ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 916/939/15-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Банаська О.О., Пєскова В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участю представників:

ТзОВ "Глассрайз" - Шаркової Н. Р.,

ФОП Жердецького В.С. - Шаркової Н.Р.,

ліквідатора ТОВ "Ланжерон і К" Бєлоусова І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Жердецького Василя Степановича

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021

та касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021

у справі № 916/939/15-г

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К"

про визнання боржника банкрутом.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2015 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" (далі - ТзОВ "Глассрайз") порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" (далі - ТзОВ "Ланжерон і К", боржник) у справі №916/939/15-г.

23.10.2015 ТзОВ "Глассрайз" в порядку статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звернулось із заявою про визнання недійсним договору купівлі - продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладеного між ПАТ "Златобанк", яке діяло від імені ТзОВ "Ланжерон і К", та Фермерським господарством "Агрохолдинг - 2007" (далі - ФГ "Агрохолдинг- 2007") на підставі якого було відчужено рухоме майно - виробниче обладнання, у кількості 267 одиниць згідно додатку № 1 до договору застави від 02.07.2013 №176/12/13-KL/S-1 та додатку №1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014.

Заява обґрунтована тим, що ПАТ "Златобанк" реалізовано майно боржника за ціною, значно нижчою ніж ринкова, а саме за 1 803 559 грн. В той час як відповідно до договору застави від 02.07.2013 № 176/12/13-КL/S-1 заставна вартість предмета застави відповідала його ринковій вартості та складала 7 754 906 грн.

Постановою Господарського суду Одеської області від 31.03.2016 ТзОВ "Ланжерон і К" було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Бєлоусова І. В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2018, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019, заяву ТзОВ "Глассрайз" задоволено у повному обсязі; визнано недійсним договір купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладений між ПАТ "Златобанк", яке діяло від імені ТзОВ "Ланжерон і К" та ФГ "Агрохолдинг - 2007", зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю. В. у реєстрі за №2147.

За висновком місцевого господарського суду, з яким погодився апеляційний господарський суд, відчуження майна боржника за ціною, що є значно нижчою за її ринкову вартість, безпідставно зменшило розмір активів, призвело до зменшення обсягу майна боржника та неспроможності боржника виконати зобов`язання перед кредиторами, а в подальшому стало підставою для порушення щодо боржника справи про банкрутство та визнання банкрутом останнього, що свідчить про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014 недійсним в порядку частини 1 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

ФГ "Агрохолдінг- 2007" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г, передати справу на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 11.10.2019 у справі № 916/939/15-г касаційну скаргу ФГ "Агрохолдинг-2007" залишено без задоволення; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 - залишено без змін.

Верховний Суд, урахувавши встановлені судами обставини, що дії боржника з відчуження майна за ціною, що є значно нижчою за її ринкову вартість, безпідставно зменшили розмір його активів, направлені на обмеження інтересів кредиторів, призвели до зменшення обсягу майна боржника та неспроможність боржника виконати зобов`язання перед кредиторами, а в подальшому стали підставою для порушення щодо боржника справи про банкрутство та визнання банкрутом останнього, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для визнання недійсним в порядку частини 1 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" договору купівлі-продажу предмету застави від 29.12.2014, укладений між ПАТ "Златобанк" від імені ТОВ "Ланжерон і К" та ФГ "Агрохолдинг - 2007" рухомого майна у кількості 267 одиниць, що належало на праві власності ТОВ "Ланжерон і К".

При цьому вказав, що аргументи касаційної скарги про залишення поза увагою звіту ТзОВ "Експерт-Альянс", про його неналежну оцінку як доказу у справі, про неправомірне відхилення посилання ФГ"Агрохолдинг-2007" на судові рішення у справі № 916/3920/15 не знайшли свого підтвердження, доводи касаційної скарги ФГ "Агрохолдинг-2007" фактично збігаються із доводами, яким надано оцінку судами першої та другої інстанції, та обґрунтовано відхилено, крім того, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 300 ГПК України, виходить за межі повноважень Суду касаційної інстанції. Саме по собі відхилення судом доказів скаржника, з урахуванням обставин конкретної справи, не є тотожним недослідженню таких доказів у розумінні частини 3 статті 310 ГПК України.

23.03.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінагропром" (далі - ТзОВ "Вінагропром"), в якій скаржник просив поновити процесуальний строк на оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018, скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/115-г та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТзОВ "Глассрайз" про визнання недійсним договору купівлі продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладеного між ПАТ "Златобанк", яке діяло від імені ТзОВ "Ланжерон і К", та ФГ "Агрохолдинг 2007".

За змістом поданої ТзОВ "Вінагропром" апеляційної скарги, останнє посилалося на те, що Товариство не було присутнє під час як постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 27.12.2018, так і під час її апеляційного перегляду, що, за твердженням скаржника, наділяє його правом на поданим апеляційної скарги на судове рішення після закінчення його апеляційного перегляду в порядку частин першої, четвертої статті 272 ГПК України.

Скаржник зазначав, що його доводи є відмінними від доводів апеляційної скарги ФГ "Агрохолдинг-2007", за результатом розгляду якої ухвалено постанову від 24.04.2019 про залишення ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на той факт, що ціна майна, яке було відчужене від імені боржника заставодержателем АТ "Златобанк", не була меншою за ринкові ціни на відповідне майно, які існували в момент вчинення правочину. За переконанням ТзОВ "Вінагропром", для вирішення питання про недійсність правочину на підставі статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановленню підлягає дійсна ринкова вартість майна, яке є предметом спірного договору, що в свою чергу можливе виключно шляхом проведення відповідної судової експертизи з цього питання.

Так, за твердженням скаржника, встановлена судом підстава неможливості проведення судової експертизи у вигляді перешкоджання з боку ФГ "Агрохолдинг-2007" можливості її проведення через не допуск до об`єкту дослідження не відповідає фактичним обставинам справи та, як наслідком, свідчить про порушення судом першої інстанції норм частини 4 статті 102 ГПК України щодо визнання встановленою обставини справи у вигляді невідповідності вартості майна, за якою воно було відчужене за умовами спірного договору, дійсним (ринковим) цінам.

Крім того, разом з апеляційною скаргою скаржником було заявлено клопотання про призначення по справі № 916/939/15-г судової оціночної експертизи, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити наступне питання:

- якою станом на 29.12.2014 була дійсна ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності ТзОВ "Ланжерон і К", а саме: обладнання у кількості 267 одиниць, згідно додатку №1 до Договору застави № 176/12/13-KL/S-1 від 02.07.2013 та Додатку №1 до Договору купівлі продажу від 29.12.2017.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 апеляційну скаргу ТзОВ "Вінагропром" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г залишено без руху; встановлено строк для подання заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Доводи, викладені в клопотанні ТзОВ "Вінагропром" про поновлення строку на апеляційне оскарження (не отримувало жодної із ухвал Господарського суду Одеської області у справі № 916/939/15-г) визнано неповажними в розумінні статті 119 ГПК України, та такими, що спростовуються матеріалами справи (суд першої інстанції забезпечив завчасне надіслання Товариству копій ухвал за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які повертались у зв`язку із "закінченням терміну зберігання", жодних відомостей про зміну адреси апеляційна скарга не містить).

28.04.2020 до суду надійшла заява ТзОВ "Вінагропром" про усунення недоліків, з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018.

Короткий зміст ухвали та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 поновлено ТзОВ "Вінагропром" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Вінагропром" на ухвалу Господарського Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г. Запропоновано учасникам справи про банкрутство надати пояснення щодо клопотання ТзОВ "Вінагропром" про призначення по справі 916/939/15-г судової оціночної експертизи. Призначено справу №916/939/15-г до розгляду на 19.05.2020 о 16:00 год.

В подальшому, до апеляційного суду від ТзОВ "Вінагропром" надійшли додаткові пояснення з доданим висновком експерта № 20-5534 від 07.10.2020 товарознавчої експертизи.

25.08.2021 від ТзОВ "Глассрайз" надійшло клопотання про доручення доказів, а саме рецензії, складеної 02.12.2020 на висновок експерта товарознавчої експертизи від 07.10.2020 № 20-5534.

08.10.2021 від ТзОВ "Вінагропром" надійшли заперечення щодо доручення до матеріалів справи рецензії на висновок експерта №20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020.

11.10.2021 ФГ "Агрохолдінг 2007" подано письмові пояснення щодо доручення висновку експерта №20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020 та відсутності підстав для доручення рецензії на висновок експерта, складений на замовлення ТзОВ "Глассрайз".

11.10.2021 від ТзОВ "Шампань України" до суду направлено письмові пояснення щодо висновку експерта № 20-5534 від 07.10.2020 та рецензії на висновок експерта, у якому просить залучити означений висновок експерта та відмовити ТзОВ "Глассрайз" у залучені до матеріалів справи рецензії на висновок експерта.

12.10.2021 від ТзОВ "Глассрайз" надійшло клопотання про викликання в судове засідання судового експерта Маркуса Я.І. для надання усних пояснень щодо його висновку та надання відповідей на питання суд та учасників справи.

В судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 12.10.2021:

- залишено без розгляду клопотання ТзОВ "Вінагропром" про призначення по даній справі судової оціночної експертизи, оскільки відповідне питання досліджене у висновку експерта № 20-5534, складеного 07.10.2020 товарознавчої експертизи, який приймається до розгляду судовою колегією (ухвала в протокольній формі);

- відмовлено у задоволенні усного клопотання ТзОВ "Глассрайз" про призначення у справі судової товарознавчої експертизи, оскільки відповідне питання досліджене у висновку експерта № 20-5534 складеного 07.10.2020 товарознавчої експертизи та останній відповідає статті 101 ГПК України та Закону України "Про судову експертизу";

-відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ "Глассрайз" про виклик в судове засідання судового експерта Маркуса Я.І. та відкладення розгляду справи, оскільки виклик експерта за заявою учасників справи є правом, а не обов`язком суду, відповідно до частини 5 статті 98 ГПК України та суд не вбачає необхідності отримання додаткових пояснень Маркуса Я.І. щодо висновків, які вже були ним викладені в експертному дослідженні.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 за апеляційною скаргою ТзОВ "Вінагропром" скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 916/939/15-г. Скасовано пункти 1, 2, 3, 4 ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/939/15-г. Прийнято нове рішення. Відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ "Глассрайз" про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна боржника.

За висновком апеляційного суду, ціна майна, відчуженого за спірним договором, фактично є меншою за ринкову ціну цього майна всього на 4,63%, отже означена сума продажу майна за договором купівлі продажу рухомого майна від 29.12.2014 ніяким чином не могла призвести ТзОВ "Ланжерон і К" до неплатоспроможності, у зв`язку з чим не може свідчити про наявність ознак, визначених статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як підстава для недійсності спірного договору.

Висновки апеляційного суду про помилковість висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 28.12.2018, обґрунтовані виходячи з того, шо місцевий господарський суд, розглядаючи справу, дослідив лише звіт ПП "Бюро Маркуса" про оцінку майна в сумі 15 040 731 грн, який складений на підставі даних наданих ТзОВ "Глассрайз" та матеріалів мережі Інтернету, тобто без дослідження самого об`єкта (обладнання винзаводу).

В основу постанови апеляційного суду покладено результати проведеного дослідження Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, за якими було складено висновок експерта товарознавчої експертизи від 07.10.2020 № 20-5534, наданий ТзОВ "Вінагропром", у відповідності до якого ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності ТзОВ "Ланжерон і К", а саме: обладнання у кількості 267 одиниць. Згідно додатку № І до договору застави № 176/12/13-KL/S-l від 02.07.2013 року та додатку № І до договору купівлі-продажу від 29.12.2014 року, могла складати 1 887 069,30 грн.

Причини неподання висновку судової експертизи № 20-5534 від 07.10.2020, були визнані апеляційним господарським судом як поважні для поновлення скаржнику пропущеного ним строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 27.12.2018 з тих підстав, що ТзОВ "Вінагропром" не було належним чином повідомлене про факт розгляду в межах справи № 916/939/15-г про банкрутство ТзОВ "Ланжерон і К" питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна від 29.12.2014, укладеного між ПАТ "Златобанк" від імені боржника ТзОВ "Ланжерон і К" та ФГ "Агрохолдинг-2OO7".

Подану ТзОВ "Глассрайз" рецензію на висновок експерта № 20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020, апеляційний суд не визнав належним доказом, вказавши на її проведення поза процедурою, визначеною Порядком проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 № 335/5.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ФОП Жердецький В.С. - кредитор ТзОВ "Ланжерон і К" звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 у справі № 916/939/15-г, ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 залишити без змін.

Підставою касаційного оскарження ФОП Жердецький В.С. визначив неправильне застосування судом апеляційної інстанції статей 74, 79, 86 ГПК України, які були застосуванні без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, від 14.09.2021 у справі №910/14452/20 щодо дослідження доказів як окремо, так і у сукупності, оцінюючи їх вірогідність.

Скаржник вказує, що апеляційний суд надав абсолютну перевагу наданому ТзОВ "Вінагропром" експертному висновку № 20-5534 товарознавчої експертизи від 07.10.2020 без оцінки його вірогідності і взаємозв`язку з іншими доказами у справі.

Підставою для скасування ухвали Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 ФОП Жердецьким В.С. зазначено порушення частини 1 статті 119, частини 2 статті 261 ГПК України, оскільки вказаною ухвалою було безпідставно поновлено строк учаснику процесу, який подав апеляційну скаргу після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного ним судового рішення, та який неодноразово повідомлявся про дату та час розгляду справи за адрескою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З касаційною скаргою до Верховного Суду також звернулися ТзОВ "Глассрайз" та ліквідатор ТзОВ "Ланжерон і К" арбітражний керуючий Бєлоусов Ігор Валентинович, які просять скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 у справі №916/939/15-г, ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 залишити без змін.

Скаржники посилаються на те, що:

- судом апеляційної інстанції порушено вимоги статей 74, 79, 86 ГПК України, які застосовані без врахування висновків щодо застосування вказаних норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №904/2357/20, від 14.09.2021 у справі № 91/14452/20 щодо дослідження доказів у їх сукупності, оцінюючи їх вірогідність.

- судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, а саме вимоги частини 4 статті 272, частини 1 статті 119, частини 2 статті 261 ГПК України. Вказані норми застосовані без врахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 02.04.2019 у справі №922/765/15, від 16.04.2018 у справі №908/70/17, від 30.01.2018 у справі № 910/5918/16 щодо належного обґрунтування скаржником випадків, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження;

- судом апеляційної інстанції не наведено підстав щодо виправданості втручання у принцип res judicata, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги ТзОВ "Вінагропром" фактично збігаються із доводами, яким вже було надано оцінку судами у цій справі: судом першої інстанції в ухвалі від 27.12.2018, судом апеляційної інстанції в постанові від 24.09.2019 про залишення без змін ухвали від 27.12.2018, Верховним Судом в постанові від 11.10.2019 про залишення ухвали від 27.12.2018 та постанови від 11.10.2019 без змін.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ТзОВ "Вінагропром" подало відзив на касаційні скарги, в яких заперечує проти їх вимог, просить залишити їх без задоволення, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 12.10.2021 у справі № 916/939/15-г - залишити без змін.

Посилається на не зазначення в касаційних скаргах норм права, порушення або неправильне застосування яких припустився суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного рішення, у чому саме полягало таке неправильне застосування і яким чином це вплинуло на прийняття зазначеного судового акта.

Зміст касаційних скарг, на його думку, зводиться до незгоди із встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи та оцінкою зібраних у справі доказів.

Посилання скаржників на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, від 14.09.2021 у справі №910/14452/20 вважає нерелевантними для даної справи.

Ліквідатор ТзОВ "Ланжерон і К" арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. подав відповідь на відзив ТзОВ "Вінагропром" на касаційні скарги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи

09.02.2022 від представника ТзОВ "Вінагропром" адресу Верховного Суду надійшло клопотання про відкладення на іншу дату розгляду справи, призначену до розгляду на 09.02.2022. Клопотання мотивоване поганим самопочуттям та запровадженням в країні протиепідеміологічних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусу.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, заважаючи на відсутність доказів, на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, доказів на підтвердження неможливості направлення іншого представника для участі у розгляді справи, а також відсутності доказів неможливості звернення до суду із заявою про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Крім того, процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення касаційного розгляду за участю представників учасників справи, не зазначалося про такий розгляд і в ухвалах Верховного Суду від 22.12.2021 про призначення касаційних скарг до розгляду на 09.02.2022.

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Згідно з частиною другою статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Касаційна скарга ФОП Жердецького В.С. на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2008 та відкриття апеляційного провадження у справі, яка не підлягає оскарженню окремо, включена до касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 у справі № 916/939/15-г, що узгоджується з приписами статті 304 ГПК України.

Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій

За змістом статей 55, 129 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Правила перегляду судових рішень в апеляційному провадженні визначені в главі 1 "Апеляційне провадження" розділу ІV "Перегляд судових рішень" чинного ГПК України.

У відповідності до статті 272 ГПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу.

При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Відтак, у вирішенні питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм статті 272 ГПК України, Суд виходить з того, що метою цієї статті є недопущення перегляду судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції з мотивів, які були вже предметом розгляду за первісно поданою апеляційною скаргою.

Належною підставою для відмови у відкриті апеляційного провадження, зокрема згідно з частиною п`ятою статті 272 ГПК України, є встановлення тотожності підстав та аргументів, викладених у первісній апеляційній скарзі, та мотивів в постанові суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду, з тими аргументами та підставами, що їх викладено особою, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України.

Тотожність аргументів та підстав у первісній апеляційній скарзі та мотивів в постанові суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду, тим аргументам та підставам, що їх викладено особою, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України, визначається шляхом логічного співставлення відповідних аргументів та їх змістовним співпадінням (див. mutatis mutandis подібні правові висновки сформовані у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 910/25520/13, від 20.01.2021 у справі № 913/567/19, від 12.02.2021 у справі № 913/567/19).

При цьому суд апеляційної інстанції, аналізуючи та співставляючи зміст відповідних аргументів, має виходити також зі змісту міжнародних зобов`язань України, зокрема, змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, серед іншого, передбачає повагу до судового рішення, що набрало законної сили, та недопущення задоволення апеляційної скарги, поданої згідно зі статтею 272 ГПК України з підстав, які за своїм матеріально-правовим навантаженням не є істотними для вирішення конкретного спору.

Невідповідність (неповнота) мотивів постанови суду апеляційної інстанції аргументам в первісно поданій апеляційній скарзі надає заявнику право оскаржити відповідне судове рішення суду апеляційної інстанції до суду касаційної інстанції у встановлених законом випадках. Таке порушення також не обмежує іншу особу, яка має право подати апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України, просити суд апеляційної інстанції розглянути відповідні аргументи, що їх викладено у первісно поданій апеляційній скарзі і які не було належно розглянуто судом апеляційної інстанції під час розгляду первісної апеляційної скарги/скарг.

Аналогічне правило діє і у тому випадку, якщо судове рішення суду апеляційної інстанції містить опис аргументів первісного скаржника в описовій частині власного судового рішення, однак не містить висновків суду апеляційної інстанції як результату судового розгляду таких аргументів.

У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду у постанові від 15.07.2020 у справі № 910/25520/13.

У справі, що розглядається, Південно-західний апеляційний господарський зазначив, що переглядає ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 лише в межах доводів апеляційної скарги ТзОВ "Вінагропром", які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи Південно-західний апеляційний господарський судом за апеляційною скаргою ФГ "Агрохолдинг 2007".

Водночас, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, судом не досліджувались відповідні аргументи та доводи первісної апеляційної скарги, що були предметом розгляду та оцінки як апеляційним судом (в постанові 24.04.2019), так і касаційним судом згідно з постановою у цій справі від 11.10.2019 за результатами касаційного перегляду зазначеної постанови апеляційного суду, із здійсненням їх логічного співставлення з відповідними аргументами та доводами апеляційної скарги ТзОВ "Вінагропром", та відсутні відповідні висновки про відмінність доводів в апеляційній скарзі, поданій ним в порядку статті 272 ГПК України, від доводів в первісно поданій апеляційній скарзі.

В постанові апеляційного господарського суду не надано оцінки й відсутні посилання на встановлені та досліджені при розгляді первісної апеляційної скарги обставини вартості предмету спірного договору (15 040 731 грн), зокрема, за експертною оцінкою майна, здійсненою ПП "Бюро Маркуса", здійсненої за відсутності забезпечення ФГ "Агрохолдінг- 2007" доступу до об`єкта оцінки на виконання вимог ухвали суду, із співставленням доводів ТзОВ "Вінагропром" щодо порушення судом першої інстанції п. 4 ст.102 ГПК України внаслідок недослідження причин неможливості виконання ФГ "Агрохолдінг- 2007" вимог ухвали про забезпечення доступу до об`єкту дослідження.

Прийнятим апеляційним судом доводом апеляційної скарги ТзОВ "Вінагропром", який не розглядався під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ФГ "Агрохолдинг -2007" (24.04.2019), Південно-західний апеляційний господарський суд визнав новий доказ вартості предмету спірного договору, наданий скаржником, - висновок експерта товарознавчої експертизи № 20-5534, у відповідності до якого ринкова вартість рухомого майна виробничого обладнання, що належало на праві власності ТзОВ "Ланжерон і К", а саме: обладнання у кількості 267 одиниць згідно додатку № 1 до договору застави № 176/12/13-KL/S-l від 02.07.2013 та додатку № 1 до договору купівлі-продажу від 29.12.2014, могла складати 1 887 069,30 грн, складений 07.10.2020.

Верховний Суд зазначає, що інший висновок експерта, наданий за результатами проведеної експертизи після прийняття оскаржуваних судових рішень за своєю правовою природою та моментом виникнення є новим доказом, а не доводом, який не розглядався під час апеляційного розгляду справи за первісною апеляційною скаргою. При цьому, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу (стаття 104 ГПК України).

Апеляційним судом не з`ясовано належність дослідження аргументів щодо перешкоджання з боку ФГ "Агрохолдинг-2007" проведенню експертизи, з урахуванням того, що обставини щодо дійсної реальної вартості спірного майна банкрута на дату його відчуження мають суттєве значення для розгляду заяви та є ключовими та важливими в розумінні статті 20 Закону про банкрутство, під час розгляду первісної апеляційної скарги/скарг, та іншого висновку експертизи, проведеної майже через 2 роки після постановлення оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018, на який посилається ТзОВ "Вінагропром" в своїй апеляційній скарзі.

Апеляційним судом при застосуванні норм статті 272 ГПК України не перевірялись та не досліджувались мотивів ТзОВ "Вінагропром" при повторному апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції та чи були ці мотиви (у даному випадку - вартість предмету спірного договору) предметом розгляду за первісно поданою апеляційною скаргою.

Водночас, з`ясування /дослідження тотожності/відмінності підстав та аргументів, викладених у первісній апеляційній скарзі, та мотивів в постанові суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду, з тими аргументами та підставами, що їх викладено особою, яка подає повторну апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України, є необхідною умовою для вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження.

Верховний суд наголошує, що апеляційний суд має виходити також зі змісту міжнародних зобов`язань України, зокрема, змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, серед іншого, передбачає повагу до судового рішення, що набрало законної сили, та недопущення задоволення апеляційної скарги, поданої згідно зі статтею 272 ГПК України з підстав, які за своїм матеріально-правовим навантаженням обґрунтовані доводами, які збігаються з доводами, яким було надано оцінку судами першої, апеляційної та касаційної інстанції.

За змістом частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на викладене, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам, що свідчить про обґрунтованість доводів касаційних скарг в частині порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права та є підставою для її скасування.

Крім того, відповідно до частини другої статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, у разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення пропущений процесуальний строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Предметом апеляційного оскарження ТзОВ "Вінагропром" є ухвала суду першої інстанції від 27.12.2018 (повний текст складено 08.01.2019), тоді як апеляційна скарга ТзОВ "Вінагропром" на це рішення подана 18.03.2020 (до суду надійшла 23.03.2020), тобто зі спливом визначеного Кодексом строку на апеляційне оскарження та зі спливом одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення.

Відтак, оскільки ТзОВ "Вінагропром" подало апеляційну скаргу на ухвалу місцевого господарського суду від 27.12.2018 в березні 2020 року, суд апеляційної інстанції мав застосувати положення частини другої статті 261 ГПК України та встановити наявність або відсутність винятків, передбачених названою процесуальною нормою.

Апеляційний суд, досліджуючи обставини участі ТзОВ "Вінагропром" у цій справі, встановивши обставини залучення його до участі у цій справі ухвалою від 06.09.2018, а також оцінюючи визначені ТзОВ "Вінагропром" причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 03.06.2019, дійшов висновку про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.12.2018.

