РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2022Справа № 910/15583/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Малого приватного підприємства Фірма "ЕРІДОН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс"

про стягнення 2 079 697,11 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Нерода В.Ю. (ордер серія КС № 651244 від 21.10.2020);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мале приватне підприємство Фірма "ЕРІДОН" (надалі за текстом також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (надалі за текстом також - відповідач) про стягнення 2 079 697,11 грн., з яких 1 021 472,39 грн. 48% річних, 766 104,29 грн. процентів за користування товарним кредитом та 292 120,43 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 372/20/14 від 22.07.2019 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 відкрито провадження у справі № 910/15583/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 28.10.2021.

27.10.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

28.10.2021 підготовче засідання по справі відкладено на 18.11.2021.

03.11.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021.

18.11.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 16.12.2021.

У судовому засіданні 16.12.2021 представник позивача не заперечив проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 25.01.2022.

У судовому засіданні 25.01.2022 розгляд справи відкладено на 17.02.2022.

У судовому засіданні 17.02.2022 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 між Малим приватним підприємством фірми "ЕРІДОН", як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс", як покупцем було укладено Договір поставки № 372/20/14 (надалі за текстом також - Договір), згідно пункту 1.1. якого, в порядку та на умовах цього Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - "товар"), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною (пункт 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.3. Договору, загальна вартість товару, що постачається за цим договором (ціна Договору), визначається додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

У пункті 3.2. Договору сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі - "курс Міжбанку"). Для визначення "курсу Міжбанку" сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті http://minfm.eom.aa/currencv/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в додатках до цього Договору.

Відповідно до пункту 5.2. Договору, поставка товару здійснюється за умови дотримання покупцем строків та порядку оплати товару передбачених договором. В разі порушення покупцем строків чи порядку оплати товару, постачальник має право притримати поставку товару по договору в цілому до моменту усунення таких порушень. При порушенні покупцем порядку здійснення попередньої оплати на строк більше 14 (чотирнадцяти) календарних днів постачальник залишає за собою право відмовити покупцю в поставці товару умови попередньої (часткової) оплати якого були порушені покупцем.

Перехід права власності на товар від постачальника до покупця, а також приймання товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником покупця. Підпис представника покупця у видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки покупця та свідчить про отримання Товару Покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження товару (пункт 5.3. Договору).

Відповідно до пункту 2 Додатку №372/20/14/01 від 22.07.2019 до Договору сторони встановили, що загальна вартість товару становить 3 038 246,71 грн., включаючи ПДВ.

У пункті 3 Додатку №372/20/14/01 від 22.07.2019 до Договору передбачено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.3. Договору поставки в наступному порядку: 20,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах попередньої оплати в строк до 31.07.2019. Для проведення попередньої оплати покупець отримує у постачальника "Рахунок на оплату", термін дії якого складає 3 (три) банківських дні, враховуючи дату його оформлення. 80,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.11.2019.

У пункті 4 Додатку №372/20/14/01 від 22.07.2019 до Договору встановлено, що у разі відвантаження постачальником товару без отримання від покупця попередньої оплати, як це передбачено в п. 3 цього додатку, такий товар буде вважатись поставленим покупцю на умовах відстрочення оплати. У цьому разі, покупець зобов`язаний здійснити належний платіж в розмірі попередньої оплатити за такий товар в продовж 30 календарних днів з моменту його отримання за видатковою накладною.

Згідно пункту 9.2. Договору, визначено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020 року, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

На виконання умов Договору, у серпні 2019 року позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 987 109,90 грн., що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими печатками видатковими накладними: №72913 від 01.08.2019 на суму 627 631,74 грн.; №73211 від 02.08.2019 на суму 989 609,40 грн.; №78134 від 20.08.2019 на суму 1 369 868,76 грн.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором здійснив лише часткову оплату товару на суму 601 627,10 грн. згідно платіжного доручення №803 від 26.07.2019.

У зв`язку з тим, що залишок боргу за поставлений згідно Договору товар у розмірі 2 348 036,62 грн. не був сплачений, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача нарахованих за період з 22.10.2020 по 17.09.2021 пені у розмірі 292 120,43 грн., 48% річних у розмірі 1 021 472,39 грн. та процентів за користування товарним кредитом у розмірі 766 104,29 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Водночас, статтею 174 Господарського кодексу України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами Договір поставки № 372/20/14 від 22.07.2019 є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України внормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як встановлено судом, позивач у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Договору здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 2 987 109,90 грн., що підтверджується видатковими накладними: №72913 від 01.08.2019 на суму 627 631,74 грн.; №73211 від 02.08.2019 на суму 989 609,40 грн.; №78134 від 20.08.2019 на суму 1 369 868,76 грн.

У зв`язку з частковим виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати за поставлений товар, його заборгованість перед позивачем становить 2 348 036,62 грн.

Вказана обставина встановлена також рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/16697/20 від 27.01.2021, що набрало законної сили 21.07.2021 (після винесення постанови Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 21.07.2021, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін).

Згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд вважає встановленим факт поставки товару за Договором на загальну суму 2 987 109,90 грн., його прийняття відповідачем, а також наявності станом на 21.07.2021 заборгованості з оплати поставленого товару у розмірі 2 348 036,62 грн.

На момент розгляду судом справи № 910/15583/21, в її матеріалах відсутні докази того, що відповідачем здійснено сплату вказаної вище заборгованості.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно пункту 6.2. Договору сторони визначили, що крім відповідальності, встановленої пункту 6.1 цього Договору (відшкодування збитків) покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Суд встановив, що у разі несвоєчасної оплати товару відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Згідно пункту 6.8. Договору, сторони домовились про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у відповідності до статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 років. При цьому, вказаний пункт вважається двосторонньою угодою сторін цього договору про збільшення строків позовної давності та строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів).

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми пені за період з 22.10.2020 по 17.09.2021 у розмірі 292 120,43 грн., суд дійшов висновку, що розрахунок останньої є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати процентів річних у порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як встановлено судом, у пункті 6.7. Договору сторони зазначили, що у разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього Договору, покупець, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% (сорок вісім відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим статтею 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

З огляду на порушення (неналежне виконання) відповідачем свого обов`язку з оплати товару у строки, визначені умовами Договору, у позивача виникло право на нарахування процентів у розмірі 48% річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів за період з 22.10.2020 по 17.09.2021 у розмірі 1 021 472,39 грн., суд дійшов висновку, що такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вказана вимога позивача підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування товарним кредитом у розмірі 766 104,29 грн.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно умов пункту 5 Додатку №372/20/14/01 від 22.07.2019 до Договору сторонами визначено, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 30 календарних днів, покупець, відповідно до вимог статті 536 та частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів за користування товарним кредитом за період з 22.10.2020 по 17.09.2021 у розмірі 766 104,29 грн. суд встановив, що останній є арифметично вірним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 2 079 697,11 грн., з яких: 292 120,43 грн. пені, 1 021 472,39 грн. 48% річних та 766 104,29 грн. процентів за користування товарним кредитом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн.

За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру позивачем подано до суду Договір про надання правничої (правової) допомоги № 06/03/2020 від 06.03.2020, Додаткову угоду № 1 від 30.12.2020 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 06/03/2020 від 06.03.2020, Додаткову угоду № 2 від 30.12.2021 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 06/03/2020 від 06.03.2020, рахунок-фактуру № 19/01/2022 від 19.01.2022 на суму 35 000,00 грн., платіжне доручення № 571824 від 21.01.2022 на суму 35 000,00 грн.

Суд зазначає, що заявлений позивачем розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Малого приватного підприємства Фірма "ЕРІДОН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" про стягнення 2 079 697,11 грн - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (34530, Рівненська обл., Сарненський р-н, село Кричильськ, вулиця Шевченка, будинок 623, ідентифікаційний код 41137306) на користь Малого приватного підприємства Фірма "ЕРІДОН" (08143, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Княжичі, вулиця Воздвиженська, будинок 46, ідентифікаційний код 19420704) 292 120 (двісті дев`яносто дві тисячі сто двадцять) гривень 43 коп. пені, 1 021 472 (один мільйон двадцять одну тисячу чотириста сімдесят дві) гривні 39 коп. 48% річних, 766 104 (сімсот шістдесят шість тисяч сто чотири) гривні 29 коп. процентів за користування товарним кредитом, 31 195 (тридцять одну тисячу сто дев`яносто п`ять) гривень 46 коп. судового збору, 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.04.2022.

Суддя С. В. Стасюк