ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/5143/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кітос", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінта, ЛТД", м. Харків
про стягнення 159'246,52 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кітос" звернулося до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінта ЛТД", в якій просить суд стягнути з останнього основний борг у сумі 107'760,80 грн, інфляційні втрати у сумі 16'337,28 грн, 3% річних у сумі 7'593,27 грн та пеню в сумі 27'555,18 грн. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором підряду № 2611-19 від 11.11.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/5143/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

28.01.2022 представник відповідача надав клопотання про врегулювання спору за участі судді (вх. №654), у задоволенні якого суд ухвалою від 16.02.2022 відмовив.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 25 травня 2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.248 ГПК України.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на 28.04.2022 від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №922/5143/21 розглядається судом за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

11 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кітос" (надалі - Позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Квінта ЛТД" (надалі - Відповідач, Замовник) укладено договір підряду №2611-19 (далі - Договір).

У відповідності до п.1.1. Договору Виконавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконати роботи, згідно з кодом ДК 021:2015-45310000-3 (електромонтажні роботи) з встановлення системи антиобледеніння покрівлі даху адміністративної будівлі за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 157А, а Замовник зобов`язався прийняти закінчені роботи в строк і в порядку, визначених положеннями цього Договору, та оплатити їх.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна сума Договору включає вартість використаних матеріалів і робіт та складає 222'760,80 грн (двісті двадцять дві тисячі сімсот шістдесят грн 80 копійок) у т.ч. ПДВ 37126,80 грн, що визначена у кошторисно-договірній документації, яка являється невід`ємною частиною Договору.

Вартість робіт встановлена на момент підписання Договору та залишається без змін на весь термін дії Договору та може змінюватись за взаємною згодою сторін (п.2.2. Договору).

На виконання умов Договору, Позивачем було виконано роботи на суму 222`760,80 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 29.11.2021, який підписано уповноваженими представниками сторін. Підписи уповноважених представників сторін на вказаному акті, підтверджують факт виконання робіт та їх прийняття без будь-яких зауважень.

Відповідно до п. 2.3. Договору розрахунки між Замовником і Виконавцем за роботи здійснюються у національній валюті України в безготівковому порядку, шляхом перерахування власних коштів Замовника на банківський рахунок Виконавця, в наступному порядку:

- 70% від загальної суми Договору попередня оплата;

- 30% від загальної суми Договору оплата протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами актів виконаних робіт.

Позивач зазначає, що на момент подання цього позову Відповідач здійснив часткову оплату товару оплату в сумі 115'000,00 грн:

1) банківська виписка від 06.12.2019 - сума 50'000,00 грн;

2) банківська виписка від 07.05.2020 - сума 50'000,00 грн;

3) банківська виписка від 11.09.2020 - сума 10'000,00 грн;

4) банківська виписка від 13.10.2020 - сума 5'000,00 грн.

Таким чином, у порушення взятих на себе зобов`язань, Відповідач вартість виконаних робіт у повному обсязі у встановлений Договором строк не сплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 107'760,80 грн.

Такі обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу вимог ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, матеріали справи підтверджують те, що Позивач (Підрядник), в рамках укладеного між сторонами Договору, виконав роботу на загальну суму 222'760,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до п. 2.3 Договору розрахунок за виконану роботу здійснюється протягом 5 робочих днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, Відповідач за виконану Позивачем роботу в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого його заборгованість склала 107'760,80 грн.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та відсутність доказів на підтвердження сплати Відповідачем суми боргу за Договором в сумі 107'760,80 грн, суд визнає вимогу Позивача про стягнення з Відповідача 107'760,80 грн заборгованості належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати у сумі 16'337,28 грн, 3% річних у сумі 7'593,27 грн та пеню в сумі 27'555,18 грн.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом п. 6.3. Договору передбачено, що у випадку порушення Замовником терміну оплати, передбаченого даним Договором, Замовник виплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості Договору за кожен день прострочення на вимогу Виконавця.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок пені, зазначає, що Позивач не дотримався приписів ч. 6 ст. 232 ГПК України та нарахував пеню за період, який перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а тому вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в сумі 18'179,36 грн за період з 07.12.2019 по 07.06.2020.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України гарантовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунки Позивача, зазначає, що вимоги про стягнення 3% річних у сумі 7'593,27 грн та інфляційних втрат у сумі 16'337,28 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також, позивач в позовній заяві просить суд відшкодувати витрати на правову допомогу в сумі 7'000 грн.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з статтею 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами ч.1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Частиною 8 ст.129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, де зазначено наступне.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Водночас представником Позивача не надано жодного доказу в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7'000,00 грн, як і доказів того, що ці послуги були надані саме адвокатом.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу в сумі 7'000 грн.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на Відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінта, ЛТД" (61099, місто Харків, вул. Рибалка, будинок 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кітос" (61037, місто Харків, пр. Московьсикй, будинок 128-А, ) основний борг у сумі 107'760,80 грн, інфляційні втрати у сумі 16'337,28 грн, 3% річних у сумі 7'593,27 грн та пеню в сумі 18'179,36 грн та судовий збір у розмірі 2136,35 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кітос" (61037, місто Харків, пр. Московьсикй, будинок 128-А, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Квінта, ЛТД" (61099, місто Харків, вул. Рибалка, будинок 41, ).

Повне рішення складено "28" квітня 2022 р.

Суддя І.В. Трофімов