ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2022 р. Справа № 911/41/22

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В. розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Темпус»

до Фізичної особи-підприємця Собіянського Руслана Анастасійовича

про стягнення 15000,00 гривень

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Темпус» (далі позивач) з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Собіянського Руслана Анастасійовича (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів в розмірі 15000,00 гривень, як безпідставно набутих без достатніх правових підстав.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Темпус» посилається на безпідставне набуття відповідачем грошових коштів, перерахованих на підставі платіжного доручення №5097 від 30.11.2021 на суму 15000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.01.2022 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Положеннями частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В силу положень ст. 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08500, Київська обл., місто Фастів, вул. Пролетарська, 26.

Положеннями частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Зважаючи на те, що ухвала господарського суду Київської області від 17.01.2022 була направлена сторонам рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ф.119), однак від відповідача вказане повідомлення на адресу суду не повернулось, господарським судом 11.04.2022 було здійснено витяг з сайту Укрпошти за номером відправлення 257 стосовно вручення поштової кореспонденції та з`ясовано, що ухвала про відкриття провадження у справі від 17.01.2021 була отримана відповідачем особисто 31.03.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2021р. близько 21 години 38 хвилин на 66 км а/д М-05 «Київ-Одеса», в межах смт. Гребінки Білоцерківського району Київської області, трапилася ДТП за участі вантажного автомобіля марки «MAN TGM 18.240», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив зіткнення з напівпричепом марки «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 у зчепленні з сідловим тягачем марки «DAF XF105/410» державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебував у нерухомому положенні біля правого краю проїзної частини, під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «MAN TGM 18.240» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 загинув на місці.

Відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000561, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, присвоєно номер ЄДРДР 0000561.

Вантажний автомобіль «DAF XF105.410» державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 були вилучені з місця події слідчим та переміщені на зберігання до спеціалізованого майданчику тимчасового зберігання, розташованого за адресою: Київська область, Обухівський район, село Борисів, провулок Боженко, 23.

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , НОМЕР_5 напівпричіп марки «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 у зчепленні з сідловим тягачем марки «DAF XF105.410» державний номерний знак НОМЕР_6 на праві власності ТОВ «Темпус»: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41.

12.08.2021 напівпричіп марки «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 у зчепленні з сідловим тягачем марки «DAF XF105.410» державний номерний знак НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У відповідності до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 12.08.2021, транспортні засоби на тимчасове зберігання прийняті Фізичною особою-підприємцем Собіянським Русланом Анастасійовичем.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 25.08.2021 у справі №761/29941/21 на вказані транспортні засоби було накладено арешт шляхом позбавлення власників права на відчуження, розпорядження та користування майном, що було визнано речовим доказом 12.08.2021р. у кримінальному провадженні.

29.11.2021 року слідчим Безпалько В.О. було видано постанову про закриття кримінального провадження №0000561, у зв`язку із відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Разом із постановою про закриття кримінального провадження, слідчим Безпалько В.О. було видано лист № 4118/24/21-2021 від 29.11.2021 (адресат: Майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ), в якому було викладено прохання повернути вантажний автомобіль «DAF ХЕ105.410» державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 представнику позивача Сосюрі А.М.

Як вказує позивач, 30.11.2021р. під час повернення ним вантажного автомобіля «DAFXF105/410» державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 , представниками відповідача було відмовлено у поверненні вищезазначених транспортних засобів без оплати послуг зберігання, у розмірі 15 000 грн.

Не погоджуючись із такими діями, представником позивача було викликано поліцію для фіксування даного факту, про що було складено протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.11.2021р.

Як зазначив в подальшому позивач, зважаючи на той факт, що він не міг користуватися своїм майном більше трьох місяців та мав бажання якнайшвидше забрати транспортні засоби, йому довелось сплатити 15 000 грн. на рахунок відповідача, оскільки останній категорично відмовлявся повернути транспортні засоби без оплати.

Після отримання коштів від позивача, відповідач повернув позивачу належні йому транспортні засоби, що підтверджується розпискою, складеною ФОП Собіянський Р.А. та скріпленою його печаткою.

Разом з тим, на думку позивача, вищевикладені обставини дають право вважати дії відповідача незаконними, а отримані від позивача кошти за зберігання транспортних засобів в розмірі 15000, 00 грн безпідставно набутими, а тому останні підлягають поверненню на користь позивача.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ч. 1,2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом ст. 1212 Цивільного кодексу України, зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави належить до позадоговірних (кондикційних) зобов`язань та виникає за таких умов:

- по-перше, є факт набуття або збереження майна;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи;

- по-третє, обов`язково має бути наявною відсутністьправової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами, правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 06.02.2020 у справі №910/13271/18.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17).

Предметом доказування у цій справі є наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів за зберігання транспортних засобів в загальному розмірі 15000, 00 грн.

Таким чином, правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів нерозривно пов`язана із відсутністю правових підстав набуття відповідачем спірної суми коштів.

Згідно з наявного в матеріалах справи рахунку, виданого ФОП Собіянським Р.А. «Спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів «Козацька варта» стосовно ТЗ «DAF XF105/410» державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 », вбачається нарахування вартості отриманих послуг за зберігання транспортних засобів за кількість діб сумарно 110 в розмірі 15 000 грн.

Зміст платіжного доручення № 5097 від 30.11.2021 свідчить про те, що грошові кошти в сумі 15000,00 грн надійшли на рахунок ФОП Собіянського Р.А. з призначенням платежу «оплата за спеціальний майданчик тимчасового зберігання ТЗ «DAF XF105/410» державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом «KRONE SD27EL» державний номерний знак НОМЕР_2 , зг. повідомлення на 21.10.2021, без ПДВ», тобто за послуги зберігання транспортного засобу на штрафмайданчику.

Факт повернення тягача та причепа підтверджується сформованою за підписом та печаткою відповідача ФОП Собінським Р.А. розпискою, яка також наявна в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст.123 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 20, 32 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів; фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Постановою Кабінету Міністрів України №27 від 19.11.2012 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Зберігання речових доказів, в т.ч. автомобілів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служба безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 затверджено Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду.

Відповідно до пункту 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду Речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Для зберігання речових доказів в органах внутрішніх справ, підрозділах податкової міліції, служби безпеки, прокуратурах, судах, судово-експертних установах обладнуються спеціальні приміщення зі стелажами, оббитими металом дверима, гратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією. Якщо немає такого приміщення, виділяється спеціальний сейф або металева шафа Достатнього розміру.

Відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.

Витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

З наведеного вбачається, що витрати, пов`язані із зберіганням транспортних засобів «DAF XF105/410» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом «KRONE SD27EL» д.н.з НОМЕР_2 , на штрафмайданчику повинні були покриватись за рахунок держави.

Частиною першою статті 936 Цивільного кодексу України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з частиною 1 статті 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про те, що дії сторін, які полягають у виставленому з боку відповідача рахунку про сплату послуг з тимчасового зберігання та його оплата позивачем, не можуть вважатись домовленістю між сторонами щодо укладення договору в спрощений спосіб, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається у письмовій формі.

Будь-які інші докази стосовно того, що між ТОВ «Темпус» та ФОП Собіянським Р.А. існували договірні зобов`язання, пов`язані із зберіганням транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із вищевикладеного, грошові кошти, отримані відповідачем від позивача у розмірі 15 000 грн. отримані без правових підстав для набуття відповідачем цих коштів.

ФОП Собіянський Р.А. не надав суду заперечень щодо обставин, наведених у позовній заяві та не спростував правові підстави позову. Водночас, не надав доказів повернення коштів ТОВ «Темпус».

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги викладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих ОСОБА_3 коштів у розмірі 15000,00 грн.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Собіянського Руслана Анастасійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Темпус» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; ) -15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. безпідставно набутих коштів та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін