ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/334/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання Кожухарь Є.І.

розглянувши у судовому засіданні подання Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61001, Харківська обл., м. Харків, майдан Захисників України, буд. 7/8, ) за вх.№2-205/22 від 21.02.2022 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України у справі №916/334/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Вин Агро (65101, м. Одеса, 25-Ї Чапаєвської Дивізії, буд. 6-В, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс (61000, м. Харків, вул. Молочна, буд. 38, офіс 315, )

про стягнення 395711,68 грн., -

представники учасників та органу ДВС: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Вин Агро звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс про стягнення 395711,68 грн., з яких: 224501,48 грн. основного боргу, 69380,04 грн. пені, 5923,14 грн. 3% річних, 89800,59 грн. штрафу та 6106,43 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Вин Агро задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вин Агро 224501,48 грн. основного боргу, 5886,24 грн. 3% річних, 6106,43 грн. інфляційних втрат, 89800,59 грн. штрафу, 68961,93 грн. пені та 5928,85 грн. судового збору; в решті позову відмовлено.

10.09.2019 на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

21.02.2022 за вх.№2-205/22 до суду від Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України, в якому орган ДВС просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс Маммєдова Гюльзара (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань, покладених на нього за наказом Господарського суду Одеської області від 10.09.2019 у справі №916/334/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вин Агро 401185,52 грн. Подання обґрунтоване тим, що рішення суду по даній справі до даного часу не виконано, боржнику відомо про наявність щодо нього виконавчих проваджень, проте, на думку органу ДВС, боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою суду від 21.02.2022 розгляд подання Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за вх.№2-205/22 від 21.02.2022 призначено на 22.02.2022 о 16:15.

22.02.2022 за вх.№5042/22 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Вин Агро надійшла заява, в якій позивач просить суд задовольнити подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс Маммєдова Гюльзара.

У судове засідання 22.02.2022 представник органу ДВС не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання належним чином повідомлений. В прохальній частині подання державний виконавець просив суд розглянути подання без участі представника органу ДВС.

У судовому засіданні 22.02.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Між тим повний текст ухвали складено 27.04.2022 у зв`язку з запровадженням з 24.02.2022 на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України, початком військових дій, після виходу судді з відповідної відпустки.

Розглянувши подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, господарський суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Вин Агро задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вин Агро 224501,48 грн. основного боргу, 5886,24 грн. 3% річних, 6106,43 грн. інфляційних втрат, 89800,59 грн. штрафу, 68961,93 грн. пені та 5928,85 грн. судового збору; в решті позову відмовлено.

На виконання рішення господарського суду Одеської області від 07.08.2019 у справі №916/334/19 10.09.2019 видано відповідний наказ.

З матеріалів справи вбачається, що:

- 30.06.2020 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62424850, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копії якої були направлені супровідним листом за вх.№89701 сторонам виконавчого провадження;

- 23.12.2020 державним виконавцем направлено виклик за вих.№153903 керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю УВК Плюс, зобов`язано керівника Маммєдова Гюльзара з`явитися до державного виконавця 29.12.2020 для надання пояснень за фактом невиконання виконавчого провадження стосовно сплати боргу, надання документів (декларації) та додаткових відомостей;

- 04.02.2021 державним виконавцем складено акт державного виконавця згідно якого за адресою м. Харків вул. Молочна 38 офіс 315 підприємство та майно, яке належить боржнику не виявлено;

- у поданні державним виконавцем повідомлено, що на день звернення до суду з цим поданням грошове зобов`язання за судовим наказом Господарського суду Одеської області по справі №916/334/19, виданим 10.09.2019, перед стягувачем не виконано.

Аналізуючи матеріали справи на предмет забезпечення балансу інтересів учасників виконавчого провадження, суд виходить з того, що майновим інтересом стягувача у виконавчому провадженні є забезпечення повного та якомога швидкого виконання рішення господарського суду Одеської області від 07.08.2019 у справі №916/334/19. Натомість боржник в процесі виконавчого провадження також має процесуальні гарантії, які суд при розгляді подання державного виконавця зважив, об`єктивно проаналізувавши обставини та дії боржника в процесі виконання судового рішення.

Так, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Статтею 337 ГПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом до закриття провадження у справі про неплатоспроможність такої фізичної особи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно з ст. 338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

За ч.1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зі статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково

При цьому ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом України, при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2020 у справі №910/8130/17 зроблено висновок, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

При цьому Касаційний господарський суд у вищевказаній постанові звернув увагу на те, що Закон України Про виконавче провадження є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права. Відтак якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України Про виконавче провадження) передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України Про виконавче провадження.

Розділом ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Подання формується в автоматизованій системі виконавчого провадження на бланку відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Подання має обов`язково містити: для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи - найменування суду, до якого надсилається подання; для встановлення заборони в`їзду в Україну іноземців або осіб без громадянства - найменування відповідного органу охорони державного кордону; відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо); прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) боржника - фізичної особи, дату народження (число, місяць та рік); громадянство боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника - фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті; інформацію про перетинання боржником державного кордону України. У разі виконання зведеного виконавчого провадження у поданні зазначаються його номер в автоматизованій системі виконавчого провадження, реквізити виконавчих документів, що входять до зведеного виконавчого провадження, суми стягнення за кожним виконавчим документом, загальна сума стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця тощо; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань; резолютивну частину подання. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження. У разі виконання зведеного виконавчого провадження до подання додається облікова картка на зведене виконавче провадження. За необхідності до подань державного виконавця, приватного виконавця можуть додаватися копії інших документів. За наявності в поданні також зазначаються місце проживання/перебування, адреса місця реєстрації проживання/перебування та інші відомості про боржника - фізичну особу, які відомі державному виконавцю, приватному виконавцю.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а саме за ухилення від їх виконання.

Згідно з ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв`язку з цим з метою забезпечення повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи при розгляді подання державного виконавця суд виходить з того, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі чи частково.

Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.11.2009 у справі Гочев проти Болгарії сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст. 2 ГПК України).

Водночас статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, господарський суд виходить з наступного:

- державним виконавцем не доведено здійснення боржником дій, направлених на ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, як-то, відчуження наявного майна та/або вчинення інших дій, які свідчать про намір ухилитись від виконання рішення суду при наявності можливості його виконати. Наявність постанови про відкриття виконавчого провадження та/або інших постанов державного виконавця саме по собі не свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань;

- подане державним виконавцем подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України містить лише припущення виконавця, що Маммєдов Гюльзар з метою ухилення від сплати суми заборгованості може виїхати за кордон;

- викликом державного виконавця за вих.№153903 від 23.12.2020 зобов`язано Маммєдова Гюльзара з`явитись до виконавця 29.12.2020 о 09:00 щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. При цьому виконавцем не надано до суду доказів належного повідомлення боржника про виклик державного виконавця, доказів його отримання та доказів з`явлення/нез`явлення Маммєдова Гюльзара на виклик виконавця.

Господарський суд вказує на те, що наявність лише самого зобов`язання не є безумовною підставою задоволення відповідного подання, та виходячи з наявної в матеріалах справи доказової бази, суд вважає, що наразі відсутні достатні підстави для застосування такого виключного заходу як обмеження гарантованого фізичній особі права на свободу пересування.

За наявності відповідних підстав закон не позбавляє державного виконавця права повторно звернутись до суду з поданням та обґрунтуванням наявності виключних обставин, з якими закон пов`язує можливість для суду задовольнити таке подання.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за вх.№2-205/22 від 21.02.2022 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи - Маммєдова Гюльзара (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у справі №916/334/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 27.04.2022 у зв`язку з запровадженням з 24.02.2022 на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України, початком військових дій, після виходу судді з відповідної відпустки.

Суддя Ю.С. Бездоля