ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2022 р. Справа№ 910/8826/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 (повний текст складено 26.08.2020)

у справі № 910/8826/20 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 35 565,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі-відповідач) про стягнення 35 565, 00 грн сплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з тим, що водій транспортного засобу, з вини якого сталася вищезгадана дорожньо-транспортна пригода, мав іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", позивач стверджував, що страхове відшкодування повинно здійснюватися, саме, відповідачем.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 позов задоволено; вирішено стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" 35 565,00 грн виплаченого страхового відшкодування, 5 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу та 2 102,00 грн судового збору.

Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є відповідальною особою у спірних правовідносинах, який у встановленому порядку не здійснив належного виконання зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 910/8826/20 та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, відповідач посилається на те, що надані позивачем докази у вигляді рахунку, калькуляції та аварійного сертифікату на підтвердження вимоги про стягнення регламентної виплати не відповідають ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому є неналежними доказами у справі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів викладених у апеляційній скарзі, позивач зазначає, що відповідач не був позбавлений права самостійно звернутися до суб`єкта з оцінки заподіяних збитків для підрахунку суми страхового відшкодування.

Короткий зміст письмових пояснень відповідача на відзив на апеляційну скаргу та узагальнення їх доводів

У письмових поясненнях відповідач повторно наголошує на тому, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження розрахованої суми регламентної виплати.

Зокрема, відповідач вказує на те, що позивачем на вимогу відповідача не було надано останньому ні звіту, ні кольорових фото транспортного засобу "DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1 , які б відображали характер пошкодження отриманого під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.06.2017.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 у справі № 910/8826/20 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/8826/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 910/8826/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Шаптали Є.Ю., Тарасенко К.В. Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

02.02.2017 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "пряме врегулювання до автоцивілки" № 06-GR/01-024-02463 (надалі - договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

15.06.2017 о 17:50 год. у м. Києві на перехресті вул. В. Васильківська та вул. Фізкультурна відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу "DAEWOO Lanos" під керуванням ОСОБА_1 , державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу "Toyota Avensis", державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2017 у справі № 757/44511/17-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнено від адміністративної відповідальності, в зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль марки "DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1 .

16.06.2017 власник автомобіля "DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про настання події.

Згідно з рахунком № 16 від 26.06.2017 та відповідно до акту приймання-здачі виконаних робіт по ремонту автомобіля № 16 від 14.07.2017, складеним фізичною особою - підприємцем Савченко Н.Г. вартість ремонту автомобіля "DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1 становить 35 565,00 грн.

Позивачем на підставі страхового акту №СТ/17/0135 від 14.11.2017 виплачено страхове відшкодування на рахунок фізичної особи - підприємця Савченко Н.Г. у розмірі 35 565,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №ID-100327 від 14.11.2017.

03.01.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування та запропонував на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 41.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в добровільному порядку (досудовому) перерахувати 35 565, 00 грн у рахунок виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування.

Відповідач, у свою чергу, 10.04.2018 направив позивачу відповідь №8.3-03/12185, відповідно до якої просив позивача надати додаткові документи з метою прийняття рішення щодо здійснення регламентної виплати.

01.06.2018 за №03/1538 позивачем були направлені відповідачу додаткові документи.

04.06.2019 за №03/1829 та 05.08.2019 за №03/1829 позивач знову звертався до відповідача із заявами про перерахування 35 565, 00 грн, у рахунок виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування.

27.12.2019 відповідач звернувся до позивача з листом за №8.3.-03/43084, у якому просив надати кольорові фото транспортного засобу "DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1 , які відображають характер пошкодження отриманого під час дорожньої транспортної пригоди, яка сталась 15.06.2017.

Даний спір у справі виник, у зв`язку з тим, що відповідачем виплати суми страхового відшкодування здійснено не було, тому позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогою про стягнення з відповідача такої суми.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 позов задоволено; вирішено стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" 35 565,00 грн виплаченого страхового відшкодування, 5 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу та 2 102,00 грн судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

За приписами ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як встановлено в ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За правилами ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Матеріали справи свідчать про те, що до позивача як особи, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "пряме врегулювання до автоцивілки" здійснила на користь страхувальника страхову виплату у сумі 35 565,00 грн, перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, якою було завдано шкоду його майну.

Відповідальність власника транспортного засобу "Toyota Avensis", державний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, була застрахована на умовах міжнародної системи автострахування "Зелена картка" за полісом № АЕ/647838.

Взаємовідносини у сфері міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" врегульовані безпосередньо Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Процедурними Правилами, прийнятими Радою Бюро на Генеральній Асамблеї 30.05.2002 (далі - Процедурні правила).

Згідно з п.п. 39.2.5 п. 39.2 ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що одним із основних завдань Моторного (транспортного) страхового бюро України є співробітництво з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, координація обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників та/або водіїв транспортних засобів - нерезидентів у разі в`їзду їх на територію України та власників та/або водіїв транспортних засобів - резидентів - у разі їх виїзду за межі України.

Відповідно до положень п. 10.4 ст. 10 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Положенням п. 40.1 ст. 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є гарантом відшкодування шкоди: на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів Моторного (транспортного) страхового бюро України; на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підпункту "в" п. 41.2 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Отже, законодавець визначає, що виплата з фонду страхових гарантій здійснюється на умовах, визначених спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи наведене, можна дійти висновку про те, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається, виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Вказане свідчить про те, що відповідно до положень ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вартість ремонту автомобіля DAEWOO Lanos", державний номер НОМЕР_1 , згідно з рахунком № 16 від 26.06.2017 та відповідно до акту приймання-здачі виконаних робіт по ремонту автомобіля №16 від 14.07.2017, складеного фізичною особою - підприємцем Савченко Н.Г. склала 35 565, 00 грн.

Колегія суддів з вищевказаним висновком місцевого господарського суду не погоджується, виходячи з наступного.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначення вартості КТЗ регулюються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі - Методика).

Таким чином вимоги цієї Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень під час оцінки КТЗ.

Пунктом 1.4. Методики передбачено, що вона застосовується для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ, визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок, визначення матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого КТЗ, тощо.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 розділу 5 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за однометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Колегія суддів зауважує на тому, що у постанові від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17 Касаційний господарський суд у складі Верхового Суду дійшов висновку, що пред`явлення особою вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

При цьому, Касаційний господарський суду складі Верховного Суду у вищезгаданій постанові зазначив, що п.п. 1.6. та 8.2. Методики визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності транспортного засобу за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що для отримання регламентної виплати в порядку суброгації на умовах, визначених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних траспортних засобів", страховик має надати до Моторного (транспортного) страхового бюро України оціночний акт, складений відповідно до Методики.

Проте, судом першої інстанції вищевикладені обставини не були враховані при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи положення ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Методики, колегія суддів дійшла висновку про те, що акт виконаних робіт СТО та платіжне доручення не є належними доказами на підтвердження розміру, саме, регламентної виплати.

За встановлених апеляційним судом обставин справи, оскаржуване судове рішення, яке прийняте при невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, призвело до порушення норм матеріального права, внаслідок чого підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Наведені в апеляційні скарзі доводи є документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Твердження позивача зазначені у відзиві на апеляційну спростовуються матеріалами справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційних скарг

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Судові витрати

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2020 у справі № 910/8826/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України ( 02154, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8, ідентифікаційний код 21647131) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три грн 00 коп).

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/8826/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко