ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа№ 910/11515/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Демидової А.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Карпович А.Р.,

від відповідача: Артамонов А.А.,

розглянувши апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 (повний текст складено 13.10.2021)

у справі № 910/11515/21 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр"

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про про стягнення 6 840 000 грн, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" (далі - ТОВ «Київський республіканський автоцентр») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - АТ «Укргазвидобування») 6 840 000,00 грн, отриманих останнім за банківською гарантією №11402 від 03.10.2018.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Київський республіканський автоцентр» вказує про виконання ним повністю зобов`язання за укладеним між сторонами договором поставки (закупівля товару за власні кошти) №УГВС460/12-18 від 22.10.2018. Визначаючи розмір заявлених до стягнення коштів, позивач зазначив, що це є різниця між гарантією (7 200 000,00 грн) та пенею за несвоєчасне виконання зобов`язання (360 000,00 грн) за договором.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 позов задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивач здійснив повне виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору договором, проте з порушенням обумовлених строків, що свідчить саме про неналежне виконання та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 13.1 Порядку закупівель товарів, робіт та послуг, затвердженого наказом ПАТ «Укргазвидобування» від 01.08.2017 №497, у вигляді повернення замовником (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю, після виконання учасником-переможцем договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2021, АТ «Укргазвидобування» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Укргазвидобування» вказує про порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права; скаржник вважає, що суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не врахував висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах.

На думку апелянта, прострочивши поставку товару, постачальник не виконав умову щодо строків поставки товару і тим самим не виконав одну з істотних умов договору. У зв`язку з цим підстави для повернення різниці між нарахованою неустойкою та сумою банківської гарантії відсутні.

АТ «Укргазвидобування» вважає, що законно та правомірно отримало суму банківської гарантії за порушення зобов`язань зі сторони постачальника, а тому поверненню набуті кошти не підлягають.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що сума банківської гарантії може стягуватись з порушника виключно у разі невиконання зобов`язань, а у разі неналежного виконання зобов`язань - частина, хоча жодних умов та підстав часткового стягнення банківської гарантії ані договір, ані положення самої гарантії не містять.

Крім того, апелянт зауважує, що позивач не перераховував йому кошти як забезпечення виконання договору, а лише надав документ про таке забезпечення - банківську гарантію, а кошти за таким забезпеченням перерахував відповідачу гарант після настання гарантійного випадку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11515/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/11515/21.

29.11.2021 матеріали справи №910/11515/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/11515/21. Розгляд справи призначено на 10.01.2022.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Демидова А.М., Попікова О.В. (у зв`язку з відпусткою судді Корсака В.А.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 прийнято апеляційну скаргу АТ «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/11515/21 до провадження у визначеному складі суду.

У судових засіданнях 10.01.2022 та 02.02.2022 у розгляді справи оголошувались перерви до 02.02.2022 та до 21.02.2022 відповідно.

У судовому засіданні 21.02.2022 оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Позиції учасників справи.

Звертаючись з позовом у справі що розглядається, ТОВ «Київський республіканський автоцентр» просить стягнути з АТ «Укргазвидобування» 6 800 000,00 грн коштів, отриманих останнім за Банківською гарантією (7 200 000,00 грн банківської гарантії - 360 000,00 грн передбаченої договором пені), оскільки ТОВ «Київський республіканський автоцентр» повністю виконало зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору договором.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, АТ «Укргазвидобування» у відзиві на позовну заяву вказує про відсутність підстав для повернення сплачених за гарантією коштів, оскільки ТОВ «Київський республіканський автоцентр» порушило зобов`язання по договору поставки в частині строку виконання зобов`язання. АТ «Укргазвидобування» вважає, що умовами договору про надання гарантії визначено не тільки невиконання основного зобов`язання, але й неналежне виконання основного зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, слід констатувати неналежне виконання умов договору, а отже порушення зобов`язання, що охоплюється поняттям невиконання зобов`язання - невиконання умов договору. Гарантійне зобов`язання, на думку АТ «Укргазвидобування», носить самостійний характер по відношенню до основного зобов`язання.

У відповіді на відзив ТОВ «Київський республіканський автоцентр» заперечує проти доводів відзиву АТ «Укргазвидобування» та вказує, що повністю виконало зобов`язання за договором поставки. Позивач зазначає, що договір було укладено в результаті проведеної процедури закупівлі і при його укладенні АТ «Укргазвидабування» керується Законом України «Про публічні закупівлі» та Порядком, що регулює як питання забезпечення виконання договору, так і повернення такого забезпечення, на який ТОВ «Київський республіканський автоцентр» посилається у позові.

У запереченні на відповідь на відзив АТ «Укргазвидобування» вказує про встановлене судовим рішенням порушення ТОВ «Київський республіканський автоцентр» строку виконання зобов`язання за договором поставки. Також відповідач зазначає, що посилання ТОВ «Київський республіканський автоцентр» у позові на Законом України «Про публічні закупівлі» та Порядок є неправомірним та недоречним.

ТОВ «Київський республіканський автоцентр» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому не погоджується з наведеними АТ «Укргазвидобування» доводами, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін як законне та обґрунтоване.

ТОВ «Київський республіканський автоцентр» зазначає, що суд під час розгляду цієї справи врахував висновки Верховного Суду щодо невиконання та неналежного виконання зобов`язання та з`ясував, що позивач виконав повністю зобов`язання за договором, а також щодо застосування п.п. 13.1 та 13.3 Порядку закупівель товарів, робіт та послуг, затвердженого наказом ПАТ «Укргазвидобування» від 01.08.2017 №497.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

22.10.2018, за результатами проведеної процедури закупівлі та згідно з протоколом Тендерного комітету АТ «Укргазвидобування» №18Т-467 від 20.09.2018, ТОВ «Київський республіканський автоцентр» (постачальник) та АТ «Укргазвидобування» (покупець) уклали договір поставки (закупівля товару за власні кошти) №УГВС460/12-18 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого ТОВ «Київський республіканський автоцентр» зобов`язується поставити АТ «Укргазвидобування» товар, зазначений в специфікації/-ях, що додається до договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами), а відповідач - прийняти і оплатити такий товар.

Вказані відносини з поставки товару регулюються, зокрема, Порядком закупівель товарів, робіт та послуг, затвердженим наказом відповідача від 01.08.2017 №497 (далі - Порядок).

03.10.2018 ПАТ «КБ «Глобус» видало банківську гарантію №11402, предметом якої є правовідносини сторін щодо надання банком-гарантом гарантії виконання договору з метою забезпечення належного виконання позивачем умов про намір укласти договір, протоколу вибору переможця допорогової закупівлі №18Т-467 від 19.06.2018 договору поставки, що укладається за результатами допорогової закупівлі « 34140000-0 - великовантажні мототранспортні вантажні засоби (агрегат насосний) номер процедури закупівлі: 18Т-467», укладеного між ТОВ «Київський республіканський автоцентр» та АТ «Укргазвидобування» перед бенефіціаром (основне зобов`язання).

Виконання умов Договору забезпечено банківською гарантією на суму 7 200 000,00 грн, виданою ПАТ «КБ «Глобус» (далі - Банківська гарантія).

Банківською гарантією ПАТ «КБ «Глобус» зобов`язалось виплатити АТ «Укргазвидобування» на письмову вимогу будь-яку суму, вказану в його письмовій вимозі, що не перевищує 7 200 000,00 грн, не пізніше 10 робочих днів з дати отримання письмової вимоги, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення ТОВ «Київський республіканський автоцентр» зобов`язань, на забезпечення яких видана ця гарантія. Гарантія є безвідкличною.

24.06.2019 АТ «Укргазвидобування» направило ПАТ «КБ «Глобус» вимогу №11402 про перерахування коштів на суму 7 200 000,00 грн відповідно до умов Банківської гарантії у зв`язку з порушенням ТОВ «Київський республіканський автоцентр» строку виконання зобов`язання з поставки товару за Договором.

10.07.2019 ПАТ «КБ «Глобус» перерахувало на користь АТ «Укргазвидобування» 7 200 000,00 грн на виконання вимоги останнього.

У березні 2020 року АТ «Укргазвидобування» звернулось до Господарського суду міста Києва з (первісним) позовом, у якому просило стягнути з ТОВ «Київський республіканський автоцентр» штрафні санкції у сумі 360 000,00 грн у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору поставки №УГВС 460/12-18 від 22.10.2018 щодо прострочення строків поставки товару.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/4387/20, залишеним в частині первісного позову без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021, відмовлено у стягненні 360 000 грн пені.

Зокрема, апеляційний господарський суд вказав, що оскільки договір №УГВС 460/12-18 підписаний сторонами 22.10.2018, а строк поставки товару не більше ніж 240 календарних днів від дати укладення договору, то товар мав бути поставлений не пізніше 19.06.2019.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Київський республіканський автоцентр" поставило АТ "Укргазвидобування" товар на загальну суму 144 000 000,00 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: №РН-0000308 від 15.05.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000309 від 15.05.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000310 від 15.10.2019 на суму 144 00000,00 грн; №РН-0000311 від 15.05.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000312 від 15.05.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000405 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000406 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000407 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000408 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; № РН-0000409 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн.

Отже, ТОВ «Київський республіканський автоцентр» поставило товар з простроченням у 5 календарних днів за наступними видатковими накладними: №РН-0000405 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; № РН-0000406 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000407 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000408 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн; №РН-0000409 від 25.06.2019 на суму 14400000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що частину товару за договором №УГВС 460/12-18 ТОВ «Київський республіканський автоцентр» поставило АТ «Укргазвидобування» з порушенням обумовленого договором строку поставки.

Суди встановили, що 10.07.2019 АТ «КБ «Глобус» перерахувало на користь АТ "Укргазвидобування" на вимогу останнього грошові кошти у розмірі 7 200 000,00 грн за Банківською гарантією №11402 від 03.10.2018, що не заперечується сторонами.

Колегія суддів зазначила, що зі змісту вимоги АТ «Укргазвидобування» від 24.06.2019 вбачається, що останнє просило сплатити банківську гарантію за порушення ТОВ «Київський республіканський автоцентр» п. п. 5.1, 6.3.1 укладеного договору поставки, якими передбачався обов`язок здійснення постачання товару у визначений договором строк, тобто у зв`язку з простроченням постачальником свого негрошового зобов`язання.

АТ «Укргазвидобування» не надало доказів порушення ТОВ «Київський республіканський автоцентр» своїх зобов`язань за договором поставки, а саме доказів: неналежної якості товару, некомплектності товару, відвантаження без рознарядки, неповідомлення про дату відвантаження, порушення строків надання товаросупровідних документів, несвоєчасної реєстрації податкових накладних (передбачені в п. 7.4-7.8 договору штрафи). З матеріалів справи вбачається лише порушення ТОВ «Київський республіканський автоцентр» строків поставки, що потягло за собою нарахування пені. Колегія суддів у справі №910/4387/20 дійшла висновку, що АТ «Укргазвидобування» скористалось своїм правом на відшкодування пені, оскільки банківською гарантією від 03.10.2018 №11402 забезпечено виконання принципалом зобов`язань за вказаним вище договором, а також сплату неустойок (пені, штрафів), передбачених договором. При цьому колегія суддів звернула увагу, що розмір банківської гарантії в сумі 7 200 000,00 грн у 20 разів перевищує заявлений до стягнення розмір пені в сумі 360 000,00 грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, у свою чергу, визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином своєчасність поставки товару постачальником є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки товару, відтак пропущення постачальником встановленого в договорі строку поставки товару свідчить про порушенням зобов`язання з поставки товару.

Як зазначено вище, рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі №910/4387/20, залишеним в частині первісного позову без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021, встановлено, що ТОВ «Київський республіканський автоцентр» поставило товар з простроченням у 5 календарних днів.

Приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що факт неналежного виконання позивачем умов договору поставки доведений.

Виконання умов договору поставки було забезпечено Банківською гарантією на суму 7 200 000,00 грн, виданою ПАТ «КБ «Глобус».

Стаття 200 ГК України визначає, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема, і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (ст. 562 ЦК України).

Пунктом 2 розділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №639 (далі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії.

Відповідно до п. 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем умов договору поставки, відповідач направив ПАТ «КБ «Глобус» вимогу від 24.06.2019 №11402 про перерахування коштів у розмірі 7 200 000,00 грн, які були перераховані останнім АТ «Укргазвидобування» 10.07.2019.

У подальшому позивач сплатив (компенсував) 7 200 000,00 грн на користь ПАТ «КБ «Глобус», що підтверджується банківською випискою від 10.07.2019 (т. 1, а. с. 44).

Суд зазначає, що наказом ПАТ "Укргазвидобування" від 01.08.2017 №497 затверджено Порядок закупівель товарів, робіт та послуг (далі - Порядок). Цей Порядок встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг за власні кошти ПАТ "Укргазвидобування" та філій Товариства. Метою Порядку є створення конкурентного середовища та запобігання проявам корупції у сфері закупівель, розвиток добросовісної конкуренції, забезпечення раціонального та ефективного використання коштів.

Відповідно до п. 13.1 Порядку замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачене документацією процедури закупівлі.

Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними, а також згідно з іншими умовами, які мають бути зазначеними у договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Забезпечення виконання договору не повертається замовнику у разі невиконання учасником умов договору (п. 13.3 Порядку).

Водночас відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №910/2693/18, від 27.01.2020 у справі №911/1867/18.

Наведене у сукупності свідчить, що під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналіз наведеного свідчить, що неналежне виконання зобов`язання - це порушення умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Таким чином вказаний вище Порядок передбачає випадки повернення відповідачем забезпечення після виконання позивачем умов укладеного між сторонами спору договору, а також те, що забезпечення не підлягає поверненню у разі невиконання позивачем умов договору.

Водночас у самій гарантії (т. 1 а. с. 29) зазначено, що вона «забезпечує виконання Принципалом зобов`язань за вказаним Договором, а також сплату неустойок (штрафів), передбачених Договором, нарахованих з моменту виникнення у Бенефіціара права на їх нарахування, до Вимоги». Про гарантування усіх аспектів належного виконання зобов`язань у гарантії не вказано.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач здійснив повне виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору договором, проте з порушенням обумовлених строків, що свідчить саме про неналежне виконання та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 13.1 Порядку у вигляді повернення замовником (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що, прострочивши поставку товару, постачальник не виконав умову по строкам поставки товару і тим самим не виконав одну з істотних умов договору і у зв`язку з цим підстави для повернення різниці між нарахованою неустойкою та сумою банківської гарантії відсутні, колегія суддів зазначає таке.

Господарський суд першої інстанції надав вказаним доводам належну оцінку та зазначив, що твердження АТ «Укргазвидобування» про те, що неналежне виконання умов договору, а отже порушення зобов`язання, що охоплюється поняттям невиконання зобов`язання - невиконання умов договору судом, відхилені з огляду на правову позицію, закріплену в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №910/2693/18.

Колегія суддів, погоджуючись у цьому з місцевим господарським судом, зазначає, що скаржник у апеляційній скарзі не наводить останньої позиції Верховного Суду, у якій суд касаційної інстанції відійшов би від своїх висновків, викладених у постанові від 01.04.2019 у справі №910/2693/18.

Щодо доводів АТ «Укргазвидобування» про те, що Товариство законно та правомірно отримало суму банківської гарантії за порушення зобов`язань зі сторони постачальника, а тому поверненню набуті кошти не підлягають, апеляційний суд відзначає таке.

З огляду на встановлені у цій справі обставини та положення п. 13.1 Порядку, забезпечення виконання договору після виконання учасником-переможцем договору має бути повернуто, оскільки передбачений пунктом 13.3 Порядку факт невиконання зобов`язання судом не встановлений. Сума банківської гарантії може стягуватись з порушника виключно у разі невиконання зобов`язань, а у разі неналежного виконання зобов`язань - частина.

Інших доводів та доказів, які слугували б підставою для скасування оскарженого рішення, скаржник не навів. Водночас, зазначаючи про порушення судом норм процесуального та матеріального права, скаржник вдається до заперечення обставин, установлених судом першої інстанції; доводи апеляційної скарги повторюють доводи відзиву на позовну заяву.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про задоволення заявлених позовних вимог є обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи та наявним у ній матеріалам.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/11515/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/11515/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на апелянта.

4. Справу №910/11515/21 повернути до Господарського суду міста Кєива.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 (Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) та продовженням строку дії воєнного стану (Укази Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX), а також перебуванням судді Євсікова О.О. на лікарняному з 04.04.2022 по 22.04.2022 включно повний текст постанови складено 28.04.2022.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

А.М. Демидова