ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" квітня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/656/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н.В., розглянув заяву (вх.№2-266/22 від 15.04.2022р.) Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» про вжиття заходів забезпечення позову у справі №916/656/22

За позовом: Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» (65026, м. Одеса, вул. Буніна, буд.15, код ЄДРПОУ - 02224637, електронна адреса: )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор логістик» (79044, м. Львів, вул. Єфремова, буд.84/1-Б, код ЄДРПОУ - 39046990)

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальна установа (далі - КУ) «Одеська обласна філармонія», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Кондор логістик» про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю товарів №46 від 05.05.2021р. у розмірі 22 247 грн 40 коп. та пені у розмірі 9 807 грн 13 коп.

Разом з позовною заявою до Господарського суду Одеської області надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Кондор логістик», які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», у розмірі 35 776 грн 03 коп.

КУ «Одеська обласна філармонія» вказує, що необхідність забезпечення позову зумовлена гарантованим погашенням боргових зобов`язань відповідача та судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із зверненням до суду з позовом.

В якості нормативного обґрунтування позивач посилається на положення ст.ст. 138-139 ГПК України.

Розглянув матеріали справи, заяву КУ «Одеська обласна філармонія» про забезпечення позову у справі №916/656/22 шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з розміром грошових коштів, на які вимагається накладення арешту, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, достатньо обґрунтованою підставою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно тексту позовної заяви, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за Договором про закупівлю товарів №46 від 05.05.2021р. у розмірі 22 247 грн 40 коп. та пені у розмірі 9 807 грн 13 коп.

Позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить суд у якості забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «Кондор логістик», відкритому в АТ КБ «Приватбанк», у розмірі 35 776 грн 03 коп.

Однак, факт невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю товарів №46 від 05.05.2021р., у даному випадку, є предметом розгляду у справі №916/656/22, не є беззаперечним, а підлягає доказуванню, тому не може бути єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, на підтвердження наявності підстав вважати, що в майбутньому рішення суду у справі №916/656/22 може бути не виконано, позивачем не надано доказів в розумінні ст.73 ГПК України

Позивачем також не надано належних та допустимих доказів того, що на рахунку ТОВ «Кондор логістик» № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», станом на дату подачі заяви відсутні грошові кошти у розмірі ціни позову, або доказів того, що грошові кошти, наявні на рахунку відповідача, можуть зникнути, відповідач витрачає їх не для здійснення розрахунків з позивачем або їх буде недостатньо для виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову.

Виходячи з викладеного вище, на думку суду, станом на дату винесення зазначеної ухвали, відсутні підстави для вжиття у справі №916/656/22 заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти у розмірі 35 776 грн 03 коп., які знаходяться на рахунку ТОВ «Кондор логістик».

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви (вх.№2-266/22 від 15.04.2022р.) Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» про вжиття заходів забезпечення позову у справі №916/656/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Н.В. Рога