РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022Справа № 910/10074/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО»

про стягнення 59 375, 00 грн.

Представники: без виклику сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО» (далі-відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 59 375, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправильно зазначено відомості про масу вантажу в накладній № 44418929 у вагоні № 95620035 (на 4850 кг менше ніж зазначено у документі), про що було складено комерційний акт № 415207/343 від 18.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» строк для усунення недоліків позовної заяви.

14.07.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (надіслана засобами поштового зв`язку - 12.07.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зокрема встановлено відповідачу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подачі заяви з обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

20.08.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі № 910/9476/21 було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 65 359, 88 грн. внаслідок, зокрема, втрати вантажу у кількості 4850 кг (маса недостачі у вагоні № 95620035) переданого залізниці до перевезення та відправленого згідно накладної № 44418929.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 зупинено провадження у справі № 910/10074/21 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО» про стягнення 59 375, 00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/9476/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 65 359,88 грн. Зобов`язано представників сторін у справі повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у даній справі.

07.02.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО» надійшло повідомлення, в якому відповідач повідомив, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі № 910/9476/21 рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі № 910/9476/21 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2022 поновлено провадження у справі № 910/10074/21.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2020 зі станції Ромни Південної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО» здійснено відправлення вагону № 95620035 з вантажем - зерно кукурудзи, на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, згідно накладної № 44418929.

Відповідно до накладної № 44418929, провізна плата за вагон від станції Ромни Південної залізниці до станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці становить 11 875, 00 грн.

Як стверджує позивач, по прибутті вагону на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, на підставі ст. 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України» (далі - Статут ), позивачем здійснено перевірку маси вантажу та виявлено, що маса вантажу у вагоні № 95620035 не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладній, про що 18.12.2020 складено комерційний акт № 415207/343.

Позивач зазначає, що відповідно до комерційного акту № 415207/343 встановлено, що в документі зазначено вантаж - зерно кукурудзи, завантажено насипом, вага нетто 65 900 кг, тара 20 300 кг, 7ЗПП вантажовідправника № Н979319, Н979320, Н979321, Н979315, Н979316, Н979317, Н979318. Фактично при перевірці виявлено: вагон прибув у комерційному - справному стані, усі ЗПП вантажовіправника справні, в наявності відповідають документу. Вага брутто - 81 350 кг, тара перевірена - 20 300 кг, нетто - 61 050 кг, що на 4 850 кг менше документа. Вагон прибув технічно справний згідно тех. акта № 180 від 18.12.2020. Тарування вагона проводилось у присутності комерційного агента Мітрюшиної К.Ю. та представника вантажоодержувача Трач Г.Ф.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено правила перевезення вантажу та Статуту залізниць України, зокрема щодо внесення відомостей у накладну, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 59 375, 00 грн. за невірно зазначену масу вантажу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України»).

Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів.

Відправник зобов`язаний на вимогу залізниці пред`явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Судом встановлено, що завантаження проводилося засобами вантажовідправника, правильність даних, внесених до накладної, засвідчена електронним цифровим підписом представника відповідача - Демиденко О.С.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Так, позивачем по прибутті вагону № 95620035 на станцію Миколаїв-Ватажний Одеської залізниці при переважуванні вантажу на вагонних вагах було виявлено що маса вантажу, зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що складено комерційний акт № 415207/343 від 18.12.20120.

Зокрема, позивач зазначає, що перевіркою встановлено, що фактична маса вантажу становить 65900 кг замість вказаної у накладній № 44418929 - 61050, що на 4 850 кг менше, ніж зазначено у накладній.

Тож, на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній № 44418929 масу вантажу нараховано відповідачу штраф у сумі 59 375, 00 грн., що становить 5-ти кратний розмір провізної плати - 11 875, 00 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/9476/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 65 359,88 грн внаслідок, зокрема втрати вантажу у кількості 4850 кг переданого залізниці до перевезення та відправленого згідно накладної № 44418929 у вагоні № 95620035 (комерційний акт № 415207/343 від 18.12.2020).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі № 910/9476/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" вартість нестачі у розмірі 65 359 грн 88 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі № 910/9476/21 рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі № 910/9476/21 залишено без змін.

Зокрема, судом під час розгляду справи № 910/9476/21 встановлено, що 14.12.2020 ТОВ "ОССОЙО" було передано залізниці до перевезення вантаж (зерно кукурудзи насипом) зі станції відправлення Ромни Південної залізниці на станцію призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської залізниці для одержувача вантажу філія «Миколаївський портовий елеватор» AT «ДПЗКУ» загальною масою нетто 650850 кг., що оформлено накладною № 44418929.

Судом також встановлено, що по прибуттю вантажу на станцію призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) Одеської залізниці та після отримання вагонів з вантажем одержувачем філія «Миколаївський портовий елеватор» AT «ДПЗКУ» були виявлені сліди доступу до вантажу та невідповідність маси вантажу з даними залізничної накладної (недостача), зокрема:

- вагон № 95680344: в двох розвантажувальних люках відігнутий метал;

- вагон № 95620035: в крайніх розвантажувальних люках зажаті зерна кукурудзи; при переважуванні брутто вказаного вагону виявлено нестачу вантажу - 4850 кг;

- вагон № 95641965: в нижніх розвантажувальних люках виявлено затиснуті зерна кукурудзи та погнутий метал; при переважуванні брутто вказаного вагону виявлено нестачу вантажу - 4700 кг.

ТОВ "ОССОЙО" телефонограмою № 12 та листом № 1258/10 від 18.12.2020 було повідомлено начальника станції призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) про необхідність здійснення перевірки маси й стану вантажу (комісійна видача вантажу), та скласти комерційний акт.

Судом у справі № 910/9476/21 також встановлено, що у відповідь на скарги ТОВ "ОССОЙО", станція призначення Миколаїв-Вантажний (експ.) склала комерційний акт №415207/343 від 18.12.2020 про недостачу вантажу у вагоні № 95620035 у розмірі 4850 кг.

Суд під час розгляду справи № 910/9476/21 також зазначив, що у зв`язку з відмовою залізниці здійснити комісійну видачу вантажу, ТОВ "ОССОЙО" замовило регіональній Торгово-промисловій палаті Миколаївської області проведення експертизи, для участі у якій запрошувались представники станції Миколаїв-Вантажний (експ.) згідно повідомлень № 1256/10 від 18.12.2020, № 1260/10 від 18.12.2020.

За результатами проведення експертизи щодо вагона № 95620035 складений Акт експертизи № 120-1278/1 від 22.12.2020, відповідно до п. 6 якого завданням експертизи було визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішній огляд вагона. Експертизою встановлено:

1) при зовнішньому огляді вагона встановлено:

- на першому розвантажувальному бункері від драбини з протилежної сторони штурвалів вагону, між кришкою та бункером, виявлені зажаті зерна кукурудзи і задир металу, зерно кукурудзи не висипається;

- на другому розвантажувальному бункері від драбини з протилежної сторони штурвалів вагону, між кришкою та бункером, виявлені зажаті зерна кукурудзи і задир металу, зерно кукурудзи не висипається;

2) після зняття пломб у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках, при огляді поверхні вантажу виявлено:

- між першим та другим завантажувальними люками від драбини вагону поверхня нерівна, мається заглиблення вантажу у вигляді воронки, яка направлена в сторону першого розвантажувального люка;

- між другим та третім завантажувальними люками від драбини вагону поверхня нерівна, мається заглиблення вантажу у вигляді воронки, яка направлена в сторону другого розвантажувального люка.

3) візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу.

4) після зважування вагона фактично виявилось:

- маса нетто вантажу у вагоні № 95620035 склала 61050 кг, що на 4850 кг менше, ніж зазначено відправником у накладній № 44418929.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Таким чином, факти, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі № 910/9476/21, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.

Тож, за результатами розгляду справи № 910/9476/21 судом встановлено, що залізницею (позивачем у даній справі) при перевезенні вантажу не було дотримано вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення за накладною № 44418929, у зв`язку з чим виявилась нестача вантажу, зокрема у вагоні № 95620035, а саме на 4850 кг менше ніж зазначено у документі, внаслідок чого з залізниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" стягнуто збитки у розмірі 65 359, 88 грн вартість нестачі вантажу.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту залізниць України, визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

За змістом статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У статті 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Суд зазначає, що оскільки у даному випадку саме внаслідок недотримання позивачем при перевезенні вантажу вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення за накладною № 44418929, у зв`язку з чим виявилась нестача вантажу у вагоні № 95620035, а саме на 4850 кг менше ніж зазначено у документі, що встановлено під час розгляду справи № 910/9476/21, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 59 375, 00 грн. за неправильно зазначені відомості про масу вантажу в накладній № 44418929 у вагоні № 95620035.

Таким чином, доводи Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у даній справі про неправильне зазначення відправником (відповідачем) маси вантажу у вагоні № 95620035 на 4850 кг є безпідставними та таким, що спростовуються судовим рішенням у справі № 910/9476/21.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО» про стягнення 59 375, 00 грн. задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков