ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2022 р. Справа№ 920/725/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Юнаківської сільської ради

на рішення

Господарського суду Сумської області

від 06.09.2021 (повний текст підписано 07.09.2021)

у справі № 920/725/21 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області

до Юнаківської сільської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача: Сумська обласна рада

про стягнення 118929,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року Державна екологічна інспекція у Сумській області звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом до Юнаківської сільської ради про стягнення збитків в сумі 118929,90 грн, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, а саме: 35 678,97 грн - до спеціального фонду Державного бюджету України, 23 785,98 грн - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 59 464,95 грн - до спеціального фонду місцевого бюджету Юнаківської сільської ради Сумського району, з початковим зарахуванням стягуваної суми на рахунок Юнаківської сільської ради Сумського району, код бюджетного призначення платежу - 24062100 (грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням природоохоронного законодавства), р/р ІІА0018558, код ЄДРПОУ- 37970404, Державне казначейство України (ЕАП); а також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок проведеної державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища в Сумській області перевірки встановлено факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства України, у зв`язку з чим на підставі відповідної методики було нараховано збитки, які відповідачем не сплачені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.09.2021 у справі № 920/725/21 позовні вимоги задоволено.

За рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача збитки, завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України в сумі 118929,90 грн, з них: 35678,97 грн до спеціального фонду Державного бюджету України, 23785,98 грн до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 59 464, 95 грн до спеціального фонду місцевого бюджету Юнаківської сільської ради Сумського району, з початковим зарахуванням стягуваної суми на рахунок Юнаківської сільської ради Сумського району, код бюджетного призначення платежу 24062100 (грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням природоохоронного законодавства), р/р UA018558, код ЄДРПОУ -37970404, Державне казначейство України (ЕАП).

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2 270 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом встановлено наявність елементів складу цивільного правопорушення: факт неправомірної поведінки відповідача (самовільного водокористування (підземні води), наявність шкоди (збитки в загальному розмірі 118929,90 грн) та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди. Відповідач відсутність своєї вини належними доказами не спростував.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Юнаківська сільська рада звернулась до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що у діях Юнаківської сільської ради відсутній склад цивільного правопорушення, а саме вини відповідача, тобто умисної, протиправної, спрямованої на завдання шкоди і т.п.,) поведінки у діях останнього немає. Крім того, відповідач доводить, що відповідно до рішення ради від 02.12.2020 «Про створення комунального підприємства «СВІТАНОК» Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області та затвердження Статуту» було вирішено створити виконавчий орган ради - Комунальне підприємство «СВІТАНОК» Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області у статусі юридичної особи публічного права, та передано в установленому порядку на баланс КП «СВІТАНОК» повноваження у сфері господарської діяльності із забору, очищення, постачання води, каналізації, відведення та очищення стічних вод та інше.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивачем подано відзив, у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Так, позивач зазначає, що відповідачем не доведено відсутності його вини у вчиненому правопорушенні.

Сумська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідачем не спростовано факт здійснення забору води без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог статей 44, 48, 49 Водного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 відкрито за апеляційною скаргою Юнаківської сільської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 06.09.2021 у справі № 920/725/21; ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строк для надання можливості скористатися наданими статтею 263 Господарського процесуального кодексу України правами протягом семи днів з дня отримання даної ухвали.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 16.03.2021 по 29.03.2021 Держекоінспекцією у Сумській області, на підставі направлення від 15.03.2021 № 143/03, в присутності голови Юнаківської сільської ради Сіми О.О., проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Юнаківською сільською радою Сумського району Сумської області.

По закінченню перевірки Держінспекторами з охорони навколишнього природного середовища Сумської області складено акт за результатами проведення планової перевірки за дотриманням вимог законодавства в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, № 137/03 від 16.03-29.03.2021, початок перевірки 16.03.2021 - завершення перевірки 29.03.2021, який без зауважень підписаний уповноваженою особою головою Юнаківської сільської ради Сіма О.О.

Перевіркою встановлено, що факт забору та використання відповідачем підземних вод в період з 01.01.2021 по 29.03.2021 без дозволу на спеціальне водовикористання.

У зв`язку з цим, Державною екологічною інспекцією у Сумській області 29.03.2021 складено припис № 64/03, з метою усунення порушень, виявлених під час планової перевірки.

В подальшому державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області розраховано збитки за використання водних ресурсів без дозвільних документів, які становлять 118929,90 грн.

30.04.2021 позивачем направлено відповідачеві претензії за вих. № 27/13-21/Пр, про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного водокористування (підземні води) на загальну суму 118929,90 грн.

Однак, відповідачем вказана претензія не розглянута, заявлені до відшкодування грошові кошти не сплачено, що і стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на таке.

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (стаття 16 Конституції України).

Згідно зі статтями 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Спірні правовідносини регулюються Водним кодексом України, який встановлює особливі правила користування водними ресурсами, раціональне їх використання та екологічно спрямованого захисту. Водний кодекс, в комплексі з заходами організаційного, правового, економічного і виховного впливу, сприяє формуванню водно-екологічного правопорядку і забезпеченню екологічної безпеки населення України, а також більш ефективному, науково обґрунтованому використанню вод та їх охороні від забруднення, засмічення та вичерпання (вступна частина Водного кодексу України).

Так, водним кодексом України передбачено, що всі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ екологічного розвитку і соціального добробуту.

Водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Стаття 3 Водного кодексу України передбачає, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.

Стаття 6 Водного кодексу України передбачає, що води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Частина 3 статті 44 Водного кодексу України передбачає, що водокористувачі зобов`язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до статті 95 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров`ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об`єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод.

Відповідно до статей 48, 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами, насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 44, частини першої статті 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється лише на підставі дозволу.

Частинами другою, четвертою статті 49 Водного кодексу України визначено дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у забрудненні та засміченні вод, недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Відповідно до статті 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 у справі № 917/717/17.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Згідно з частиною 9 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

Судом першої інстанції встановлено факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, який зафіксований в акті планової перевірки № 137/03 від 16.03.-29.03.2021, що є належним та допустимим доказом у справі. У даному акті також зазначається, що рішенням сесії Юнаківської сільської ради від 02.12.2020 для цілей водопостачання населенню було створено КП «Світанок». Станом на 29.03.2021 артезіанські свердловини, які знаходяться на балансі Юнаківської сільської ради у користування КП «Світанок» - не передавалися.

Акт підписаний представником відповідача, а саме головою Юнаківської сільської ради Сіма О.О., без зауважень, у тому числі стосовно того хто здійснює водопостачання, у кого на балансі перебувають артезіанські свердловини, його змісту чи виявлених перевіркою порушень вимог Водного кодексу України. Доказів скасування чи оспорювання відповідачем зазначеного акта матеріали справи не містять.

Згідно з частиною 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Як зазначалось вище, на усунення виявлених плановою перевіркою порушень вимог природоохоронного законодавства відповідачу позивачем був наданий припис № 64/03 від 29.03.2021.

Пунктом 16 припису № 64/03 від 29.03.2021 позивачем було зобов`язано відповідача - вирішити питання щодо правомірності використання артезіанських свердловин (отримати дозвіл на спеціальне водокористування) у строк до - 01.06.2021.

Вказаний припис є чинним і відповідачем не оскаржувався, що спростовує позицію відповідача про те, що дозвіл на спеціальне водокористування йому отримувати не потрібно і що виявлене порушення вимог Водного кодексу України ним вчинялось.

Відтак, відповідач не отримав спеціального дозволу на водокористування чим заподіяв збитки навколишньому природному середовищу.

Розраховані державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області збитки за використання водних ресурсів без дозвільних документів, які становлять 118929,90 грн проведені відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009.

Пунктом 1.2 Методики встановлено порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у тому числі у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води).

Вказана Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб`єктами господарювання природоохоронного законодавства (пункту 1.4 Методики).

Згідно з Методикою (пункт 1.7 Методики) водокористуванням є використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів);

спеціальним водокористуванням є забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води для скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Таким чином, розмір відшкодування збитків в сумі 118929,90 грн є обґрунтованим та правомірним.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність всіх складових правопорушення, а саме, факт неправомірної поведінки відповідача (самовільного водокористування (підземні води), наявність шкоди (збитки в загальному розмірі 118929,90 грн) та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди. Відповідач відсутність своєї вини належними доказами не спростував.

Твердження відповідача про відсутність складу правопорушення та те що відповідач не є належним відповідачем суд оцінює критично. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем визнавалися встановлені перевіркою порушення, про що свідчить лист від 20.04.2021 № 574, яким відповідач надсилав позивачу план заходів на усунення недоліків, виявлених під час перевірки 16.03.2021-29.03.2021 з виконання припису Державної екологічної інспекції. Окрім цього, сам припис, як і акт перевірки саме відповідача, не оскаржені.

З урахуванням вищевикладеного та оскільки відповідач належними доказами позовні вимоги не спростував, доказів сплати суми завданої шкоди суду не надав, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в сумі 118929,90 грн є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, суд враховує приписи статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та вимоги пункту 7 частини третьої статті 29, пункту 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 118929,90 грн збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, а саме: 35678,97 грн до спеціального фонду Державного бюджету України, 23785,98 грн до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 59 464, 95 грн до спеціального фонду місцевого бюджету Юнаківської сільської ради Сумського району.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім наведених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не є такими, що спростовують висновки суду про наявність підстав для покладення на відповідача збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 06.09.2021 у справі № 920/725/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Юнаківської сільської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 06.09.2021 у справі № 920/725/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 06.09.2021 у справі № 920/725/21 залишити без змін.

Матеріали справи № 920/725/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка