РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2022Справа № 910/21703/21

Суддя Плотницька Н., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" (вул. Броварська,

буд. 152, смт Великадимерка, Броварський р-н, Київська об., 07442)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіш Фуд ЛТД" (вул. Мечникова,

буд. 16, офіс 11, місто Київ, 01021)

про стягнення 179 840 грн 64 коп.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіш Фуд ЛТД" про стягнення 179 840 грн 64 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу від 06.06.2019 № 1313/06ЦР, в тому числі: 119 893 грн 76 коп. основного боргу та 59 946 грн 88 коп. штрафу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору купівлі-продажу від 06.06.2019 № 1313/06ЦР неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 119 893 грн 76 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 59 946 грн 88 коп. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 відкрито провадження у справі № 910/21703/21 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Станом на 18.04.2022 відповідачем вимог ухвали суду від 06.01.2022, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі надсилалась на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, а саме: вулиця Мечникова, будинок 16, офіс 11, місто Київ, 01021, та яка співпадає з місцезнаходженням відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіш Фуд ЛТД" не скористалося наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" (позивач у справі, продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фіш Фуд ЛТД" (відповідач у справі, покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу № 1313/06ЦР (далі - договір), відповідно до умов якого продавець протягом терміну дії чинного договору зобов`язується передавати у власність, а покупець зобов`язується приймати товар та сплачувати його вартість у порядку і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 2.2. договору найменування, асортимент, кількість і вартість товару визначаються відповідною видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктом 3.2. договору момент переходу права власності на товар до покупця і, відповідно, ризиків яких може зазнати товар, є момент підписання покупцем видаткової накладної, яка підтверджує факт передачі товару.

Пунктами 4.1., 4.3. договору встановлено, що вартість товару визначається сумарною вартістю переданого товару згідно відповідних видаткових накладних протягом всього терміну дії даного договору.

Покупець зобов`язується повністю сплатити вартість отриманого товару на поточний рахунок продавця протягом 21 (двадцять один) календарних днів з моменту підписання відповідної видаткової накладної.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Даний договір укладено на невизначений строк, Сторона, яка бажає розірвати цей договір повинна письмово сповістити про таке іншу сторону за 30 діб до моменту такого розірвання (пункти 6.1., 6.2. договору).

Доказів визнання недійсним чи розірвання договору купівля-продажу від 06.06.2019 № 1313/06ЦР та/або окремих положень суду також не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення даного Договору на час його підписання та в процесі виконання з боку сторін відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору купівлі-продажу від 06.06.2019 № 1313/06ЦР позивач поставив, а відповідачем прийнято передбачений Договором товар на загальну суму 124 716 грн 81 коп., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними від 11.03.2021 № 0700152 на суму 2 835 грн 00 коп., від 11.03.2021 № 0700282 на суму 5 770 грн 34 коп., від 17.03.2021 № 0760063 на суму 2 392 грн 92 коп., від 17.03.2021 № 0760565 на суму 11 793 грн 72 коп., від 17.03.2021 № 0760566 на суму 2 700 грн 00 коп., від 24.03.2021 № 0830544 на суму 570 грн 00 коп., від 24.03.2021 № 0830552 на суму 2 700 грн 00 коп., від 24.03.2021 № 0830553 на суму 11 025 грн 70 коп., від 25.03.2021 № 0840025 на суму 6 102 грн 00 коп., від 31.03.2021 № 0900016 на суму 9 215 грн 76 коп., від 01.04.2021 № 0910397 на суму 12 493 грн 25 коп., від 01.04.2021 № 0910398 на суму 2 700 грн 00 коп., від 14.04.2021 № 1040487 на суму 12 210 грн 60 коп., від 28.04.2021 № 1180067 на суму 3 351 грн 00 коп. та від 28.04.2021 № 1180732 на суму 41 691 грн 52 коп., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору купівлі-продажу від 06.06.2019 № 1313/06ЦР та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати поставленого позивачем товару згідно вищенаведених накладних, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 119 893 грн 76 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати товару на суму 119 893 грн 76 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з повної оплати поставленого позивачем товару за договором купівлі-продажу від 06.06.2019 № 1313/06ЦР, та факту наявності заборгованості у розмірі 119 893 грн 76 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 59 946 грн 88 коп. штрафу.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.5. договору визначено, що у випадку порушення покупцем пункту 4.3. договору більше ніж на 25 календарних днів, покупець сплачує продавцеві штраф у розмірі 50 % несплаченої вартості переданого покупцеві товару.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення штрафу) відповідно до умов пункту 4.5. договору.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу від 06.06.2019 № 1313/06ЦР, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 59 946 грн 88 коп. штрафу.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіш Фуд ЛТД" (01021, місто Київ, вулиця Мечникова, будинок 16, офіс 11, ідентифікаційний код 42077547) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" (07442, Київська область, Броварський район, селище міського типу Велика Димерка, вулиця Броварська, будинок 152, ідентифікаційний код 39369112) заборгованість у розмірі 119 893 (сто дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) грн 76 коп. основного боргу, 59 946 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн 88 коп. штрафу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 697 (дві тисячі шістсот дев`яносто сім) грн 61 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька