ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2022 року м. Дніпро Справа № 904/4338/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.

при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мілєва І.В.) від 20.08.2021р. у справі № 904/4338/21

за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Будсервіс", м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант", Дніпропетровська область, м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Петрол Маркет", Волинська область, м. Луцьк

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, на стороні відповідача-2: Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про знесення самочинно збудованого нерухомого майна та демонтаж тимчасових споруд, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Будсервіс", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант", в якій просила суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю АЗС-Будсервіс та Товариство з обмеженою відповідальністю Атлант знести самочинно збудоване нерухоме майно - автозаправну станцію, яке знаходиться на пр. Слобожанському, 1-І у м. Дніпро та складається з: операторської (літ. 3-1) площею 90,5 кв. м., навісу (літ. И-1) та резервуару №1, та демонтувати тимчасові споруди: мостіння, стела, металевий паркан та некапітальна металева будівля;

- скасувати державну реєстрацію права власності на автозаправочну станцію, яка складається з операторської (літ. 3-1) площею 90,5 кв. м., навісу (літ. И-1) та резервуару №1, що розташована на проспекті Слобожанському, 1I у м. Дніпро, за Товариством з обмеженою відповідальністю Атлант, проведену на підставі рішення державного реєстратора -приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Рудкевича Є.В. № 30342890 від 06.07.2016 з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю Атлант на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер запису про право 15272615).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі № 904/4338/21 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі № 904/4338/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- спірна автозаправна станція збудована за відсутності будь-яких дозвільних документів та без виділення земельної ділянки для будівництва, що згідно з ст.ст. 376, 391 ЦК України та ст. 152 ЗК України надає Дніпровскій міській раді право на звернення з позовом про знесення самочинно збудованого майна;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант" неодноразово зверталося до Дніпровської міської ради з заявами про оформлення документів на користування земельною ділянкою по пр. Слобожанському, 1-І у м. Дніпро, втім раніше у наданні відповідних дозволів радою відмовлялося у зв`язку із невідповідністю розміщення автозаправної станції вимогам чинної містобудівної документації та містобудівного законодавства, що підтверджується матеріалами справи;

- надання в подальшому рішенням Дніпровської міської ради ТОВ «Атлант» дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки по пр. Слобожанському, 1-І у м. Дніпро не є правовстановлюючим документом на цю земельну ділянку та не свідчить про згоду власника земельної ділянки на розміщення на ній автозаправної станції;

- реєстрація права власності на об`єкт самочинного будівництва за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного, тому договір купівлі-продажу № 266 від 23.02.2010р. є нікчемним, а визнання його недійсним при скасуванні державної реєстрації права власності, законодавством не вимагається;

- знесення самочинно збудованого майна є належним та ефективним способом захисту прав жителів територіальної громади м. Дніпро на безпечне життя, здоров`я, довкілля та благоустрій міста, а скасування права власності на об`єкт самочинного будівництва є належним та ефективним способом захисту прав Дніпровської міської ради на вільне розпорядження своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності;

- втручання власника земельної ділянки у право володіння відповідачем своїм майном переслідує легітимну мету, оскільки самовільно розміщена автозаправна станція створює загрозу життю, здоров`ю та майну жителів територіальної громади, а також навколишньому природному середовищу, тому відповідає ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі № 904/4338/21, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.10.2021р.

В судовому засіданні по справі оголошувались переви з 28.10.2021р. по 02.12.2021р., з 02.12.2021р. по 23.12.2021р., з 23.12.2021р. по 31.01.2022р. та з 31.01.2022р. по 14.02.2022р.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Чередка А.Є. (доповідача) на лікарняному та неможливістю проведення судового засідання 14.02.2022р., розгляд апеляційної скарги у справі № 904/4338/21 не відбувся.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.02.2022р.

Судове засідання, призначене на 28.02.2022р., не відбулося у зв`язку із затвердженням Верховною Радою Указу Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні.

З метою забезпечення стабільного здійснення судочинства та беручи до уваги необхідність забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 25.04.2022р.

У судовому засіданні по справі представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Атлант» (відповідач-2) у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, посилаючись при цьому на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи реагування та притягнення винної особи до відповідальності, чого у даних відносинах не встановлювалося та не здійснювалося.

Відповідач-2 також зазначає, що згідно з вимогами ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України договір купівлі-продажу № 259 від 23.02.2010р. є оспорюваним правочином, недійсність договору судом не встановлювалася, отже він є правомірним та таким, що породжує певні правові наслідки.

Вказує відповідач-2 і на те, що пред`явлення прокурором даного позову, за наявних обставин, є втручанням у мирне володіння майном та порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що підтверджується численною практикою Європейського суду з прав людини.

Представник третьої особи-2 (Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд") у судовому засіданні надав усні пояснення, згідно з якими підтримав доводи відповідача-2 та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Дніпровська міська рада надала до матеріалів справи письмові пояснення, згідно з якими вказує, що розпорядження землями комунальної власності є виключною компетенцією відповідного органу місцевого самоврядування. Дніпровською міською радою рішенням від 23.04.2021р. надано відповідачу-2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пр. Слобожанському, 1-І у м. Дніпро по фактичному розміщенню автозаправної станції, а на час прийняття цього рішення будь-які заборони надання такого дозволу були відсутні.

За наведених обставин Дніпровська міська рада просить апеляційний суд вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Під час розгляду справи до апеляційного суду електронною поштою надійшло клопотання від ТОВ «Нафтотрейд ресурс» про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача-2, яке обґрунтовано тим, що ТОВ «Атлант» зберігає на спірній автозаправній станції нележне ТОВ «Нафтотрейд ресурс» майно.

Враховуючи приписи ст. 50 ГПК України, а також те, що оскаржуване рішення не містить будь-якого вирішення прав та інтересів ТОВ «Нафтотрейд ресурс», колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вищенаведеного клопотання.

Дніпровська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЗС-Будсервіс" (відповідач-1) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Петрол Маркет" (третя особа-1) не скористалися своїм правом та не забезпечили явку представників сторін в судове засідання.

Враховуючи повідомлення апеляційним судом усіх учасників справи про час та місце судового засідання у справі належним чином, приписи ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, тривалий розгляд справи, а також те, що явка учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а їх неявка не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників позивача, відповідача-1 та третьої особи-1.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги заступника прокурора, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2021р. Дніпропетровською обласною прокуратурою встановлено факт порушення земельного законодавства при зайнятті ТОВ «Атлант» земельної ділянки по пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро.

Зокрема, прокуратурою з`ясовано, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2008 у справі № 28/504-08 задоволено позовну заяву ТОВ АЗС-Будсервіс до ТОВ Нафто-Строй-Інвест, визнано дійсним договір купівлі-продажу автозаправних станцій № 8-Д від 26.10.2008 та визнано за ТОВ АЗС-Будсервіс право власності на автозаправну станцію, розташовану на земельній ділянці загальною площею 0,1217 га на пр. Газети Правда, 2-Г у м. Дніпропетровськ, яка складається з: літ. В-1 операторська, літ. Ж-1 навіс, № 1 резервуар, огорожа, мостіння; автозаправну станцію, розташовану на земельній ділянці загальною площею 0,1302 га на пр. Газети Правда, 1-І у м. Дніпропетровськ, яка складається з: літ. 3-1 операторська літ. И-1 навіс; № 1 резервуар, огорожа, мостіння, без додаткових актів вводу в експлуатацію.

Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2021 № 245088299 (а.с. 29-34, т. 1) державну реєстрацію права власності на автозаправну станцію на пр. Слобожанський, 1-І (попередня адреса пр. Газети Правда, 1-І) за ТОВ АЗС-Будсервіс проведено 30.12.2008. Підставою реєстрації вказано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2008.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2009 у справі № 28/504-08 касаційну скаргу Управління-інспекції Дніпропетровського архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровсійсої області від 05.12.2008 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

За результатами нового розгляду судом першої інстанції ухвалою від 28.10.2010 у справі № 8/173-10 (17-335-09 (28/504-08) позовну заяву ТОВ АЗС-Будсервіс до ТОВ Нафто-Строй-Інвест, Дніпропетровської міської ради, третя особа - ТОВ Атлант про визнання договору дійсним та визнання права власності на автозаправні станції залишено без розгляду.

Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2021 № 245088299 (а.с. 29-34, т. 1) державну реєстрацію права власності на автозаправну станцію на пр. Слобожанський, 1-І за ТОВ Атлант проведено 03.03.2010. Підставою реєстрації вказано договір купівлі-продажу ВММ № 961650 реєстр № 259 від 23.02.2010, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М.

Листом № 60/8 від 04.12.2008 (а.с. 83, т. 1) КП ДМБТІ ДОР повідомило Дніпропетровську міську раду, що на пр. Газети Правда, 1-І самовільно побудовано операторську.

Як зазначає прокурор в Реєстрі будівельної діяльності, Реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України відомості щодо початку виконання будівельних робіт та введення в експлуатацію зазначених об`єктів, реєстрацію, відмову у реєстрації, скасування відповідних декларацій - відсутні. Дозвільні документи на будівництво зазначеного об`єкта нерухомості ТОВ АЗС-Будсервіс та ТОВ Атлант не видавались, правовстановлюючі документи на земельну ділянку на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро не оформлювалися.

Згідно з інформацією Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 12/19-21 від 18.01.2021 (а.с. 61, т. 1) містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва на пр. Слобожанський (ім. Газети Правда), 1-І у м. Дніпро управлінням не надавалися.

Відповідно до інформації Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 1004-1.15/103 від 22.01.2021 (а.с. 59-60, т. 1) відомості щодо видачі/реєстрації документів, які надають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію автозаправних комплексів (станцій) на пр. Слобожанський (ім. Газети Правда), 1-І у м. Дніпро, відсутні.

Дніпропетровською обласною прокуратурою направлявся лист від 14.01.2021 № 15/1-57вих-21 (а.с. 35-36, т. 1) до Дніпровської міської ради, в якому повідомлялося про встановлені факти порушення земельного законодавства при зайнятті ТОВ Атлант земельної ділянки на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро.

Згідно з інформацією Дніпровської міської ради № 7/11-359 від 23.02.2021 (а.с. 39-41, т. 1) правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою на пр. Слобожанському (Газети Правда), 1-І у м. Дніпро не оформлювалися, однак ТОВ Атлант упродовж 2016-2018 років зверталося до Дніпровської міської ради із заявами про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро, про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1302 га на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро з подальшою передачею її в оренду строком до 10-ти років.

У додатку до листа № 2/2-14 (а.с.40-41, т. 1) наведений перелік вхідної документації, зокрема, щодо пр. Слобожанський, 1-І, з якого вбачається, що ТОВ Атлант неодноразово зверталося до Дніпровської міської ради щодо оформлення документів на користування земельною ділянкою на пр. Слобожанський, 1- І у м. Дніпро:

- заява від 27.12.2016 № 38 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки;

- заява від 08.06.2017 № 49 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1302 га на пр. Слобожанський, 1-І у м.Дніпро з подальшою передачею її в оренду строком до 10-ти років;

- заява від 12.11.2018 № 632/а про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1302 га на пр. Слобожанський, 1-І у м.Дніпро з подальшою передачею її в оренду строком до 10-ти років.

Відповідно до інформації Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 7/3-272 від 12.02.2018 (а.с. 44-45, т. 1) земельна ділянка на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро знаходиться в габаритах червоних ліній транспортної розв`язки - в зоні транспортної інфраструктури ТР-3, а також зазначено про невідповідність розміщення автозаправної станції на зазначеній території вимогам чинної містобудівної документації; вказано, що підготувати проект рішення стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню автозаправної станції не вбачається можливим.

Згідно з інформацією Головного Архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 4/16-363 від 08.02.2018 (а.с. 46, т. 1) за матеріалами Генерального плану розвитку міста земельна ділянка на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро знаходиться у габаритах червоних ліній транспортної розв`язки, згідно з планом зонування території міста зазначена земельна ділянка розташована в зоні транспортної інфраструктури ТР-3, а розміщення автозаправної станції на зазначеній території не відповідає вимогам чинної містобудівної документації.

Прокурор у позові зазначає, що на даний час земельну ділянку на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро зайнято будівлями і спорудами автозаправної станції ТОВ Атлант, які передано в оренду ТОВ Вест Петрол Маркет. При цьому, всупереч вимогам ст.ст. 125, 126, 211 Земельного кодексу України, ТОВ АЗС-Будсервіс, як забудовником, та ТОВ Атлант, як фактичним власником об`єкта самочинного будівництва (будівельних матеріалів), самовільно зайнято земельну ділянку на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро. Відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпропетровською міською радою дозволу щодо використання спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися.

З огляду на те, що вказаний об`єкт не підлягає перебудові, земельна ділянка для його будівництва не виділялась та не може бути виділена Дніпровська міська рада наділена повноваженнями звернутися до суду за захистом порушених прав власника земельної ділянки та єдиним способом захисту передбачено саме знесення самочинно збудованого майна. В свою чергу, як зазначає прокурор наявність зареєстрованого права власності, перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності. З огляду на викладене, державна реєстрація права власності на автозаправочну станцію, що розташована на проспекті Слобожанському, 1-І у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 14) за відсутності належних правових підстав, порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та підлягає скасуванню.

Вищенаведені обставини, а також не вчинення Дніпровською міською радою дій з належного захисту інтересів держави і були підставою для звернення Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури з даним позовом до господарського суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з їх необгрунтованості, зокрема недоведення прокурором порушення відповідачем будівельних норм та правил при будівництві спірної автозаправної станції, застосування крайньої міри захисту порушеного права згідно ст. 376 ЦК України, якій не передували інші заходи, які б дозволили усунути можливі виявлені порушення та позиції власника земельної ділянки Дніпровської міської ради, яка надала відповідачу-2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп. Слобожанському, 1-І по фактичному розміщенню автозаправної станції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем повинна бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України (самочинне будівництво), житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, ст. 376 ЦК України, на якій і грунтуються позовні вимоги прокурора встановлено, що знесення самочинного будівництва здійснється особою, яка здійснила таке самочинне будівництво, чи за її рахунок.

Втім, з матеріалів справи не вбачається та не доведено прокурором, що будівництво спірної автозаправної станції здійснювалося саме відповідачами.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що ТОВ АЗС-Будсервіс набуло право власності на автозаправну станцію за договором купівлі-продажу автозаправних станцій № 8-Д від 26.10.2008, укладеним з ТОВ Нафто-Строй-Інвест, який було визнано дійсним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2008 у справі № 28/504-08.

Отже, прокурором не встановлено, а ні особу, якою здійснювалося будівництво автозаправної станції по просп. Слобожанському, 1-І у м. Дніпро, та наявність в неї проектно-дозвільної документації на будівництво, а ні періоду здійснення такого будівництва.

Доказів використання ТОВ АЗС-Будсервіс, на час пред`явлення позову, спірної земельної ділянки матеріали справи також не містять. Відтак вказана особа не є належним відповідачем у справі.

ТОВ Атлант набуло право власності на автозаправну станцію на підставі договору купівлі-продажу ВММ № 961650 реєстр № 259 від 23.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М.

Відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2021 № 245088299 державну реєстрацію права власності на автозаправну станцію на пр. Слобожанський, 1-І за ТОВ Атлант проведено 06.07.2016р.

У період 2016-2018р.р. ТОВ Атлант зверталося до Дніпровської міської ради із заявами про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро, про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1302 га на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро з подальшою передачею її в оренду.

Так, у додатку до листа Дніпровської міської ради № 2/2-14 (а.с.40-41, т. 1) наведений перелік вхідної документації, зокрема, щодо пр. Слобожанський, 1-І, з якого вбачається, що ТОВ Атлант неодноразово зверталося до Дніпровської міської ради щодо оформлення документів на користування земельною ділянкою на пр. Слобожанський, 1- І у м. Дніпро:

- заява від 27.12.2016 № 38 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки;

- заява від 08.06.2017 № 49 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1302 га на пр. Слобожанський, 1-І у м.Дніпро з подальшою передачею її в оренду строком до 10-ти років;

- заява від 12.11.2018 № 632/а про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1302 га на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро з подальшою передачею її в оренду строком до 10-ти років.

Відповідно до ст.ст. 26, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, у випадку надання органом місцевого самоврядування відмови про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, дана відмова повинна бути вмотивована та прийнята виключно на пленарних засіданнях відповідної ради у вигляді рішення, дана відмова може бути оскаржена в судовому порядку.

Проте, Дніпровською міською радою рішення про надання чи відмову у наданні ТОВ Атлант дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у встановлені чинном законодавством України порядку та строки не приймалося.

Лише рішенням Дніпровської міської ради № 332/5 від 24.03.2021 (а.с. 126-127, т. 1) надано Товариству з обмеженою відповідальністю Атлант дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп. Слобожанському, 1-І по фактичному розміщенню автозаправної станції.

Таким чином, ТОВ Атлант, яке не здійснювало самочинного будівництва спірної автозаправної станції, після реєстрації права власності на об`єкт нерухомості вчиняло неообхідні дії для оформлення землекористування земельною ділянкою площею 0,1302 га на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро, а відсутність такого оформлення, в першу чергу, пов`язано з бездіяльністю Дніпровської міської ради.

В той-же час, прийняття Дніпровською міською радою рішення за № 332/5 від 24.03.2021 свідчить про згоду власника земельної ділянки, яка знаходиться у межах м. Дніпро, на оформлення її землекористування по фактичному розміщенню автозаправної станції, тобто відсутність волевиявлення на знесення цієї станції, наявність якого є необхідною передумовою, визначеною ст.ст. 376, 391 ЦК України, для задоволення позову про знесення об`єкту самочинного будівництва.

Також, у позовній заяві прокурор зазначає, що спірний об`єкт нерухомості збудований за відсутності дозвільних документів та не підлягає перебудові.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував при розгляді справи наступний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2019 у справі 917/375/18.

6.22. Велика Палата Верховного Суду вважає, що орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта. Цей припис є обов`язковою передумовою, що надає можливість контролюючому органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності у зв`язку з невиконанням такого припису.

6.23. Звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав, також з метою запобігання можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.

6.29. Таким чином, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, наділений повноваженнями звернутися до суду за захистом своїх порушених прав як власник земельної ділянки, тобто за захистом майнових прав у межах приватноправових відносин.

6.30. Спір між власником земельної ділянки (в тому числі органом місцевого самоврядування) щодо захисту майнового права на цю земельну ділянку та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на цій земельній ділянці, підлягає розгляду за правилами господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Згідно зі ст. 7 Закону України Про основи містобудування, державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Статтею 13 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, відповідно до пункту 1 якого державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду в частині надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Відповідно до п. 16, п. 17 "Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контрол (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011р. № 553) за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

Статтею 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності унормовано, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.

У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством. (ст. 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності).

Аналіз наведених вище положень ст. 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності у взаємозв`язку з нормами ст. 41 Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

За змістом положень статей 25, 26, 31, 33 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження у галузі будівництва - щодо здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій та вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, а у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища - щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Таким чином, передумовою для висновку прокурора про порушення відповідачем будівельних норм та правил мала б бути відповідна перевірка Департаменту ДАБІ у випадку виявлення факту самовільного будівництва, складення протоколу про виявлення порушень та видача відповідачу припису на їх усунення.

Втім, прокурором не надано суду належних та допустимих доказів того, що уповноважені спеціальні державні органи архітектурно-будівельного контролю здійснили у визначеному законом порядку перевірку та винесли припис на усунення виявлених порушень.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 1004-1.15/103 від 22.01.2021 на адресу прокуратури (а.с. 59-60, т. 1) не містить жодних обов`язкових для відповідачів висновків у вигляді приписів, в т.ч. в частині невідповідності будівництва державним нормам та стандартам, а містить лише зазначення про неможливість проведення перевірки, у зв`язку з відсутністю на момент виїзду суб`єкта містобудування або його представників.

Не може бути належним та допустимим доказом порушення будівельних норм та правил під час будівництва автозаправної станції на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро і Акт № 02/21/08 від 18.02.2021 (а.с. 49-52) робочої групи з питань самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території м. Дніпра Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, адже такі обставини не досліджувалися під час перевірки.

До того-ж, вказаний Акт стосується земельної ділянки за адресою просп. Слобожанський, 2-Г, а не перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства України при користуванні земельною ділянкою на пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро, як зазначає прокурор.

Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що внаслідок задоволення позову та знесення нерухомого майна - автозаправної станції, яке знаходиться на пр. Слобожанському, 1-І у м. Дніпро, ТОВ «Атлант» буде позбавлено належного йому майна, яке відкрито та тривалий час використовується ним у господарській діяльності у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Європейський суд з прав людини у справі Іванова і Черкезов проти Болгарії [Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria] (№46577/15) від 21.04.2016р., вказав, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Отже, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Між тим, відповідні перевірки в порядку визначеному законом на спірній АЗС не проводилися, жодних приписів про усунення виявлених порушень відповідачу не надсилалося, як і вимог про здійснення перебудови - доказів зворотного не подано.

Проте, прокурор просить суд застосувати крайню міру захисту порушеного права згідно ст. 376 ЦК України, якій не передували інші заходи, які б дозволили усунути можливі виявлені порушення.

Не доведено прокурором належними і допустимими доказами і порушення прав жителів територіальної громади м. Дніпра на безпечне життя, здоров`я, довкілля та благоустрій міста внаслідок будівництва автозаправної станції по пр. Слобожанський, 1-І у м. Дніпро, чим і мотивовано пред`явлення позову у справі та легітимість відповідного втручання.

Як вже вище зазначалось спірна автозаправна станція було збудована до 2008р., тобто майже п`ятнадцять років відкрито використовується її власниками для надання відповідних послуг мешканцям м. Дніпра, а прокурором лише у 2021р. встановлені обставини її самочинного будівництва та пред`явлено даний позов з метою захисту прав та інтересів територіальної громади, порушення яких нічим не підтверджується.

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «Атлант» належним йому майном автозаправної станції має легітимну мету та здійснєються з метою захисту суспільного, публічного чи загального інтересу, а також є пропорційним між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами відповідача-1, який втрачає належне йому майно без будь-якої компенсації, та лише з підстав необхідності усунення порушень законодавства внаслідок самочинного будівництва автозаправної станції іншою особою.

У даному випадку усунення порушень чинного законодавства щодо використання спірної земельної ділянки, враховуючи не доведення факту порушеннями будівельних норм і правил при будівництві спірної автозаправки, може бути здійснено шляхом вирішення питання відведення земельної ділянки у користування ТОВ «Атлант» по фактичному розміщенню автозаправної станції, на що останній має право в силу ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2017р. у справі № 354/612/13-ц зроблено висновок, що «з урахуванням змісту ст. 376 ЦК України в поєднанні з положеннями ст.ст. 16, 386, 391 цього Кодексу, вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою».

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021р. у справі № 442/302/17 зазначено, що «аналіз частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України, дає підстави для висновку, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особо яка здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Встановивши, що самочинна забудова, здійснена на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети цій особі, суди повинні з`ясувати: чи заперечує власник земельної ділянки проти визнання права власності на таку забудову за особою, що її здійснила; чи не порушує така забудова права на земельну ділянку інших осіб, а в разі зведення забудови на наданій земельній ділянці чи не здійснено таку забудову з відхиленням від проекту або будівельних норм і правил, чиї права порушені такою забудовою».

Отже, для вирішення спору про знесення самочинно збудованого майна, важливою є поведінка власника земельної ділянки - Дніпровської міської ради, якою своєчасно не вирішено питання землекористування спірною земельною ділянкою, проте згодом позивачем рішенням № 332/5 від 24.03.2021 надано Товариству з обмеженою відповідальністю Атлант дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп. Слобожанському, 1-І, що підтверджує відсутність заперечень позивача проти права власності відповідача-2 на автозаправну станцію, відсутність порушення прав позивача та відсутність легітимної мети на втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «Атлант» належним йому майном.

Враховуючи усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора про зобов`язаня Товариство з обмеженою відповідальністю АЗС-Будсервіс та Товариство з обмеженою відповідальністю Атлант знести самочинно збудоване нерухоме майно - автозаправну станцію, яке знаходиться на пр. Слобожанському, 1-І у м. Дніпро та складається з: операторської (літ. 3-1) площею 90,5 кв. м., навісу (літ. И-1) та резервуару №1, та демонтувати тимчасові споруди: мостіння, стела, металевий паркан та некапітальна металева будівля.

При цьому, колегія суддів також враховує, що апеляційний перегляд справи здійснюється під час військової агресії Російської Федерації проти України, а задоволення позову призведе до знесення об`єкта транспортної інфраструктури з формальних причин, без доведення факту реального порушення прав та інтересів держави, органу місцевого самоврядування чи мешканців м. Дніпра, що в аспекті застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виключає його задоволення.

За наведених обставитн не підлягає задоволенню і позовна вимога прокурора про скасування державної реєстрації права власності на автозаправну станцію, яка складається з операторської (літ. 3-1) площею 90,5 кв.м., навісу (літ. И-1) та резервуару № 1, що розташована на проспекті Слобожанському, 1I у м. Дніпро, за Товариством з обмеженою відповідальністю Атлант, проведену на підставі рішення державного реєстратора -приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Рудкевича Є.В. № 30342890 від 06.07.2016 з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю Атлант на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер запису про право 15272615).

До того-ж, вказана вимога не є належним та ефективним способом захисту порушеного права, у випадку самочинного будівнитва.

Так, згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), саме тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021р. у справі № 442/302/17 зазначено, що «задоволення вимоги про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво є належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача). Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними договорів про відчуження майна».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2021р. у справі № 509/11/17 зазначено, що «визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом».

Крім цього, відповідно до положень статті 26 Закону України ?Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень? (в редакції, чинній з 16.01.2020), такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права законом не передбачено, у зв`язку з чим обраний прокурором спосіб захисту не може призвести до настання реальних наслідків поновлення порушених прав держави в особі уповноважених органів за процедурою, визначеною вказаним Законом.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, отже оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі № 904/4338/21 відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на Дніпропетровську обласну прокуратуру.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі № 904/4338/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі № 904/4338/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Дніпропетровську обласну прокуратуру.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постановаскладена та підписана 29.04.2022 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О. Вечірко