РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2022Справа № 910/18584/21
За позовом Фізичної особи-підприємця Остапенка Олександра Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БС Транс»

про стягнення 20 537, 00 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Остапенко Олександр Анатолійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БС Транс» про стягнення 20000,00 грн основного боргу, 260,00 грн інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ухвали суду від 18.11.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.11.2021 була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 між ТОВ «БС Транс» (як замовником/експедитором) та ФОП Остапенко О.А. (як виконавцем/перевізником) було укладено договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.15.04.21, у якому встановлені умови перевезення вантажів автомобільним транспортом по маршруту Буча-Кривий Ріг, адреса навантаження: м. Буча, вул. Железняка, 3, дата та час завантаження 15.04.2021 з 07:00 до 17:00, дата та час розвантаження 16.04.2021 з 8:00 до 10:00, вантаж - ТНВ, вага вантажу до 2 т., умови перевезення: сухий, чистий, без запахів, тип напівпричепа: тент, спосіб завантаження/розвантаження: заднє; марка та номер автомобіля Мерседес НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , вартість та форма оплати: 4 700 з ПДВ, 10 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них, комплект документів для оплати: ТТН з кожної точки, видаткові накладні, Акт прийому-передачі, відповідальний за оплату - ОСОБА_3 .

Пункт 8 разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.15.04.21 від 15.04.2021 наголошує, що даний разовий договір-заявка, підписаний сторонами, скріплений їх печатками та отриманий за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти має юридичну силу оригіналу та є належним юридичним доказом в судових інстанціях щодо існування господарських відносин між сторонами по даному разовому договору-заявці.

На підтвердження виконання разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.15.04.21 від 15.04.2021 позивач надає:

- Акт надання послуг від 16.04.2021 № 258;

- товарно-транспортну накладну від 15.04.2021 № КВ-0034015;

- маршрутний лист;

- податкову накладну від 16.04.2021 № 258.

На виконання пункту 9 разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.15.04.21 від 15.04.2021 виконавець за свій рахунок направив всі документи, які свідчать про виконання домовленостей на адресу: Нова Пошта, м. Київ, відділення № 317, ТОВ «БС ТРАНС», представник Дубнюк Н.В, посилка № 184, отримано 06.05.2021.

28.04.2021 між ТОВ «БС Транс» (як замовником/експедитором) та ФОП Остапенко О.А. (як виконавцем/перевізником) було укладено договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.28.04.21, у якому встановлені умови перевезення вантажів автомобільним транспортом по маршруту Буча-Кривий Ріг, адреса навантаження: м. Буча, вул. Железняка, 3, дата та час завантаження 29.04.2021 з 07:00 до 17:00, дата та час розвантаження 30.04.2021 з 8:00 до 10:00, вантаж - ТНВ, вага вантажу до 10 т., умови перевезення: сухий, чистий, без запахів, тип напівпричепа: тент, спосіб завантаження/розвантаження: заднє; марка та номер автомобіля Мерседес НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 , вартість та форма оплати: 8 800 з ПДВ, 10 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них, комплект документів для оплати: ТТН з кожної точки, видаткові накладні, Акт прийому-передачі, відповідальний за оплату - ОСОБА_3 .

Пункт 8 разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.28.04.21 від 28.04.2021 наголошує, що даний разовий договір-заявка, підписаний сторонами, скріплений їх печатками та отриманий за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти має юридичну силу оригіналу та є належним юридичним доказом в судових інстанціях щодо існування господарських відносин між сторонами по даному разовому договору-заявці.

На підтвердження виконання разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.28.04.21 від 28.04.2021 позивач надає:

- Акт надання послуг від 30.04.2021 № 309;

- товарно-транспортну накладну від 29.04.2021 № КВ-0035249;

- маршрутний лист;

- податкову накладну від 30.04.2021 № 309.

На виконання пункту 9 разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.28.04.21 від 28.04.2021 виконавець за свій рахунок направив всі документи, які свідчать про виконання домовленостей на адресу: Нова Пошта, м. Київ, відділення № 317, ТОВ «БС ТРАНС», представник Дубнюк Н.В, посилка № 1284, отримано 06.05.2021.

13.05.2021 між ТОВ «БС Транс» (як замовником/експедитором) та ФОП Остапенко О.А. (як виконавцем/перевізником) було укладено договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.13.05.21, у якому встановлені умови перевезення вантажів автомобільним транспортом по маршруту Буча-Кривий Ріг, адреса навантаження: м. Буча, вул. Железняка, 3, дата та час завантаження 13.05.2021 з 07:00 до 17:00, дата та час розвантаження 14.05.2021 з 8:00 до 10:00, вантаж - ТНВ, вага вантажу до 5 т., умови перевезення: сухий, чистий, без запахів, тип напівпричепа: тент, спосіб завантаження/розвантаження: заднє; марка та номер автомобіля Мерседес НОМЕР_3 , водій ОСОБА_5 , вартість та форма оплати: 6 500 з ПДВ, 10 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них, комплект документів для оплати: ТТН з кожної точки, видаткові накладні, Акт прийому-передачі, відповідальний за оплату - ОСОБА_3 .

Пункт 8 разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.13.05.21 від 13.05.2021 наголошує, що даний разовий договір-заявка, підписаний сторонами, скріплений їх печатками та отриманий за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти має юридичну силу оригіналу та є належним юридичним доказом в судових інстанціях щодо існування господарських відносин між сторонами по даному разовому договору-заявці.

На підтвердження виконання разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.13.05.21 від 13.05.2021 позивач надає:

- Акт надання послуг від 14.05.2021 № 355;

- товарно-транспортну накладну від 13.05.2021 № КВ-0036575;

- маршрутний лист;

- податкову накладну від 14.05.2021 № 355.

На виконання пункту 9 разового договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № Н.13.05.21 від 13.05.2021 виконавець за свій рахунок направив всі документи, які свідчать про виконання домовленостей на адресу: Нова Пошта, м. Київ, відділення № 317, ТОВ «БС ТРАНС», представник Дубнюк Н.В, посилка № 3062, отримано 19.05.2021.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповідач не розрахувався за надані йому послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договорів, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст.ст. 4, 173-175, 193 Господарського кодексу України (далі також - ГК України), до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 306 ГК України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, інші види транспорту.

Положеннями ст. 307 ГК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента, тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 909 ЦК України встановлює, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вбачається з доводів позивача та не спростовано відповідачем, станом на час вирішення спору, відповідач визначеної разовими договорами-заявками оплати не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 20 000, 00 грн.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови разових договорів-заявок, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, наявність та обсяг заборгованості відповідача за договорами у розмірі 20 000,00 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20 000,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 277,00 грн - 3 % річних за період з 22.05.2021 по 10.11.2021 та 260,00 грн - інфляційні втрати за період червень-вересень 2021.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, проведені з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання та за відповідний період прострочення.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за разовими договорами-заявками, тоді в силу положень ст. 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню з відповідача 277,00 грн - 3 % річних за період з 22.05.2021 по 10.11.2021 та 260,00 грн - інфляційні втрати за період червень-вересень 2021, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст.ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Остапенка Олександра Анатолійовича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БС Транс» (02055, м. Київ, пр.-т Григоренка, 22/20, оф. 434; ) на користь Фізичної особи-підприємця Остапенка Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) заборгованість в розмірі 20 000, 00 грн, інфляційні втрати в розмірі 260,00 грн, 3% річних в розмірі 277,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко