ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2022 р. Справа№ 911/2430/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп»

на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021

у справі №911/2430/21 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп»

про стягнення заборгованості, пені, 3 % річних, інфляційних втрат, штрафу,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» (далі, відповідач) про стягнення заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат, штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №548496 від 25.11.2019 в частині повної та своєчасної оплати отриманого від позивача товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21 позов задоволено.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» 159 229,96 грн основного боргу, 2 800,70 грн три відсотки річних, 10 119,25 грн інфляційних втрат, 10 679,30 грн пені, 31 845,99 штрафу, 17 025,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3 220,12 судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, а відповідачем не спростовано факту порушення умов Договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Також суд дійшов висновку про задоволення заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 17 025,00 грн, факт понесення яких позивачем підтверджується наданими ним доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 06.01.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21 та ухвалити нове рішення, яким зменшити витрати на правову допомогу та суми штрафних санкцій.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач посилається на те, що неможливість виконання взятих на себе зобов`язань з оплати поставлених запасних частин за Договором сталася внаслідок форс-мажорних обставин.

За твердженнями скаржника розділом 7 Договору поставки №54896 від 25.11.2019 передбачено обставини, які не залежать від сторін, які вони не могли передбачити, уникнути і які наступили після підписання Договору. У відповідності до пункту 7.2. Договору доказом настання таких обставин для відповідача є вилучення правоохоронними органами транспортного засобу, внаслідок чого і виникла неможливість виконати зобов`язання у строк, встановлений договором (ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/50922/21-к, якою надано дозвіл на вилучення транспортного засобу, належного відповідачу - вантажного-спеціалізованого сідлового тягача синього кольору марки Renault Premium, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ). Станом на сьогодні отримано судове рішення про повернення майна відповідачу, а також судове рішення про арешт вказаного майна. Зазначене суттєво позначилися на господарській діяльності товариства, водночас на відповідача покладено обов`язок по сплаті штрафних санкцій, які виникли не з вини останнього.

Також відповідач заперечував проти рішення суду в частині стягнення з нього витрат на правничу допомогу позивача, посилаючись на те, що розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також на те, що окрім підготовки та подання позовної заяви більше заяв з процесуальних питань у справі не подавались, а вартість судових витрат на правову допомогу у розмірі 17 025,00 грн не відповідає витраченому часу на надання відповідних правових послуг, не підтверджена жодним платіжним документом та є непомірно великою і становлять понад 10% від ціни позову.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано відповідачем 21.12.2021 (копію поштового конверту додано до апеляційної скарги).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду 06.04.2022, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив відмовити у її задоволенні.

Позивач зазначає на безпідставності посилань відповідача на виникнення форс-мажорних обставин та, крім того, звертає увагу, що згідно пункту 7.3. Договору виникнення форс-мажорних обстави у момент прострочення виконання стороною своїх зобов`язань по цьому Договору позбавляє цю сторону права посилатися на такі обставини як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне своїх договірних зобов`язань.

Позивач наголошує, що стороною апелянта як на момент виникнення заборгованості, як на момент розгляду справи у суді першої інстанції так і до сьогоднішнього дня не вживалися заходи з проведення хоча б періодичних часткових оплат по погашенню виниклої заборгованості за поставлений товар згідно умов Договору поставки №54896 - сума боргу якого складає 159 229,96 грн та є для позивача у справі значною. Підстав для задоволення вимог по зменшенню розміру штрафних санкцій немає, а сама апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» спрямована на затягування набрання законної сили прийнятого рішення суду у даній справі та його подальшого примусового виконання.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивач зазначив, що для розрахунку витрат на надання професійної правничої допомоги сторони при складенні Акту керувались Рекомендаціями щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16.02.2018 та Рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018. Розрахунок витрат на надання професійної правничої допомоги здійснювався за формулою: розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 х 0,5 х кількість годин, витрачених на надання професійної правничої допомоги. Таким чином, розмір витрат, який зафіксований в акті становить: 2270,00 грн х 0,5 х 15 год - 17 025,00 грн та не є завищеним.

Також у відзиві позивач зазначив, що у зв`язку з розглядом апеляційної скарги в даній справі очікує понести судові витрати у розмірі 8 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» у справі №911/2430/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2430/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

24.01.2022 матеріали справи №911/2430/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у сумі 3 405,00 грн та уточнивши вимоги прохальної частини апеляційної скарги, зазначивши, яку саме суму штрафних санкцій скаржник просить зменшити.

14.02.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій скаржник зазначив, що останній заперечує проти стягнення штрафу у сумі 31 845,99 грн. До зазначеної заяви апелянтом додано також платіжне доручення №284 від 09.02.2022 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №911/2430/21 є вимоги про стягнення 214 675,20 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень), а також закінчення процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» (Покупець) було укладено договір поставки №548496 від 25.11.2019 (далі, Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 1.2. предметом Договору є поставка запасних частин, аксесуарів до транспортних засобів та розхідних матеріалів (Товар), за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури Постачальника.

Пунктом 4.1. Договору погоджено, що строк поставки товару становить 7 днів з дати підтвердження замовлення Постачальником.

У відповідності до пункту 5.3. Договору Товар передається, на умовах оплати згідно пункту 5.5. даного Договору з моменту підписання видаткової накладної на товар або декларації (накладної на вантаж) у випадку доставки товару кур`єрськими фірмами.

З урахуванням укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 12.02.2020 пункт 5.5. Договору було змінено та викладено у наступній редакції: оплата Товару здійснюється Покупцем на основі даного Договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Моментом отримання Товару вважається момент підписання представником Покупця видаткової накладної на проданий Товар чи здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (кур`єрським фірмам) в порядку п. 2 статті 664 Цивільного кодексу України (пункт 5.7. Договору).

Постачальник та покупець узгодили, що у випадку повернення Товару Постачальнику, оплата за який була здійснена Покупцем, Постачальник має право зарахувати оплату за Товар, який повертається, в рахунок погашення заборгованості Покупця за умови наявності такої заборгованості (пункт 5.8. Договору).

Пунктом 6.1. Договору сторони також узгодили, що у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення Постачальника до суду.

У випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару (пункт 6.3. Договору).

Пунктом 8.2. Договору узгоджено, що у випадку неможливості досягнення згоди сторін шляхом проведення двохсторонніх переговорів, будь яка із сторін вправі передати спір, що пов`язаний з виконанням цього Договору на розгляд та вирішення господарському суду відповідно до чинного законодавства.

Сторони домовилися, що позовна давність стосовно пені та штрафів, встановлена даним Договором становить два роки.

Пунктом 10.1. Договору закріплено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 201_ року. Відтак, кінцевої дати дії договору не визначено, отже, він є безстроковий.

На виконання умов Договору позивачем за період з 09.11.2020 по 08.12.2020 було здійснену поставку товару на загальну суму 169 537,12 грн. На підтвердження вказаних обставин Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» надало суду копії видаткових накладних №№ FTM00287802/20 від 09.11.2020, FTM00288438/20 від 10.11.2020, FTM00289086/20 від 10.11.2020, FTM00291059/20 від 12.11.2020, FTM00291543/20 від 12.11.2020, FTM00291695/20 від 12.11.2020, FTM00292845/20 від 13.11.2020, FTM00293009/20 від 13.11.2020, FTM00293793/20 від 13.11.2020, FTM00293846/20 від 13.11.2020, FTM00294107/20 від 14.11.2020, FTM00294448/20 від 14.11.2020, FTM00295097/20 від 16.11.2020, FTM00295773/20 від 16.11.2020, FTM00298456/20 від 18.11.2020, FTM00298770/20 від 18.11.2021, FTM00299388/20 від 18.11.2020, FTM00299691/20 від 19.11.2020, FTM00300606/20 від 19.11.2020, FTM00301805/20 від 20.11.2020, FTM00301986/20 від 20.11.2020, FTM00308698/20 від 26.11.2020, FTM00308942/20 від 26.11.2020, FTM00309203/20 від 26.11.2020, FTM00309278/20 від 26.11.2020, FTM00309889/20 від 27.11.2020, FTM00310524/20 від 27.11.2020, FTM00311782/20 від 30.11.2020, FTM00312475/20 від 30.11.2020, FTM00312619/20 від 30.11.2020, FTM00313463/20 від 01.12.2020, FTM00313849/20 від 01.12.2020, FTM00315333/20 від 02.12.2020, FTM00316100/20 від 03.12.2020, FTM00316251/20 від 03.12.2020, FTM00316548/20 від 03.12.2020, FTM00316840/20 від 03.12.2020, FTM00318360/20 від 04.12.2020, FTM00321718/20 від 08.12.2020.

Право вимоги у позивача згідно пункту 5.5. Договору виникло 08.01.2021, тобто після спливу 30-ти денного строку поставки товару по останній видатковій накладній (№FTM00321718/20 від 08.12.2020). Судом встановлено, що останнім днем оплати за поставлений товар по видатковій накладній від 08.12.2020 згідно пункту 5.5 Договору є 07.01.2021.

Згідно доданих до позовної заяви банківських виписок Товариством з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» за умовами Договору було проведено оплати на суму 16 328,66 грн, 1 565,17 грн та 6 465,83 грн. Позивач до заяви від 13.09.2021 про усунення недоліків позовної заяви додав банківську виписку АТ «Кредобанк» по контрагенту ТОВ "Карготранс Груп", з якої вбачається, що покупцем згідно Договору №248496 було проведено наступні оплати: 18.11.2020 - 11 325,16 грн, 26.11.2020 - 43 589,61 грн, 02.12.2020 - 31 479,84 грн, 16.12.2020 - 34 195,50 грн, 12.01.2021 - 16 328,66 грн, 01.03.2021 - 1 565,17 грн, 01.07.2021 - 6 465,83 грн.

Позивач стверджує та матеріалами справи підтверджується, що до моменту виникнення спірних правовідносин по оплаті поставленого товару попередні оплати до 12.01.2021 було зараховано за видатковими накладними, які не є предметом розгляду даної справи. Сума оплати 16 328,66 грн, що мала місце 12.01.2021 у розмірі 14 949,44 грн, була зарахована позивачем на погашення заборгованості за попередньо поставлений товар згідно цього ж Договору, що не є предметом спору. Різниця всієї оплати у розмірі 1 379,22 грн була врахована в якості погашення заборгованості за спірними правовідносинами, що наразі перебувають на розгляді суду за наданими видатковими накладними.

Постачальник звертався до Покупця з претензією №169 від 16.03.2021 про погашення заборгованості.

У відповідь Товариство з обмеженою відповідальністю "Карготранс Груп" просило дозволити зробити реструктуризацію заборгованості на три місяці на загальну суму 166 592,70 грн. Відповідач зазначив, що причиною заборгованості послугувала наявна дебіторська заборгованість їхніх контрагентів.

Позивач вказує, що ним було прийнято дані умови щодо розтермінування оплати заборгованості, проте погашення усієї заборгованості у запропоновані відповідачем строки не було здійснено боржником.

Згідно наданих позивачем довідок з банку після отримання претензії відповідачем було проведено лише одну оплату на суму 6 465,83 грн.

Окрім того, позивач надав копію акту звірки взаєморозрахунків від 26.07.2021 за період з 01.11.2020 по 26.07.2021, в якому, зокрема, вказано, що заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» становить 160 126,90 грн. Документ підписано обома сторонами договору керівниками позивача (Війтів М. І.) та відповідача (Бердник Р. М.).

Також у матеріалах справи наявний документ про повернення Постачальнику Товару на суму 896,94 грн, який складено 03.08.2021.

За умовами пункту 5.8 Договору повернений товар може бути зараховано в рахунок погашення заборгованості.

Отже, сума основної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс Груп" перед Товариством з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» за спірними накладними становить 159 229,96 грн (169 537,12 грн - 1 565,17 грн - 1 379,22 грн - 6 465,83 грн - 896,94 грн). Прострочення з оплати, виходячи із умов пункту 5.5. Договору, настало з 08.01.2021.

За неналежне виконання умов Договору позивачем в порядку статті 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу 2 800,70 грн 3% річних та 10 119,25 грн інфляційних втрат, а також пеню на підставі пункту 6.1. Договору у розмірі 10 679,30 грн та штраф згідно пункту 6.3. Договору у розмірі 31 845,99 грн.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення оплати за отриманий товар з 08.01.2021, місцевий господарський суд, перевіривши розрахунки позивача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу в повному обсязі.

Відзив на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» до суду першої інстанції не подавало.

Також позивачем на електронну адресу суду першої інстанції було подано заяву б/н від 04.11.2021 про долучення доказів здійснення витрат на правову допомогу в розмірі 17 025,00 грн. До заяви додані докази її надсилання на адресу відповідача (накладна №223). Заперечень стосовно цієї заяви до суду від відповідача не надходило.

У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог витрати на правову допомогу у розмірі 17 025,00 грн покладені судом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення місцевого господарського суду оскаржується відповідачем в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» штрафних санкцій (штрафу та пені) та витрат на правничу допомогу, а відтак, з огляду на встановлені статтею 269 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення суду у частині стягнення основної заборгованості у розмірі 159 229,96 грн та 2 800,70 грн 3% річних і 10 119,25 грн інфляційних втрат судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції та не оскаржується відповідачем, сума основної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» за спірними накладними, підписаними у межах дії Договору поставки, становить 159 229,96 грн. Прострочення з оплати, виходячи із умов пункту 5.5. Договору, настало з 08.01.2021.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України установлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно пункту 6.6 Договору строк позовної давності для стягнення штрафу та пені становить два роки. У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно пункту 6.1. Договору у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення Постачальника до суду.

Позивач, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, на підставі пункту 6.1 Договору просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 679,30 грн.

Судом першої інстанції перевірено розрахунки позивача щодо нарахування пені та вірно встановлено, що розмір стягнення пені з відповідача на користь позивача становить 10 810,19 грн. Проте, з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог з власної ініціативи - стягненню підлягає заявлена сума пені, тобто 10 679,30 грн.

Відповідно до пункту 6.3. Договору у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що після спливу строку на оплату заборгованості, що становить 30 днів з моменту отримання товару, відповідачем не було в повному обсязі проведено перерахунок коштів на розрахунковий рахунок постачальника, а період з моменту виникнення заборгованості до моменту подачі позову до суду становить понад 200 календарних днів, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду та вважає за можливе задовольнити вказану позовну вимогу у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 20% вартості неоплаченого товару, що становить 31 845,99 грн.

Заперечення скаржника проти стягнення із нього штрафних санкцій, які ґрунтуються на неможливості притягнення його до відповідальності за порушення договірних зобов`язань через настання форс-мажорних обставин, наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, враховуючи наступне.

Згідно пункту 7.1. Договору будь-яка зі сторін вважатиметься такою, що не несе відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за цим Договором в тій мірі, в якій затримку чи перешкоду виконанню таких зобов`язань спричинено виникненням і дією обставин непереборної сили (форс-мажор). Під обставинами форс-мажору розуміються стихійні лиха, епідемії, епізоотії, війна чи військові дії будь-якого характеру, блокади, ембарго, пожежа, страйки на підприємствах сторін, акти нормативно-правового характеру органів державної влади чи місцевого самоврядування та інші обставини надзвичайного характеру, які сторони не могли передбачити під час укладення та виконання даного договору і які знаходяться поза контролем сторін та перешкоджають виконанню ними договірних зобов`язань за цим договором.

Належним доказом виникнення обставин форс-мажору та строку їхньої тривалості для сторін цього договору визнаватимуться підтверджуючі документи, видані уповноваженим органом (пункт 7.2. Договору).

За змістом статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) згідно названого Закону засвідчується сертифікатом Торгово-промислової палати України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Однак, відповідачем до матеріалів справи не надано жодних доказів (сертифікату ТПП) про настання для нього форс-мажорних обставин, які не давали йому змоги належним чином виконати умови укладеного із позивачем Договору.

Отже, у суду відсутні підстави для висновку про відсутність у діях відповідача вини в порушенні договірного зобов`язання щодо здійснення повної та своєчасної оплати за товар.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час вирішення спору судом першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21 присуджено до стягнення з відповідача 17 025,00 грн витрат на професійну правничу допомогу позивача.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду та відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у позовній заяві позивачем наведено попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат та зазначено, що позивач очікує понести орієнтовані витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

У подальшому позивачем на електронну адресу місцевого господарського суду було подано заяву б/н від 04.11.2021 про долучення доказів здійснення витрат на правову допомогу (том 1, а.с. 92-99), а саме договору між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛЮРЦ» від 27.12.2019 №19/5 про надання правової допомоги, Додаткової угоди №39 до нього від 02.08.2021, Акту приймання передачі наданих послуг від 29.10.2021. До заяви додані також докази її надсилання на адресу відповідача (накладна №223).

Згідно частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛЮРЦ» укладено Договір від 27.12.2019 №19/5 про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта та вести від імені клієнта справи, в тому числі судові спори, у судах всіх інстанцій.

У додатковій угоді №39 від 02.08.2021 до Договору сторони договору погодили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатського об`єднання «ЛЮРЦ» за надання правової допомоги у спорі про стягнення з ТОВ «Карготранс груп» заборгованості, що виникла з поставки товарів за Договором поставки №548496 від 25.11.2019.

Згідно пункту 2 додаткової угоди №39 гонорар (вартість послуг) за підготовку та ведення справи про стягнення з ТОВ «Карготранс груп» заборгованості, що виникла з поставки товарів за Договором поставки №548496 від 25.11.2019, становить 30 000,00 грн, якщо інша вартість послуг не буде визначена сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг за договором та цією додатковою угодою чи іншому аналогічному документі. Остаточний розмір гонорару (вартість послуг) за ведення справи визначається сторонами в акті виконаних робіт чи іншому аналогічному документі.

Оплата гонорару здійснюється протягом 10-ти днів з дня фактичного одержання коштів (заборгованості) від боржника, вказаного у пункті 1 додаткової угоди. Клієнт може оплатити гонорар авансом (пункт 3.1. додаткової угоди №39).

У матеріалах справи міститься ордер серії ВС №1096904 від 02.08.2021, виданий адвокату Венглевському Б.Б. на представництво інтересів ТОВ «КПП Центр» на підставі Договору від 27.12.2019 №19/5.

Представником позивача Венглевським Б.Б. наданий суду акт приймання передачі наданих послуг від 29.10.2021, підписаний між позивачем та АО «ЛЮРЦ».

Із вказаного акту вбачається, що:

- адвокатським об`єднанням було проведено аналіз, консультування щодо перспектив судового врегулювання спору , опрацювання законодавчої бази, судової практики зі спірного питання на суму 2 270,00 грн;

- клієнту була надано допомогу, що полягала у підготовці позовної заяви, розрахунку штрафних санкцій, 3 % річних, інфляційних втрат на суму 9 080,00 грн;

- було підготовлено пояснення на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, організація відправлення даного документу до суду на суму 3 972,50 грн;

- оформлено пояснення для відправлення відповідачу та організація їх поштового відправлення цінним листом з описом вкладення на суму 1 702,50 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Дослідивши матеріали справи та надані позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу докази, колегія суддів зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, відповідачем заяв про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду першої інстанції не подавалось.

Заперечення відповідача проти розподілу витрат на правничу допомогу, викладені в апеляційній скарзі, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача щодо їх неспівмірності з предметом спору, не підтвердженими жодними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Отже, оскільки позовні вимоги у даній справі були задоволені повністю то, як вірно зазначив суд першої інстанції, з відповідача згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню витрати позивача на оплату правничої допомоги у заявленій сумі 17 025,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2021 у справі №911/2430/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Карготранс Груп».

Матеріали справи №911/2430/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка