ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2022 р. Справа№ 910/17797/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 08.11.2021

про повернення позовної заяви

у справі №910/17797/21 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом ОСОБА_1

до 1) Компанії «Евінз Лімітед»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю

«Інвестиційно-фінансова компанія «Профінвест»

про зобов`язання вчинити певні дії та солідарне стягнення коштів

в розмірі 205 692, 28 грн

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, скаржник) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Компанії «Евінз Лімітед» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія «Профінвест» про зобов`язання вчинити певні дії та солідарне стягнення коштів в розмірі 205 692, 28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 позовну заяву про зобов`язання вчинити певні дії та солідарне стягнення коштів в розмірі 205 692, 28 грн повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції, керуючись п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), дійшов такого висновку, оскільки до позовної заяви позивачем не додано визначених п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документів, які посвідчують особу позивача - ОСОБА_1 , що унеможливлює перевірку процесуальної дієздатності останнього.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята внаслідок неправильного, неповного дослідження та оцінки наданих позивачем доказів. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що положення ч. 3 ст. 162 ГПК України не містять вимоги щодо долучення до позовної заяви паспорту чи іншого документу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Натомість, п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України містить вимогу, зокрема, про зазначення у позовній заяві реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, яку позивачем дотримано.

Окрім того, скаржником у тексті апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, із обґрунтуванням причин пропуску такого строку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П.(суддя-доповідач), суддів: Попікової О.В., ОСОБА_2

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

15.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/17797/21.

У зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: ОСОБА_2, Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 2 270, 00 грн та доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідачам - Компанії "Евінз Лімітед" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Профінвест".

29.12.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої останнім долучено докази сплати судового збору за апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21, у розмірі 2 270, 00 грн та докази надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідачам.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку та перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 задоволено, поновлено пропущений строк.

Відкрито апеляційне провадження у справі №910/17797/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021.

Згідно із ч. 3 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, розгляд справи №910/17797/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Також роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідачі у порядку ст. 263 ГПК України своїм правом не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу позивача до Північного апеляційного господарського суду не подали.

У відповідності до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

При цьому, ч. 1 ст. 8 названого Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Компанії «Евінз Лімітед» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія «Профінвест» про зобов`язання вчинити певні дії та солідарне стягнення коштів в розмірі 205 692, 28 грн.

Вказана позовна заява підписана представником позивача - адвокатом Бєлкіним Л.М., про що зазначено судом в оскаржуваній ухвалі та вбачається із матеріалів справи.

Повертаючи дану позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не додано жодного документу, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", що позбавляє можливості суду встановити особу позивача.

Колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви у цій справі, з огляду на наступне.

Вимоги до позовної заяви встановлені, зокрема, ст.ст. 162, 164 ГПК України.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Слід зазначити, що позовна заява - це процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Подання позову включає в себе дії позивача (самостійно або через представників) щодо його безпосереднього звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постановах від 13.03.2018 по справі №910/23346/16 та від 21.03.2018 по справі №916/3283/16, реалізація права на звернення до суду із позовом є процесуальною дією в суді, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва, або її процесуальним представником. При цьому підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Як вище зазначалось, позовну заяву від імені позивача підписано представником останнього - адвокатом Бєлкіним Л.М.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

При цьому, судом першої інстанції не зазначено про відсутність у адвоката Бєлкіна Л.М. повноважень на представництво інтересів позивача - ОСОБА_1 та, зокрема, на підписання позовної заяви від імені позивача, що дозволяє дійти висновку про підтвердження належними доказами відповідно до ч. 4 ст. 60 ГПК України та ч. 5 ст. 164 ГПК України відповідних повноважень адвоката.

Водночас, у оскаржуваній ухвалі, місцевий господарський суд із посиланням на ч. 2 ст. 162 ГПК України зазначив про відсутність доказів на підтвердження особи - позивача ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, позивачем у відповідності до п. 2 ч 3 ст. 162 ГПК України у позовній заяві зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1

Однак, колегія суддів зазначає, що наявність у суду сумнівів у процесуальній дієздатності позивача не може бути підставою для повернення позовної заяви, за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 164 ГПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Із наведеного слідує, що у випадку недотримання позивачем вимог ст. 162 ГПК України, а також наявності у суду сумнівів щодо процесуальної дієздатності позивача - ОСОБА_1, господарський суд мав у відповідності до ч. 1 ст. 174 ГПК України залишити позовну заяву без руху з метою надання позивачеві можливості усунути відповідні недоліки.

Слід також зазначити, що за наявності сумнівів, суд не позбавлений процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи по суті. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі №913/444/18.

Частиною 5 ст. 174 ГПК України передбачено вичерпний перелік підстав, за яких суд може повернути матеріали позовної заяви, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 1).

Колегія суддів, дослідивши матеріали позовної заяви, зазначає про відсутність у місцевого господарського суду правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, що призвело до порушення права позивача на доступ до суду.

Вирішуючи питання, щодо можливості прийняття до розгляду позовної заяви, поданої від імені юридичної особи її представником, за умови дотримання вимог процесуального Закону та статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», слід уникати зайвого формалізму. Подібну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №9901/519/19.

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Це означає, що суд не повинен підходити занадто формально до процесу та при першій ліпшій нагоді відмовлятися від розгляду спору, та таким чином фактично обмежувати право позивача на доступ до суду та розгляд його справи.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ст. 275 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи на розгляд Господарському суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 269, 271, 275, 277, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 задовольнити.

2. Ухвалу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №910/17797/21 скасувати.

3. Справу №910/17797/21 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/17797/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова