ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2022 р. Справа№ 910/14394/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021

у справі № 910/14394/21 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 19 920,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 19 920,00 грн збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок здійснення відповідачем перевезення вантажного вагону, що знаходиться у власності позивача, було виявлено його пошкодження, що призвело до заподіяння позивачу збитків в сумі 19 920,00 грн, понесених останнім у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" 19 920,00 грн збитків та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами склад цивільного правопорушення, необхідний для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 19 920,00 грн, понесених у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неналежним чином досліджено та з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення даної справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевим господарським судом не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням вагонів та перевезенням.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2021, апеляційну скаргу по справі № 910/14394/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14394/21.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/14394/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 910/14394/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого долучено оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 910/14394/21. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Судом апеляційної інстанції встановлено строки для подачі будь-яких заяв, пояснень, клопотань, заперечень по даній справі, а саме - до 17.02.2022.

Заявлене відповідачем у справі клопотання та результати його розгляду

05.04.2022 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" електронною поштою надійшло до суду апеляційної інстанції клопотання, яке мотивоване тим, що відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" за твердженням відповідача, Суди України наразі мають забезпечити розгляд термінових справ, зокрема, пов`язаних із питаннями обороноздатності держави, забезпечення режиму воєнного стану, мобілізації, питань, які потребують термінового вирішення.

Зважаючи на те, що на думку відповідача, справа № 910/14394/21 не є терміновою справою, та не стосується забезпечення прав людини, оскільки учасниками справи є юридичні особи, відповідач просить суд апеляційної інстанції розгляд апеляційної скарги відкласти до усунення зазначених вище обставин або розглянути можливість зупинити розгляд справи.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи або про зупинення данної справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Однією з таких підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, визначено першу неявку в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час та місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні обставини не можуть бути належною підставою для відкладення розгляду справи або для зупинення розгляду справи, оскільки викладені у клопотанні обставини виникли, вже після відкриття апеляційного провадження у справі №910/14394/21 ухвалою від 17.01.2022, якою було встановлено строк для подачі документів до 17.02.2022, тобто до ведення в Україні воєнного стану.

При цьому, судова колегія зауважує на тому, що заявником не наведено суду апеляційної інстанції обґрунтованих підстав, за яких спір не може бути вирішено у письмовому провадженні без виклику представників сторін.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" (замовником) та Акціонерним товариство "Українська залізниця" (перевізником) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що підтверджується повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-30944148/2020-002 від 19.03.2020.

Згідно з п. 5.6 цього договору перевізник відповідає за шкоду, спричинену вантажу та/або вагонам замовника відповідно до законодавства України.

Відповідно до залізничної накладної № 41296591 від Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" (відправника) до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (одержувача) 08.03.2021 було відправлено порожній вагон № 63117881 власності Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл".

На цій накладній є передавальний напис від одержувача вантажу - Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" щодо надання права Товариству з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" на пред`явлення претензій та позовів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09.03.2021 було складено акт загальної форми № 407 (Форма ГУ-23) про те, що вагон №63117881 прибув із розкомплектованим гальмівним обладнанням і підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на підставі акту форми ГУ-23 та повідомлення форми ВУ-23.

Характер і обсяг шкоди, завданої вагону № 63117881 та проведених ремонтних робіт визначено в дефектній відомості від 26.03.2021 та листку обліку комплектації вантажного вагона після ремонту та при технічному обслуговуванні з відчепленням від 26.03.2021.

Також позивачем було зазначено, що ремонтні роботи були проведені СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" філії "Придніпровська залізниця АТ "Укрзалізниця", що підтверджується актами приймання-передачі від 11.03.2021 та від 12.03.2021.

На підставі договору поставки №15/10, укладеного позивачем з ТОВ "Промуніверсалгруп" 15.10.2019, для ремонту вагону № 63117881 позивач придбав: регулятор РТРП-300 2 шт. за ціною 6000,00 грн без ПДВ за 1 шт. та тягу регулятора РТРП-300 2 шт. за ціною 600,00 грн без ПДВ за 1 шт., загалом на суму 15 840,00 грн з ПДВ, стояночне гальмо в зборі на загальну суму 4080 грн з ПДВ за 1 шт., що підтверджується видатковими накладними № 492 від 10.03.2021 та №493 від 10.03.2021, та платіжними дорученнями №1737 від 29.04.2021 та №1400 від 16.02.2021.

Зазначені комплектуючі частини позивач передав до СП "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" філії "Придніпровська залізниця АТ "Укрзалізниця" на підставі актів приймання-передачі від 11.03.2021 та від 12.03.2021.

Про проведення ремонтних робіт щодо вагону №63117881 свідчить також перелік до акту приймання-здавання наданих послуг №4 т/о від 31.03.2021.

Таким чином, прямі збитки, які виникли у позивача у зв`язку з розкомплектуванням вагону, та за відшкодуванням яких позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції становлять 19 920 грн. з ПДВ (15 840,00 грн. з ПДВ + 4080 грн. з ПДВ).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" 19 920,00 грн збитків та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2 Статуту).

Як було вище встановлено судом першої інстанції, відповідачем здійснювалось перевезення вантажного вагону № 63117881 власності позивача.

Згідно ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п.3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17 (далі - Правил), власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

За умовами до п.4.6. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених, наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з п.п. 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (далі - Правила користування ваганами і контейнерами), пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

При цьому, обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена ст. 110 Статуту, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Як підтверджено матеріалами справи, всупереч чинного законодавства відповідач не забезпечив схоронності (збереження) вагону під час його курсування залізничними коліями, внаслідок чого було завдано збитків майну позивача.

Відповідно до п.22 Правил користування вагонами і контейнерами, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Таким чином, у зв`язку із розкомплектуванням вагону позивачем було понесено витрати на придбання деталей, технічне обслуговування, які становлять загальну суму 19 920,00 грн, що в свою чергу відповідає визначеним п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами видам витрат, з яких складається сума збитків за пошкодження вагонів.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Також пошкодження вагону підтверджено належними доказами та за фактом встановлення розкомплектування ручного гальма вагон власності позивача був направлений на технічне обслуговування, про що свідчать оформлене відповідне повідомлення форми ВУ-23М.

Пунктом 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, визначено, що акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно з ст. 124 Статуту.

Отже, як слідує з наявних у матеріалах справи доказів, протиправність поведінки відповідача полягає у бездіяльності та незабезпеченні схоронності (збереження) вагону власності позивача під час їх курсування залізничними коліями, чим порушено положення Статуту залізниць та Закону України "Про залізничний транспорт", внаслідок чого вагон був розкомплектований і позивачу завдано збитків в розмірі вартості їх ремонту та придбаних для цілей ремонту запасних частин.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розкомплектування вантажного вагону сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятого до перевезення вагону позивача, але не зберіг майно позивача.

У зв`язку з наведеним, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 19 920,00 грн є належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підсумовуючи вищевикладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків у розмірі 19 920,23 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 910/14394/21 - без змін.

Матеріали справи № 910/14394/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна