідно платіжного доручення № 131 було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 6750,00 грн за призначеним платежем: "попередня оплата 50% за послуги з розробки веб-сайту. Зг. Рах. 10072019-1, дог. 011007/2019, без ПДВ".

Зважаючи на умови укладеного між сторонами договору, робота мала бути виконана відповідачем до 31.07.2019 включно.

Доказів того, що відповідач виконав свої договірні зобов`язання в межах визначеного договором строку суду не надано, крім того, сам відповідач не зазначає обставин щодо виконання ним робіт до 31.07.2019.

Отже, позивач скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 849 Цивільного кодексу України та п. 3.4.2 договору припинив виконання робіт та відмовився від договору, про що було повідомлено відповідача претензією від 02.09.2019.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, відповідачем не було надано належних, допустимих та вірогідних доказів того, що ним було виконано зобов`язання за договором у повному обсязі.

Згідно п. 4.4 договору по завершенню робіт передбачених цим договором та додатками № 1, 2 до договору, виконавець складає і передає замовнику для підписання акт прийому-передачі робіт.

З поданого до матеріалів справи акту, в якому зазначено про розробку сайту, не вбачається, що відповідач виконав усі взяті на себе зобов`язання, в тому силі передбачені додатками № 1, 2. Так як, за умовами договору виконавець мав обов`язок не тільки створити сайт, а й виконати роботи, передбачені додатком № 1 до договору, а саме, створити дизайн сайту (головна сторінка, сторінка про компанію, сторінка послуги, сторінка об`єкта та сторінка контакти); забезпечення можливості замовникові самостійно вносити зміни у структуру і вміст сайту та надати повний доступ до всіх логінів та паролів і кодів; коректне відображення сайту у всіх браузерах; розміщення сайту на web-ресурсі замовника; можливість редагувати весь текст сторінок в адміністративній частині; слайдер банерів; забезпечити адаптивну структуру сайту згідно стандартів bootstrap. Також відповідач зобов`язаний був провести навчання замовника щодо наповнення та редагування сайту.

Судова колегія зауважує, що акт був складений відповідачем 18.09.2019, тобто після припинення за ініціативою позивача укладеного між сторонами договору, що зумовлює відсутність у позивача обов`язку надавати мотивовану відмову від підписання акту.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт відповідачем був складений за відсутності доказів виконання всіх взятих на себе за договором зобов`язань, з порушенням строків виконання робіт та після розірвання договору з ініціативи замовника. Тобто, вказаний документ не підтверджує обставин щодо виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. Закону України "Про електронні довірчі послуги" веб-сайт - сукупність програмних засобів, розміщених за унікальною адресою в обчислювальній мережі, у тому числі в мережі Інтернет, разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певних суб`єктів і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інших інформаційних послуг через обчислювальну мережу.

Відповідно до ст. Закону України "Про авторське право та суміжні права" веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Втім відповідачем не надано доказів створення ним програмних засобів, які розміщені за унікальною адресою в обчислювальній мережі, у тому числі в мережі Інтернет, разом з інформаційними ресурсами, та перебування їх у розпорядженні позивача та забезпечення доступу юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інших інформаційних послуг через обчислювальну мережу. Не вказано адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет. Докази того, що позивачу було передано у власність результати роботи виконавця за договором № 011007/2019 від 10.07.2019 суду теж не надано.

Судова колегія відзначає, що пункти договору щодо суми авансу, яка не підлягає поверненню у разі дострокового розірвання договору (п. 6.4.1, 6.4.2) не підлягають застосуванню, оскільки, відповідачем не надано суду доказів того, на якому саме етапі виконання договору його було припинено, не надано доказів його виконання відповідачем станом на дату припинення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами ст. 570, 571 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги те, що судом першої інстації правомірно встановлено факт сплати позивачем коштів в розмірі 6750,00 грн за роботи, які фактично не виконані відповідачем, та з огляду на розірвання договору, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 6750,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позовною вимогою позивача є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 406,66 грн та втрати від інфляції у розмірі 878,18 грн нарахованих позивачем на суму попередньої оплати 6750,00 грн за період з 01.08.2019 по 03.08.2021.

У постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу, дійшла висновку щодо можливості застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у ст. 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути сплачену ним суму 02.09.2021.

Отже, після звернення позивача з вимогою про повернення суми попередньої оплати, у відповідача припинився обов`язок виконати в натурі його обов`язок по розробці сайту та передачі його позивачу, а виникло грошове зобов`язання на суму 6750,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, відповідач був зобов`язаний повернути грошові кошти у строк до 09.09.2019, тобто він є таким, що прострочив грошове зобов`язання з 10.09.2021.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здіснений судом першої інстанції перерахунок 3% та втрат від інфляції за період з 10.09.2019 по 05.03.2021, колегія суддів погоджується з перерахунком місцевого господарського суду про те, що стягненню підлягають 3% річних у розмірі 300,70 грн та втрати від інфляції у розмірі 595,40 грн.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, на підставі наданих доказів, прийнято законне і обґрунтоване судове рішення про часткове задоволення позову.

Таким чином, доводи відповідача з приводу неправильно встановлених обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Гетя Руслана Васильовича залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі № 910/12943/21 - без змін.

Матеріали справи № 910/12943/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська