ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2879/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону»

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2021

по справі №916/2879/21

за позовом Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради

до відповідача Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону»

про стягнення 2910,15 грн.

суддя суду першої інстанції Лічман Л.В.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

повний текст рішення складено та підписано: 20.12.2021.

ВСТАНОВИВ:

Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (далі Фонд) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Громадської організації «ПРИДУНАЙСЬКА МІЖРЕГІОНАЛЬНА ФЕДЕРАЦІЯ БАДМІНТОНУ» (далі ГО «ПМФБ») про стягнення 2910,15 грн заборгованості з орендної плати відповідно до договору оренди від 20.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог Фонд посилається на приписи ст.ст.14,526,530,610,611,627-629 ЦК України, рішення Ізмаїльської міської ради від 02.04.2020 р. № 6582-VI, зміст названого вище договору, листування з ГО «ПМФБ», акт повернення нежитлових підвальних приміщень загальною площею 58,6 кв.м за адресою: м. Ізмаїл, просп. Миру, буд. 3 від 11.05.2021 тощо, та вказує на порушення відповідачем умов названого вище договору шляхом невнесення орендної плати за користування в лютому та березні 2020 року нежитловими приміщеннями загальною площею 58,6 кв.м, розташованими за адресою: м. Ізмаїл, просп. Миру, буд. 3.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2021 позов задоволено.

Стягнуто з Громадської організації «ПРИДУНАЙСЬКА МІЖРЕГІОНАЛЬНА ФЕДЕРАЦІЯ БАДМІНТОНУ» на користь Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області 2910,15 грн. заборгованості з орендної плати, 2270,00 грн. судового збору.

Місцевим господарським судом встановлена наявність заборгованості з орендної плати у вищевказаному розмірі, яка підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 у справі № 916/2879/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах позивачу та всі судові витрати покласти на позивача.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що не міг використовувати приміщення у зв`язку з відсутністю в ньому електроенергії та неможливістю її підключення, з огляду на що на підставі ч.6 ст.762 ЦК України має бути звільнений від орендних платежів.

Так, скаржник зауважує, що при підписанні договору оренди, а також акту прийому-передачі позивач запевнив його у тому, що відповідач зможе самостійно і безперешкодно підключити електроенергію за стандартною процедурою. Спираючись на дане запевнення, ГО ,,ПМФБ уклала договір оренди та підписала акт прийому-передачі приміщення.

У період дії договору оренди з 20.03.2019 до 11.05.2021 договірних відносин з постачальником електромережі не було, як і електроенергії в орендованому поміщенні. Відповідачем 12.01.2022 було направлено листове звернення до ДТЕК Одеські електромережі про підтвердження обставини, але відповідь на момент складання даної скарги не надійшла. В зазначений період відповідачем не використовувалось орендоване приміщення за обставинами, за які останній не відповідає. Факт невикористання цього приміщення у період оренди підтверджено сусідами.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюка І.Г., суддів: Богатиря К.В., Бєляновський В.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2879/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 доручено господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2879/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Громадської організації Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2021 по справі №916/2879/21 до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції з Господарського суду Одеської області.

26.01.2022 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/2879/21 за апеляційною скаргою Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2021 у справі № 916/2879/21.

Визначено розгляд апеляційної скарги Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2021 у справі № 916/2879/21 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , відповідно до Рішення Вищої Ради Правосуддя від 17.02.2022 №137/0/15-22 розпорядженням керівника апарату суду № 407 від 21.03.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2022, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Аленін О.Ю., Богатир К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 прийняти справу № 916/2879/21 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богатир К.В.

Щодо заявлених клопотань під час розгляду справи.

09.02.2022 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» про зупинення провадження у справі, у якому відповідач просить зупинити провадження у справі № 916/2879/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/250/22 за позовом Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» до відповідача Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради про визнання договору недійсним та стягнення 22232,27грн.

Вказане клопотання мотивовано тим, що Громадською організацією «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» подано до Господарського суду Одеської області позов до відповідача Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради про визнання договору недійсним з моменту укладення ( саме Договору оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, яке є власністю міської громади в особі Ізмаїльської міської ради від 20.03.2019 між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради та Громадською організацією «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону») та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення оплаченої за договором суми 22232,27 грн.

Розглянувши клопотання скаржника про зупинення провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 2910,15 грн заборгованості з орендної плати відповідно до договору оренди від 20.03.2019.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказав, що відповідач не здійснив оплату орендних платежів, чим порушив умови, визначені укладеними Договором оренди.

Отже, розглядаючи вимогу про стягнення заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення від 20.03.2019, суд у будь-якому випадку зобов`язаний дослідити питання щодо належного виконання сторонами умов Договору та наявності у позивача права вимоги до відповідача, тобто встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у даній справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує приписи ст. 204 Цивільного кодексу України, в якій встановлюється презумпція правомірності правочину. На час вирішення спору у даній справі судом першої інстанції та ухвалення рішення, яке є предметом перевірки в апеляційному порядку, Договір оренди нежитлового приміщення від 20.03.2019 не був визнаний недійсним.

Відповідач не був позбавлений можливості подати відповідний позов про визнання недійсним договору оренди під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що клопотання відповідача не містить аргументованих та переконливих мотивів доцільності зупинення провадження у даній справі, як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі №916/250/212, так само і стосовно того, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які входять в предмет доказування у даному судовому провадженні, що суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у разі зміни матеріально - правових фактів, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших фактів, що мають значення для правильного вирішення спору, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинам згідно ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зважує на те, що у разі зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених п. 5 ч. 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

З огляду на викладене, клопотання Відповідача про зупинення провадження у даній справі до розгляду Господарським судом Одеської області справи № 916/250/22 не підлягає задоволенню.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

20.03.2019 між Фондом (Орендодавець) та ГО «ПМФБ» (Орендар) укладено договір оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, яке є власністю міської громади в особі Ізмаїльської міської ради (Договір), відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові підвальні приміщення за адресою: м. Ізмаїл, просп. Миру, буд. 3 загальною площею 58,6 кв.м. Балансоутримувач майна ФКМ. Вартість майна визначена згідно з незалежною оцінкою виконаної ФОП Сташевською Л.І. і складає станом на 04.10.2018 345193,00 грн. Майно здано в оренду з цільовим використанням розміщення громадської організації (п.1.1 Договору).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням Ізмаїльської міськради № 3218-У1 від 27.09.2013 р., зі змінами від 27.06.2014 р. № 4158-У1, та за результатами вивчення попиту на об`єкт оренди і становить 2100,00 грн, в т.ч. ПДВ, станом на дату укладання Договору (п.3.1 Договору).

Розмір орендної плати за місяць, в якому укладено договір оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з дати проведення незалежної оцінки по місяць, що передує укладенню договору оренди включно (п.3.2 Договору).

Орендна плата перераховується Орендарем не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п.3.7 Договору).

В разі закінчення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату по день повернення майна по акту приймання-передачі включно. Закінчення терміну дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язків сплатити заборгованість по орендній платі, якщо така виникла, в повному обсязі, включаючи санкції, Орендодавцю (п.3.11 Договору).

Орендар зобов`язується: своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату (п.5.2 Договору).

Даний Договір укладено строком з 20.03.2019 року по 20.02.2022 року включно (п.10.1 Договору).

Умови цього Договору зберігають силу протягом строку даного Договору, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань (п.10.2 Договору).

20.03.2019 Фондом передано ГО «ПМФБ» нежитлові підвальні приміщення загальною площею 58,6 кв.м, розташовані за адресою: м. Ізмаїл, просп. Миру, буд. 3, що підтверджується актом приймання-передачі нежитлових підвальних приміщень, в якому, зокрема, зазначено, що орендар ознайомлений з об`єктом оренди та претензій до його технічного стану не має.

У зв`язку з достроковим розірванням Договору 11.05.2021 ГО «ПМФБ» повернуто Фонду нежитлові підвальні приміщення загальною площею 58,6 кв.м, розташовані за адресою: м. Ізмаїл, просп. Миру, буд. 3, що підтверджується актом повернення нежитлових підвальних приміщень.

Договір та акти приймання-передачі нежитлових підвальних приміщень підписано представниками контрагентів.

Вказуючи на те, що в ході виконання Договору Орендарем сплачено 22232,27 грн орендної плати за березень 2019 р. січень 2020 р., проте не оплачено орендну плату за лютий 2020 р. та 11 днів березня 2020 р. в загальній сумі 2920,15 грн, Орендодавець подав позов до Господарського суду Одеської області в рамках провадження у даній справі.

Позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першої статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності зі статтею 759 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною шостою статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до статті 193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір оренди нерухомого комунального майна.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, за користування майном ГО «ПМФБ» у порушення приписів ст.ст.525,526,530,610,629,759,762 ЦК України, ч.ч.1,7 ст.193, ст.ст.283,285 ГК України та умов Договору не перерахувала за лютий березень 2020 р. орендну плату в сумі 2920,15 грн (2157,04 грн за лютий 2020 р., 763,11 грн за 11 днів березня 2020 р.), не дивлячись на те, що строк виконання відповідних зобов`язань на суму 2920,15 грн згідно ч.1 ст.530 ЦК України, п.3.7 Договору також настав.

Мотиви відхилення аргументів апеляційної скарги

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідач не міг використовувати приміщення у зв`язку з відсутністю в ньому електроенергії та неможливістю її підключення, з огляду на що на підставі ч.6 ст.762 ЦК України має бути звільнений від орендних платежів, колегія суддів зазначає наступне.

Громадська організація «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» мотивує власну позицію щодо необхідності її звільнення від орендної плати за увесь час дії Договору тим, що в орендованому приміщенні відсутня електроенергія, а спроби її підключення виявились безрезультатними, що начебто призвело до об`єктивної неможливості використовувати взяте в оренду приміщення за цільовим призначенням (під розміщення громадської організації).

Відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена у названій статті, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Вищевказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16.

Для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Сторона повинна довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №925/1289/19 та від 27.08.2019 у справі №914/2264/17.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на момент укладання Договору та підписання 20.03.2019 акту приймання-передачі нежитлових підвальних приміщень він був обізнаний з фактом відсутності електроенергії на об`єкті, однак жодних заперечень з цього приводу не висловив, письмово підтвердивши, що ознайомлений з об`єктом оренди та претензій до його технічного стану не має.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не доведено, що він був позбавлений можливості користуватися орендованим майном.

Вищенаведені підстави, наведені Громадською організацією «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» в якості обставин для застосування приписів частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, апеляційним господарським судом оцінюються критично, адже, проявивши розумну обачність, відповідач був обізнаний про відсутність електроенергії у нежитловому приміщення, тому, уклавши договір від 20.03.2019, орендар фактично погодився з такою умовою користування майном, прийнявши на себе відповідні ризики.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі є обґрунтованим.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин, оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-283 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2021 у справі № 916/2879/21 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Громадську організацію «Придунайська міжрегіональна федерація бадмінтону».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир