РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2022Справа № 910/921/22

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (вул. Борщагівська, буд. 154, м. Київ, 03056) до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д) про стягнення 19656,34 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.01.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 19656,34 грн. та 25.01.2022 передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 19656,34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував в повному розмірі позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

22.02.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, останній зазначив, що наданий позивачем Звіт ФОП Довбня М.Ю. від 16.12.2021 року, не є належним та допустимим доказом, з наступних підстав:

- відповідно до Національного Стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440 Пункт: 32. У разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення. Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Так, Звіт Позивача збиток визначений на дату оцінки - 16.12.2021 року, а не на дату ДТП (15.09.2021 року);

- відповідно п.п. 8.5.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), У разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому СТО для даної моделі КТЗ, тільки в тому разі можливо брати для розрахунку вартість однієї нормо/години цього підприємства. Якщо документальне підтвердження відсутнє то вартість береться із «Бюлетня Автотоварознавця»;

- коефіцієнту фізичного зносу, експертом не вірно враховано строк експлуатації ТЗ - так ст. 5 звіту Позивача, таблиця 2.3. дата виробництва прийнята 01.01.2014 року дата оцінки 16.12.2021 року, проте на дату ДТП строк експлуатації склав (7,62 року)

- експертом позивача взято до розрахунку вартість відновлювального ремонту з ПДВ 37 643,02 грн., хоча дану суму потрібно брати без врахування ПДВ 34 052,51 оскільки Позивачем не надано підтвердження ремонту в платника ПДВ +20% ПДВ, відповідно, до статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до листа Державної податкової адміністрації у м. Києві №7536/10/31-606 від 20.07.2011 р. при виплаті страхових платежів безпосередньо потерпілим ПДВ не нараховується і окремим рядком не виділяється. Доказів по оплаті за ремонтно - відновлюваний робіт у платника ПДВ, позивачем не надано, тобто свідчить про те що, не поніс витрат по відновленню ТЗ з врахування ПДВ, оскільки ФОП Канюка В.М. не є платником ПДВ;

- ст. 10 Звіту містить Протокол(АКТ) огляду ТЗ що є невід`ємною частиною звіту, без зазначення хто склав даний протокол огляду, чи був присутній Власник пошкодженого ТЗ, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не надало актів виконаних робіт на підтвердження того, що саме заміна бамперу заднього, накладок дверей, облицювання порогу, накладок стулкових задніх пр і лівої двері, була фактично проведена.

Враховуючи все вище викладене, відповідач вважає, що правомірно здійснив виплату страхового відшкодування, відповідно до Звіту № 58-В/10/51 від 04.11.2021 року який є належним доказом у визначені розміру збитку, а саме, страхового відшкодування.

Окрім того, представник відповідача просив відмовити в задоволенні витрат на правничу допомогу.

05.04.2022 від представника позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат по господарській справі №910/921/22.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

04.12.2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі - страховик, позивач) та ТОВ "ПОДІЛЬСЬКИЙ ЕНЕРГОКОНСАЛТИНГ" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №0697/20-Т/Ц7 «ALL RISKS», предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Renault Master» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2021 в справі № 127/25184/21, водій ОСОБА_1 15.09.2021 о 08:25 в м. Вінниця, по вул. Магістратська, 56, керуючи автомобілем марки «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті чого згадані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі страхового акту №006.02103521-2 від 02.11.2021, у відповідності до розрахунку страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування, позивач здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 41128,81 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - ФОП Канюка Володимир Миколайович, що підтверджується платіжним дорученням №64969916 від 09.11.2021.

Позивачем на адресу ПАТ «HACK «ОРАНТА» було направлено претензію (вих. № /р) про необхідність здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 41128,81 грн.

У відповідь на претензію ПАТ «HACK «ОРАНТА» сплатили на користь ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування по вищезазначеному страховому відшкодування у розмірі 17 986,68 грн, що підтверджується платіжним дорученням №58955 від 17.11.2021.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з виплатою ним страхового відшкодування страхувальнику як потерпілій у ДТП особі на підставі Договору добровільного страхування, до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача як страховика особи, винної у вчиненні ДТП. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування з урахуванням часткової оплати відповідачем в розмірі 19 656,34 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 52526,55 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2021 в справі № 127/25184/21 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АТ/0125174 з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 260000,00 грн, франшизи - 0,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наведеними нормами закону встановлено, що відповідальність страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановленого відповідним полісом ліміту відповідальності.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію Звіту №12-12-М297 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «Renault Master» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 16.12.2021 оцінювачем ФОП Довбня М.Ю., сертифікат оціночної діяльності №1020/20 від 23.11.2020, за змістом якого значення коефіцієнта фізичного зносу на дату оцінки 16.12.2021 транспортного засобу «Renault Master» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є таким, що дорівнює 0,4876.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відтак, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності, підлягають застосуванню спеціальні норми закону, а саме п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Як на підставу своїх заперечень відповідач зокрема посилається на складений на його замовлення Звіт № 58-D/10/51 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 04.11.2021 оцінювачем ФОП Видута Д.Ю., сертифікат оціночної діяльності №807/20 від 08.09.2020, за змістом якого значення коефіцієнта фізичного зносу на дату оцінки 15.09.2021 транспортного засобу «Renault Master» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є таким, що дорівнює 0,5218.

За доводами відповідача, ним було оглянуто пошкоджений транспортний засіб у присутності потерпілої особи, претензій чи зауважень до проведеного огляду до відповідача не надходило, і власним підписом потерпіла особа підтвердила правильність та повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Пунктом 32 Національного Стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440 передбачено, що у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення. Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Як вбачається зі Звіту наданого Позивачем збиток визначений на дату оцінки - 16.12.2021 року, однак з урахуванням вищевикладеного, останній мав бути складений на дату ДТП, а саме на 15.09.2021 року.

