ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" квітня 2022 р. Справа № 924/102/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Грохольської Н.О. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго", м. Одеса

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницька область

про стягнення 363 981,71грн.

Представники сторін: не з`явилися.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 08.02.2022р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 28.02.2022р. Ухвалою від 28.02.2022р. підготовче засідання відкладено на 28.03.2022р. Ухвалою від 28.03.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.04.2022р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" (далі - ТОВ "Атомтеплоенерго", позивач) звернулося з позовом до суду та просило стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (далі - ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", відповідач) заборгованість за Договором №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. у розмірі 363 981,71грн., з яких: 360000грн. - сума основного боргу, 2159,99грн. - інфляційні втрати та 1822,36грн. - 3% річних.

В обґрунтування позову вказало, що відповідно до умов Договору №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р., ТОВ "Атомтеплоенерго" поставило ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" товар (лічильники: СИ-38Г, VacuTec 7000ЗА, СИ-19БГМ) на підставі накладних: №8 від 28.09.2021р. на суму 263 564,64грн. (отримано покупцем 01.10.2021р.) та №9 від 06.10.2021р. на суму 96 435,36грн. (отримано покупцем 10.10.2021р.). За умовами договору, оплата товару повинна була бути проведена протягом 60-ти календарних днів з дати поставки товару, тобто за накладною №8 від 28.09.2021р. до 01.12.2021р., за накладною №9 від 06.10.2021р. до 10.12.2021р. включно. Відповідач не виконав своїх зобов`язань з оплати вартості поставленого товару, про причини неможливості сплати коштів не повідомляв, а тому з останнього необхідно стягнути основну суму боргу, інфляційні нарахування та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання. Як на правову підставу позову посилається на ст. ст. 173, 175, 218 ГК України, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 617, 625, 629, 691, 692, 712 ЦК України.

У відзиві на позов ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" в задоволені позову просить відмовити. Зазначило, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017, з 1 липня 2019 року в Україні була запроваджена нова модель функціонування оптового ринку електроенергії. До того часу, функції єдиного покупця і продавця електроенергії на Україні виконувало ДП ?Енергоринок?. Проте, на момент запуску нової моделі ринку електроенергії, заборгованість ДП ?Енергоринку? перед ДП "НАЕК "Енергоатом" становила майже 12 млрд. грн. При цьому, механізм погашення заборгованості ДП ?Енергоринок? перед ДП ?НАЕК ?Енергоатом? на законодавчому рівні не врегульований. За підсумками січня 2020 року вересня 2021 року, за відпущену в умовах функціонування нового ринку електроенергію ДП ?НАЕК ?Енергоатом? не отримало близько 11 млрд. грн. Відтак, запровадження з 01.07.2019 нового ринку електричної енергії в Україні призвело до формування кризового стану енергетичної галузі, який з часом лише загострився. Таким чином, оплата поставленого товару не була проведена в повному обсязі вчасно у зв`язку із вкрай важким фінансовим становищем компанії, в якому вона опинилась в умовах законодавчих змін, що відбулись в енергетичному просторі країни. Дані обставини є діями непереборної сили, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами. Також заперечує проти розрахунку 3% річних та інфляційних втрат оскільки проведений невірно, так як до розрахунку включено податок на додану вартість, який в свою чергу був включений до ціни товару.

Позивач ТОВ "Атомтеплоенерго" та відповідач ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" належними чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, їх представники в судове засідання не з`явилися. У позові та відзиві на позов, сторони просили розгляд справи проводити без участі їх представників.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Виклад фактичних обставин справи.

Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "Атомтеплоенерго" зареєстроване, як юридична особа 23.05.2019р., керівником якого (згідно статуту), є Гришаков Федор Федорович, уповноваженим на вчинення дій від імені юридичної особи, у тому числі підписання договорів Заклада Валентина Іванівна. Видами економічної діяльності є: 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (основний); 46.14 Діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткуванням, суднами та літаками; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування (а.с. 14-17).

Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як юридична особа публічного права зареєстрована 2012.1996р. та координується Кабінетом Міністрів України. Видами діяльності є: 35.11 Виробництво електроенергії (основний); 60.10. Діяльність у сфері радіомовлення; 60.20 Діяльність у сфері телевізійного мовлення; 35.12 Передача електроенергії; 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с. 37-42).

18.08.2021р. між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ ?Хмельницька атомна електрична станція?), як покупцем, в особі заступника генерального директора із забезпечення виробництва ВП ХАЕС Винограда Вадима Леонідовича та ТОВ "Атомтеплоенерго", як постачальником в особі директора Гришакова Федора Федоровича укладено Договір №17928/53-124-01-21-15377, за умовами якого, постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 Договору).

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Згідно з п. 1.2 Договору, предметом поставки по даному договору є Товар: код ДК 38340000-0 (Прилади для вимірювання величини).

Пунктами 3.1, 3.5 Договору сторони погодили, що строк поставки товару протягом 60 календарних днів з дати укладення сторонами договору. Датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем.

У відповідності до п. п. 4.1-4.2 Договору ціна товару по договору становить: 300000грн., крім того ПДВ 20% 60000грн. Всього 360000грн. Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по Договору визначається специфікацією №1 (Додаток №1 до Договору).

Специфікацією №1 (Додатку №1 до Договору) сторони визначили наступний товар поставки: Лічильник СИ-38Г, код УКТЗЕД: , виробник - ФГУП ?Комбинат Электрохимприбор?, г. Лесной, РФ, кількістю 3шт., на суму 10440грн. без ПДВ; Лічильник Vacu Tec 70003A, код УКТЗЕД: , кількістю 15шт., на суму 88653грн. без ПДВ; Лічильник СИ-19БГМ, код УКТЗЕД: , кількістю 35шт., на суму 200907грн. без ПДВ. Сума без ПДВ 300000грн., ПДВ - 60000грн., всього: 360000грн.

Дана специфікація підписана сторонами та скріплена їхніми печатками.

Крім цього, матеріали справи містять технічну специфікацію на постачання лічильників іонізуючого випромінювання, що є невід`ємним документом договору поставки (Додаток №2 до Договору). Даний документ також підписаний сторонами та скріплений їх печатками

Розділом 5 Договору сторони передбачили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 ?Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії? (п. 5.1 Договору). Постачальник зобов`язаний надати покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством України порядку в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (п. 5.2 Договору). Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 5.3 Договору).

В силу п. п. 6.1.1, 6.1.2 Договору покупець зобов`язаний примати поставлений товар у відповідності до умов Договору. Своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленого товару.

В свою чергу, згідно з п. 6.4.1 Договору, постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

На виконання умов Договору №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р., постачальник ТОВ "Атомтеплоенерго" виставило покупцю-платнику ВП ?Хмельницька АЕС? ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Хмельницькому відділенню ВП ?Складське господарство? ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" видаткові накладні: №8 від 28.09.2021р. на суму 263564,64грн. разом з ПДВ та №9 від 06.10.2021р. на суму 96435,36грн. разом з ПДВ.

Як вбачається із цих накладних, завідувач складу ВП ?Хмельницька АЕС? ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Столяр О.Ф. товар по видатковій накладній №8 від 28.09.2021р. отримав 01.10.2021р., а товар по видатковій накладній №9 від 06.10.2021р. отримав 08.10.2021р., про що засвідчив своїм підписом та скріпив печаткою підприємства.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем за вищевказаними накладними заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 360000грн.

У пунктах 7.1, 7.2, 7.5 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України ?Про Торгово-промислові палати в Україні?, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. Сторона, для якої склалася неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 5 днів з моменту їх настання або припинення. Наявність форс-мажорних обставин звільняє сторін від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язань за договором.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України. У випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3% річних від простроченої суми (п. п. 8.1, 8.4 Договору).