Суд зазначив, що всі рекомендовані поштові відправлення по справі №916/939/15-г із відміткою "судова повістка", що надсилались ТзОВ "Вінагропром" за адресою, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: м. Одеса, Італійський бульвар, будинок 4, квартира 9, фактично повертались за закінченням терміну зберігання та із інших причин неможливості вручення відправлень, через неналежне виконання працівниками АТ "Укрпошта" свої посадових обов`язків та організації вручення поштових відправлень не у спосіб, що передбачений для вручення рекомендованих поштових відправлень із відміткою "Судова повістка", а не через небажання скаржника знати про поштові відправлення, які надходять на його адресу.

Між тим, апеляційний суд не встановив та не кваліфікував внаслідок здійснених досліджень та оцінки тих обставин, з якими положення частини другої статті 261 ГПК України пов`язують існування у спірних правовідносинах виняткових випадків, за яких поновлення строку на касаційне оскарження можливе після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення за наявності поважних причин пропуску строку.

Стверджуючи про факт неотримання ТзОВ "Вінагропром" процесуальних документів у справі, а саме, ухвал з датами та часом судових засідань, з посиланням на неналежне виконання працівниками АТ "Укрпошта" організації вручення поштових відправлень не у спосіб, що передбачений для вручення рекомендованих поштових відправлень із відміткою "Судова повістка", суд апеляційної інстанції не встановив категорію поштових відправлень суду на адресу ТзОВ "Вінагропром", в той час як Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, встановлюють окремі строки та процедури доставки, вручення та зберігання різних поштових відправлень, зокрема й рекомендованих листів з повідомленням про вручення та рекомендованих поштових відправлень з позначкою "Судова повістка", що відповідно, впливає на висновок про можливість отримання скаржником такого поштового відправлення, направленого судом за належною поштовою адресою, та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Колегія суддів звертає увагу, що для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та наведених Правил.

При цьому, на відміну від обставин справи № 752/11896/17 та № 906/142/18, на які послався суд апеляційної інстанції, у цій справі скаржником є юридична особа, на яку, відповідно до положень статті 4, частини першої, пункту 10 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо місця розташування юридичної особи, та які відповідно до положень статті 10 зазначеного Закону, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Зважаючи на вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином не оцінено наведені ТзОВ "Вінагропром" доводи щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду від 27.12.2018, апеляційну скаргу на яку подано після спливу одного року з дня складення її повного тексту.

Поряд з викладеним Суд зазначає, що за змістом частини другої статті 261 ГПК України застосування частини третьої статті 260 ГПК України та оцінка поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення у разі його оскарження після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення здійснюється апеляційним судом у разі встановлення тих обставин, з якими положення частини другої статті 261 ГПК України пов`язують існування виняткових випадків, за яких поновлення строку на апеляційне оскарження можливе після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення за наявності поважних причин пропуску, а саме: пропущення процесуального строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Наведене в сукупності дає підстави для висновку про неповне дослідження судом апеляційної інстанції обставин, які підлягали з`ясуванню при вирішенні питання щодо наявності підстав для відкриття апеляційного провадження, зокрема наявності виняткових випадків, за яких можливе поновлення строку на апеляційне оскарження ТзОВ "Вінагропром" ухвали від 27.12.2018 після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про передчасність застосування судом апеляційної інстанції положень статей 261, 262 ГПК України, поновлення ТзОВ "Вінагропром" пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 27.12.2018 та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Вінагропром" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у цій справі.

Таким чином, Верховний Суд також дійшов виноску про те, що доводи касаційної скарги ФОП Жердецького В.С. також знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 підлягає скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статі 310 ГПК України).

За результатами перегляду даної справи суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи касаційних скарг знайшли своє підтвердження, відтак, керуючись пунктом 2 частини першої статті 308, статтею 310 ГПК України, оскаржувані ухвала та постанова апеляційного господарського суду підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, із направленням справи до суду апеляційної інстанції для нового розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Судові витрати

Враховуючи, що справа передається до апеляційного господарського суду для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, питання розподілу витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд касаційної скарги Верховним Судом відповідно до статті 129 ГПК України не вирішується.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги фізичної особи - підприємця Жердецького Василя Степановича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Глассрайз" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланжерон і К" арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 у справі № 916/939/15-г скасувати.

3. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 у справі № 916/939/15-г скасувати.

4. Справу № 916/939/15-г в скасованій частині направити до Південно-західного апеляційного господарського суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Пєсков В.Г.