Відтак суд дійшов висновку, щодо невідповідності вказаного звіту вимогам Національного Стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. N 1440 на який зокрема як на перелік нормативно правових актів, використаних при складанні звіту робить посилання - оцінювач ФОП Довбня М.Ю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати коефіцієнт зносу вказаний у Звіті № 58-D/10/51 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 04.11.2021 оцінювачем ФОП Видута Д.Ю., сертифікат оціночної діяльності №807/20 від 08.09.2020, за змістом якого значення коефіцієнта фізичного зносу на дату оцінки 15.09.2021 транспортного засобу «Renault Master» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є таким, що дорівнює 0,5218

Суд звертає увагу відповідача на правову позицію, викладену в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2018 року в справі № 924/675/17, за якою, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, а звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначаються про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу (п. 4.36, 4.42).

З огляду на викладене, суд приймає в якості належного та допустимого доказу, що підтверджує вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Master» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рахунок № ФК-0000006 від 02.11.2021.

Однак, так як у звіті, наданому відповідачем, який був прийнятий судом, встановлений коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Renault Master» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , (Ез = 0,5218), суд вважає за необхідне застосувати вказаний коефіцієнт фізичного зносу до вартості складників, що були замінені під час ремонту пошкодженого ТЗ та які вказані у рахунку №ФК-0000006 від 02.11.2021, а саме:

Бампер задній -6031,98 грн;

Накладка дверей багажника лівих низ структура - 3340,56 грн;

Накладка дверей багажника правих низ структура - 3340,56 грн;

Накладка зад панелі нижня пластик - 1510,32 грн;

Замок дверей багажника задніх лівих нижній - 4485,39 грн.

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Сврз = 16723,00 + 7347,00 + 18708,81 грн х (1-0,5218) = 33016,55 грн.

Таким чином за розрахунком суду, вартість відновлювального ремонту становить 33016,55 грн.

Отже, враховуючи визначені полісом №АТ/0125174 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, по спірному страховому випадку відповідач зобов`язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 33016,55 грн.

Враховуючи, що ПАТ «HACK «ОРАНТА» сплатило на користь ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування по вищезазначеному страховому відшкодування у розмірі 17 986,68 грн, що підтверджується платіжним дорученням №58955 від 17.11.2021, сума несплаченого страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача складає 15029,87 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» посилається на те, що факт надання правової допомоги позивачу підтверджується договором про надання правової допомоги №280921 від 28.09.2021, укладеним з адвокатом Даниловим А.Г., рахунком №910/921/22 від 08.02.2022, актом виконаних робіт 910/921/22 від 08.02.2022 та платіжним дорученням №8996293 від 15.02.2022.

Судом встановлено, що 28.09.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (довіритель) та адвокатом Даниловим А.Г. було укладено договір про надання правової допомоги №280921, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а довіритель зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

На підтвердження виконання робіт, обумовлених вказаним договором, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та адвокатом Даниловим А.Г. було складено акт виконаних робіт №910/921/22 від 08.02.2022, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Згідно вказаного акту, витрати на правову допомогу за даним позовом складають 5 000,00 грн., які були сплачені клієнтом адвокату 15.02.2022, що підтверджується платіжним дорученням №8996293 від 15.02.2022.

Судом досліджено, що адвокатом Даниловим А.Г. була надана наступна правова допомога: визначення підсудності розгляду позовної заяви, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, аналіз правового конфлікту, надання правової інформації вартістю 1000,00 грн.; аналіз діючого законодавства з питань відшкодування шкоди в порядку суброгації, заподіяної в результаті ДТП, вивчення законодавства, що підлягає застосуванню, підбір та аналіз судової практики Верховного Суду стосовно розгляду спорів подібного характеру, зустріч з довірителем та визначення стратегії захисту його інтересів під час розгляду справи в суді вартістю 2000,00 грн.; підготовка позовної заяви та формування пакету документів за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (справа № 910/921/22) про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації в розмірі 19656,34 грн. вартістю - 2000,00 грн.

Повноваження адвоката Данилова А.Г. підтвердженні ордером серії ЗП №70273 від 28.09.21 виданим ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Водночас, суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За висновком суду, враховуючи предмет та підстави поданого позову, заперечення відповідача щодо задоволення витрат на правничудопомогу, а також те, що адвокатом надавалась правова допомога в аналогічних спорах, що перебували у провадженні Господарського суду міста Києва, заявлена представником позивача до стягнення з відповідача сума витрат на правову допомогу адвоката не є обґрунтованою та не є пропорційною до предмета спору, її розмір не є необхідним, неминучим та розумним.

При цьому, виходячи з обставин даної справи, відсутні підстави вважати, що заявлена представником позивача до стягнення з відповідача сума витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн відповідає критеріям дійсності та необхідності її понесення.

Враховуючи викладені обставини, керуючись нормами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку обмежити розмір адвокатських витрат, що були понесені представником позивача у даній справі, та які підлягають відшкодуванню з відповідача.

Такий висновок суду ґрунтується на вищевикладених обставинах та переконанні, що розмір заявлених представником позивача витрат не є обґрунтованим та не є пропорційним до предмета спору, їх розмір не є необхідним та неминучим, а сума не є розумною.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2500,00 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, будинок 154; ідентифікаційний код 33908322, НОМЕР_4 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) суму страхового відшкодування у розмірі 15029 (п`ятнадцять тисяч двадцять дев`ять) грн. 87 коп., судовий збір у розмірі 1897 (одна тисяча вісімсот дев`яносто сім) грн. 05 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 25.04.2022.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