Сторони узгодили, що договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його реєстрації в ДП ?НАЕК ?Енергоатом? за умови підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов`язань сторонами. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Підставою звернення ТОВ "Атомтеплоенерго" з позовом до суду є стягнення з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" заборгованості за Договором №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р., інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 1 ст. 193 ГК України виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Нормою ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналіз змісту Договору №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. свідчить, що у зв`язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами §1 глави 30 Господарського кодексу України та §3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Виходячи із змісту ч. ч. 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, ТОВ "Атомтеплоенерго" на виконання умов Договору №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. поставило ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" визначений Специфікацією №1 (Додатком №1 до Договору) товар - лічильники: СИ-38Г, VacuTec 7000ЗА, СИ-19БГМ на загальну суму 360000грн. Факт отримання відповідачем товару підтверджується видатковими накладними: №8 від 28.09.2021р. на суму 263564,64грн. разом з ПДВ та №9 від 06.10.2021р. на суму 96435,36грн. разом з ПДВ.

Тобто, ТОВ "Атомтеплоенерго" свої зобов`язання з поставки товару виконало належним чином. Вказаний факт відповідачем не оспорюються.

Розділом 5 Договору сторони передбачили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 ?Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії? (п. 5.1 Договору). Постачальник зобов`язаний надати покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством України порядку в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (п. 5.2 Договору). Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 5.3 Договору).

Як судом встановлено та безпосередньо визнається відповідачем, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" не оплатило вищезазначену поставку товару за видатковими накладними №8 від 28.09.2021р. на суму 263564,64грн. разом з ПДВ та №9 від 06.10.2021р. на суму 96435,36грн. разом з ПДВ.

За цих обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача основної суми заборгованості за Договором №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. у розмірі 360000грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, на підставі видаткової накладної №8 від 28.09.2021р., відповідач отримавши товар 01.10.2021р., мав здійснити оплату за нього до 30.11.2021р. включно, а на підставі накладної №9 від 06.10.2021р., отримавши товар 08.10.2021р., провести відповідну оплату до 07.12.2021р. включно.

Отже, за несплату відповідачем боргу по накладній №8 від 28.09.2021р. прострочення виконання зобов`язання виникло з 01.12.2021р. на суму боргу 263564,64грн., а по накладній №9 від 06.10.2021р. таке прострочення має місце з 08.12.2021р. на суму боргу у розмірі 96435,36грн.

Сторони у Договорі №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. перебачили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України. У випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3% річних від простроченої суми (п. п. 8.1, 8.4 Договору).

В частині нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок інфляційних втрат в межах періоду визначеного позивачем (грудень 2021р.) на заборгованість 263564,64грн. по видатковій накладній №8 від 28.09.2021р., яка має місце у період з 01.12.2021р. по 02.02.2022р. та на заборгованість 96435,36грн. по видатковій накладній №9 від 06.10.2021р., яка має місце у період з 08.12.2021р. по 02.02.2022р., вважає обґрунтованим до стягнення інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання за Договором №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. у розмірі 2159,99грн. (1581,38+578,61).

В частині заявленої позивачем вимоги про стягнення 3% процентів річних від простроченої суми заборгованості за Договором №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р., суд зазначає наступне.

Пунктом 8.4 даного Договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує 0,3% річних від простроченої суми.

Таким чином, суд не бере до уваги проведений позивачем розрахунок саме 3% річний від простроченої заборгованості.

Суд, провівши в системі "Законодавство" розрахунок процентів річних від простроченої суми, дійшов висновку, що за період з 01.12.2021р. по 02.02.2022р. 0,3% річних від суми боргу 263564,64грн. становить 138,64грн.; за період з 10.12.2021р. по 02.02.2022р. 0,3% річних від суми боргу складає 43,59грн. При цьому, оскільки суд не вправі виходити за межі позовних вимог, при розрахунку враховано визначений позивачем період прострочення по видатковій накладній №9 від 06.10.2021р., саме з 10.12.2021р. по 02.02.2022р.

Отже, 0,3% річних від простроченої суми боргу за Договором №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. на підставі видаткових накладних: №8 від 28.09.2021р. та №9 від 06.10.2021р., які підлягають стягненню з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" на користь ТОВ "Атомтеплоенерго" складає 182,23грн. (138,64+43,59).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом не враховуються доводи відповідача щодо наявності надзвичайних та невідворотних обставин з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи наявність вищевказаних обставин, відповідач зазначає, що невиконання договірних зобов`язань зумовлено вкрай важким фінансовим становищем відповідача, спричиненим законодавчим переходом до нових правил господарювання в умовах зміненого ринку електроенергії. Відповідач, внаслідок вищевказаних обставин недоотримав фінансування, в тому числі за зобов`язаннями, що є предметом спору.

За ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ст. 218 ГКУ у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналізуючи вищевказані законодавчі норми, невиконання своїх зобов`язань контрагентами відповідача та відсутність коштів в останнього (що покладено в основу відповідних обґрунтувань) не можуть вважатись надзвичайними і невідворотними обставинами, в силу прямого законодавчого виключення їх з числа останніх.

Крім того, слід зазначити, що порядок застосування обставини форс-мажору прямо передбачено договором сторін. Так, розділом 7 Договору № №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. передбачено, що: сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 ЗУ ?Про Торгово-промислові палати в Україні?, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін; сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 5 днів з моменту їх настання або припинення; доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є Сертифікат Торгово-промислової палати України.

Таким чином, наявність обставин, які звільняють відповідача від відповідальності щодо виконання договору мають бути документально підтвердженими. При цьому, це мають бути спеціально передбачені докази Сертифікат ТППУ. Отже, за відсутності в матеріалах справи вищевказаного сертифікату, а також доказів письмового повідомлення відповідача про настання вищезгаданих обставин, посилання та такі обставини є необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), то в силу положень чинного податкового законодавства, а також статей 625, 627, 629, 632 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснюється на загальну суму заборгованості за договором, навіть за умови, що така заборгованість включає суму ПДВ. При цьому, нараховані на суму ПДВ інфляційні втрати та 3% річних не включаються до суми ПДВ, визначеної договором, оскільки незалежно від нарахування їх на суму ПДВ становлять відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом враховано, що у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості товару в загальній сумі 360000грн і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість. Зазначений розмір грошового зобов`язання перед позивачем відповідачем не заперечується, тому доводи відповідача щодо необґрунтованого нарахування інфляційних втрат та 3% річних на договірну вартість, з врахуванням ПДВ є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК передбачає стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, виходячи з простроченої суми боргу.

Таким чином, доводи відповідача викладені у відзиві, судом оцінюються критично та до уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за неналежне виконання Договору №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. у розмірі 362342,22грн., з яких: 360000грн. - сума основного боргу, 2159,99грн. - інфляційні втрати та 182,23грн. - 3% річних. У позові в частині стягнення 1640,13грн. - 3% річних необхідно відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 363981,71грн. Позовні вимоги задоволено частково: на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 362342,22грн., що становить 99,55% від заявлених вимог (362342,22х100:363981,71). За подання позову судовий збір підлягав сплаті у розмірі 5459,73грн., який відповідно, позивачем сплачено (платіжне доручення №363 від 03.02.2022р.)

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5435,16грн. (5459,73х99,55:100).

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго", м. Одеса до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницька область про стягнення 363 981,71грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, ) в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, м. Нетішин, Хмельницька область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомтеплоенерго" (вул. Генерала Ватутіна, 14, м. Одеса, ) заборгованість за Договором №17928/53-124-01-21-15377 від 18.08.2021р. у розмірі 362342,22грн. (триста шістдесят дві тисячі триста сорок дві гривні, 22коп.), з яких: 360000грн. (триста шістдесят тисяч гривень) - сума основного боргу, 2159,99грн. (дві тисячі сто п`ятдесят дев`ять гривень, 99коп.) - інфляційні втрати, 182,23грн. (сто вісімдесят дві гривні, 23коп.) - 0,3% річних та 5435,16грн. (п`ять тисяч чотириста тридцять п`ять гривень, 16коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У позові в частині стягнення 1640,13грн. (однієї тисячі шістсот сорок гривень, 13коп.) - 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 14.04.2022 р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 примірники: 1 - до справи, 2 - відповідачу з повідомленням про вручення (30100, вул. Ененргетиків, 20, м. Нетішин, Хмельницька область). На електронну адресу позивача ().