ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/276/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська холдінгова компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРІТАС"
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська холдінгова компанія" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРГРІТАС" про стягнення заборгованості за договором поставки № Т-1601 від 15.01.2015 року у розмірі 229823,14 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.01.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви - дев`ять днів з дня вручення даної узвали суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданими сторонами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 18.02.2022 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від відповідача ухвала суду про відкриття провадження у справі повернулась до суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

В свою чергу ухвалу суду було направлено на юридичну адресу відповідача, зазначену у Витягу з ЄДРПОУ.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту "Укрпошта" поштове відправлення надійшло до точки видачі 16.02.2022 та 21.02.2022 року направлено за зворотною адесою.

Від відповідача не надходило заяви про продовження строків на подачу відзиву на позов.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

15.01.2015 року між ТОВ «ІНТЕГРІТАС» (замовник, відповідач) та ТОВ «Дніпровська Холдінгова Компанія» (виконавець, позивач) був укладений договір №T-1601 на виготовлення та поставку поліграфічної продукції, у відповідності до умов якого позивач на замовлення відповідача виготовляв та доставляв на склад замовника етикетку та картонну упаковку для продукції (Товар), характеристики, якість та та вартість якого зазначалися у замовленнях та оригінал-макетах.

Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець приймає на себе зобов`язання з виготовлення поліграфічної продукції (товар), а замовник прийняти та оплатити Товар, в порядку, передбаченому даним Договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, виконавець зобов`язується виготовити товар протягом 14 календарних днів з моменту підписання Замовником роздруківки оригінал-макетах та a6o підписання оригінал-макета у електронному вигляді, наданого Замовником за умови підписання обома сторонами даного Договору й виконання Замовником п. 2.4, п. 2.5 даного Договору.

Відповідно до п. 2.4 договору, замовник зобов`язався оплатити Товар в встановленому розмірі i у термін передбачений даним Договором.

Відповідно до п. 2.7 договору, замовник зобов`язався підписати наданий Виконавцем акт здачі-прийняття робіт (виконаних послуг) i повернути його виконавцеві протягом 3-х poбочих днів. У випадку якщо в 3-денний термін з моменту одержання акта здачі-прийняття робіт, Замовник не направив на адресу виконавця підписаний акт або мотивовану відмову від підписання акта poботи i послуги вважаються прийнятими Замовником з дотриманням всіх умов даного Дoговору.

Відповідно до п.3.1 договору, Вартість i обсяг поліграфічної продукції визначається сторонами на кожну партію продукції згідно замовлень, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.2 договору, Оплата за Товар проводиться Замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця в національній валюті України в такому порядку: повна оплата за договором здійснюється протягом 21 календарного дня з моменту надходження готової продукції на склад Замовника.

На виконання умов вищезазначеного договору, позивачем було виготовлено та поставлено відповідачу товар на загальну суму 844 852,93 грн., що підписується підписаними обома сторонами видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідач здійснив лише часткову оплату товару на суму 762 500,0 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, несплаченою залишилась сума 82352,93 грн.

Крім того як вбачається з акту звірки взаєморозрахунків станом на 28.12.2021 року заборгованість становить 147470,21 грн.

Таким чином за розрахунком позивача загальна заборгованість відповідача за поставлений товар склала 229 823,14 грн.

Факт наявності заборгованості відповідача також підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки взаєморозрахунків, який наявний і матеріалах справи..

Враховуючи несплату відповідачем заборгованості за виготовлений та поставлений позивачем товар, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався відзив на позов не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні докази поставки позивачем товару на суму 844 852,93 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідач здійснив лише часткову оплату товару на суму 762 500,0 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, несплаченою залишилась сума 82352,93 грн.

Крім того як вбачається з акту звірки взаєморозрахунків станом на 28.12.2021 року заборгованість становить 147470,21 грн.

Таким чином за розрахунком позивача загальна заборгованість відповідача за поставлений товар склала 229 823,14 грн.

В свою чергу докази повної оплати за договором в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № T-1601 від 15.01.2015 року у розмірі 229 823,14 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в розмірі 3447,35 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРІТАС" (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 56, офіс 105 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська холдінгова компанія" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 58а, ) 229 823,14 грн. та 3447,35 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська холдінгова компанія" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 58а, );

Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРІТАС" (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 56, офіс 105 ).

У зв`язку з введенням Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану на території України та обмеженим здійсненням судочинства Господарським судом Харківської області через проведення бойових дій на території міста Харкова, рішення по даній справі підписано судом за наявної можливості, після встановлення он-лайн доступу суддів та працівників апарату суду до системи "Діловодство спеціалізованого суду".

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Враховуючи введення в Україні воєнного стану із 24.02.2022 та об`єктивну неможливість підписання даного рішення у строки, передбачені ст.233 ГПК України, через активні боєві дії на території м. Харкова, повний текст рішення складно та підписано 28.04.2022 року.

Суддя Н.С. Добреля

922/276/22