ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВИДАЧІ СУДОВОГО НАКАЗУ

27 квітня 2022 року № 903/270/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянув заяву стягувача (заявника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (43026, м. Луцьк, вул. Єршова, 11а, )

до боржника: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський, м. Володимир-Волинський (44700, Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Академіка Глушкова, 1, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника заборгованості в розмірі 3 576 046,48 грн. за договором про постачання електричної енергії споживачу №23-21/565 від 01.12.2021 та 248,10 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» звернулось до господарського суду Волинської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський, м. Володимир-Волинський заборгованості за спожиту електричну енергію за грудень 2021 в сумі 3 576 046,48 грн. за договором про постачання електричної енергії споживачу №23-21/565 від 01.12.2021.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявник звернувся із вимогою про стягнення із відповідача основного боргу в сумі 3 546 046,48 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлена мінімальна зарплата, яка становить з 1 січня 2022 року 6 500 грн, а прожитковий мінімум для працездатних осіб 2 481 гривень.

Отже, заява про видачу судового наказу не відповідає приписам п. 3, ч.1 ст. 152 ГПК України, оскільки сума вимоги за судовим наказом перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу, оскільки заявником не дотримано вимог ч.1 ст. 148 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 147, 148, 151, 152, 153, 175, 234 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3 576 046,48 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя В. М. Дем`як