ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 року м.Дніпро Справа № 908/2198/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.,

судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2021, суддя Мірошніченко М.В., у справі №908/2198/21

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж (71101, Запорізька область, м.Бердянськ, вул. Приазовська, буд. 149

до відповідача Державного навчального закладу «Осипенківський професійний аграрний ліцей» (71600, Запорізька область, Бердянський район, с. Осипенко, вул. Суворова, буд. 11)

про стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного навчального закладу «Осипенківський професійний аграрний ліцей» про стягнення 10104,06 грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання за грудень 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти № 74 від 19.01.2017, в частині оплати за перевищення договірної величини споживання електричної енергії за грудень 2017 року, внаслідок чого відповідачу нараховано борг в сумі 10104,06 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.08.2021 у справі №908/2198/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що спірні правовідносини виникли між сторонами у грудні 2017 року, а обов`язок сплати споживачами енергопостачальникам двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини, у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину, було передбачено частиною 6 статті 26 Закону України «Про електроенергетику», що втратив чинність з 11.06.2017 та чинний у грудні 2017 року Закон України «Про ринок електричної енергії» не передбачає відповідальності за порушення договірних величин споживання електричної енергії та не встановлює її розміру.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що відповідач є навчальним закладом професійно-технічної освіти, а отже застосування до нього положень ч.6. ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» прямо заборонено законом.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у повному обсязі, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що договором встановлено, що під час виконання Договору та вирішення всіх питань, що ним не обумовлені, сторони зобов`язані керуватися чинним законодавством та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Апелянт з посиланням на положення п.п. 5.1., 5.5., 6.6., 6.11, 6.16, 10.2. ПКЕЕ вказує про обов`язок відповідача своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату спожитої енергії по рахункам, плати за перевищення договірної величини електроспоживання, що направляються Енергопостачальною організацією, а також передбачено відповідальність за порушення строків оплати за спожиту електричну енергію та надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії.

Позивач констатує, що відповідно до Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію відповідачем спожито в грудні 2017 року загальний обсяг 66 710 кВт.год, у тому числі гуртожиток 25110 кВт.год (який при розрахунку не враховується так як обраховується за окремою точкою обліку) таким чином, обсяг спожитої енергії склав 6 6710 25 110=41 600 кВт.год., перевищення договірної величини склало 41 600-35 960=5 640 кВт.год.

Враховуючи наведене, апелянтом були визначені обсяг та вартість санкцій за перевищення відповідачем договірної величини електроспоживання у грудні 2017 року, з розрахунку: добуток величини перевищення договірної величини електроспоживання на відповідний тариф розрахункового періоду та донараховано 10 104,06 грн. (5 640кВт*1,7915 грн.).

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

20.12.2021 Державний навчальний заклад «Осипенківський професійний аграрний ліцей» надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2021 у справі №908/2198/21 відмовити у повному обсязі.

Відповідач у відзиві пояснює, що обсяги спожитої електроенергії визначається точками обліку електричної енергії на підприємстві, а у відповідача таких дві, що підтверджується Актом про спожиту електричну енергію у грудні 2017 року, де зазначено обсяг усього та, у тому числі, гуртожиток.

Також відповідач вказує, що нарахування енергопостачальником споживачу плату за перевищення договірної величини споживання електричної енергії по окремим площадкам вимірювання, за умови не перевищення загальної величини споживання електричної енергії (за всіма площадками вимірювання), встановленої у договорі про постачання електричної енергії, є неправомірним.

При цьому, відповідач звернув увагу, що Державний навчальний заклад «Осипенківський професійний аграрний ліцей» є саме навчальним закладом професійно-технічної освіти, а отже застосування до нього положень ч.6. ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» прямо заборонено законом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2021 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2021 у справі №908/2198/21 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків. Недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2021 відновлено строк подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2021 у справі №908/2198/21, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

19.01.2017 року Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" та Державний навчальний заклад "Осипенківський професійний аграрний ліцей" уклали Договір про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти №74 від 19.01.2017 (далі-договір).

Пунктом 4.4. Договору №74 від 19.01.2017 передбачено, що розрахунки за активну електроенергію здійснюються згідно додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням умов додатка № 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку». Розрахунки за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії обумовлюється додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Згідно з п. 4.5. Договору порядок зняття показів розрахункових приладів обліку та відомості про точки розрахункового обліку Споживача та субспоживачів наведені в додатку № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» і в додатку № 6.1. «Перелік точок розрахункового обліку реактивної електричної енергії».

Пунктом 8.3.2. Договору визначено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 9 цього Договору, споживач сплачує Постачальнику електричної енергії оперативно-господарську санкцію у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини.

У п.15.5. Договору вказано, у разі набрання чинності Закону України, що визначає особливості здійснення закупівлі електричної енергії, послуг з її постачання, передачі та розподілу, сторони зобов`язуються привести умови цього договору у відповідність до зазначеного законодавчого акту.

Як вказано позивачем, відповідно договору у разі перевищення споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається постачальником електричної енергії при підбиті підсумків розрахункового періоду на основі «Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» сума платежу для остаточного розрахунку збільшується на величину вартості, визначеної виходячи із середньозваженого тарифу, різниці фактично спожитої та договірної величин споживання електричної енергії.

Згідно з Актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію відповідачем спожито в грудні 2017 року загальний обсяг 66710 кВт.год у тому числі гуртожиток 25110 кВт.год (який при розрахунку не враховується) таким чином обсяг спожитої електроенергії склав 66710 - 25110 = 41600 кВт.год.

Відповідно перевищення договірної величини електроспоживання склало: 41600 - 35960 = 5640 кВт.год.

Позивачем були визначені обсяг та вартість санкцій за перевищення відповідачем договірної величини електроспоживання у грудні 2017 року, з розрахунку: добуток величини перевищення договірної величини електроспоживання на відповідний тариф розрахункового періоду та донараховано 10 104,06 грн. (5 640кВт*1,7915 грн.).

Відповідач рахунок №74/12п від 04.01.2018 отримав 10.01.2018, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні, однак в строк, встановлений договором, не оплатив, що й стало причиною виникнення між сторонами спору у цій справі, предметом якого є стягнення заборгованості відповідача перед позивачем за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності у сумі 10 104,06 грн. за грудень 2017 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Спірні правовідносини сторін виникли в ході виконання суб`єктами господарювання договору про постачання електричної енергії.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського Кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Так, відповідно до ч.6. ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції чинній на момент укладення Договору про постачання електричної енергії №74 від 19.01.2017) споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Пункт 1 частини 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про освіту» передбачає, що до приведення законодавства і установчих документів закладів освіти у відповідність із цим Законом терміни «навчальний заклад» і «заклад освіти» є ідентичними, а всі суб`єкти владних повноважень і навчальні заклади керуються всіма положеннями цього Закону, що стосуються закладів освіти, а також положеннями законодавства, що стосуються навчальних закладів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Пункт 6 частини 1 Закону України «Про освіту» закріплює, що заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.

Враховуючи, що Державний навчальний заклад «Осипенківський професійний аграрний ліцей» є саме навчальним закладом професійно-технічної освіти, а отже застосування до нього положень ч.6. ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» прямо заборонено законом.

11.06.2017 набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до п. 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про електроенергетику», крім: визначення термінів «енергогенеруючі компанії», «енергопостачальними», «оптовий ринок електричної енергії України», «учасники оптового ринку електричної енергії України», «граничні показники», «поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії», «алгоритм оптового ринку електричної енергії», «оптове постачання електричної енергії», «уповноважений банк», передбачених статтею 1, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статті 9, яка втрачає чинність через 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом; абзаців першого і другого частини другої статті 12, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статей 15, 15-1, 17, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії.

Отже, обов`язок сплати споживачами енергопостачальникам двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини, у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину, було передбачено частиною 6 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», що втратив чинність з 11.06.2017.

Чинний у грудні 2017 року Закон України «Про ринок електричної енергії» не передбачає відповідальності за порушення договірних величин споживання електричної енергії та не встановлює її розміру.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у грудні 2017 року, тобто після вищевказаних змін у законодавстві.

Згідно зі статтею 55 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)", за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного Кодексу України).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Позивач та відповідач у п.15.5. Договору про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти №74 від 19.01.2017 узгодили, що, у разі набрання чинності Закону України, що визначає особливості здійснення закупівлі електричної енергії, послуг з її постачання, передачі та розподілу, сторони зобов`язуються привести умови цього договору у відповідність до зазначеного законодавчого акту.

Відповідно до ст. 276 Господарського кодексу України (в редакції, яка діє з 11.06.2017) пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.

Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що у спірний період (грудень 2017 року) нормами чинного законодавства України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачено відповідальності за порушення споживачем договірних величин споживання електричної енергії та не визначено розміру такої відповідальності.

Отже, при виконанні Договору сторони повинні враховувати положення саме чинного законодавства, яке, як встановлено судом, не встановлює розміру відповідальності за перевищення договірних величин споживання електричної енергії. Сторони Договору повинні при виконанні Договору узгоджувати свою поведінку з урахуванням положень саме чинного законодавства, яке не передбачає відповідальності за перевищення договірних величин споживання електричної енергії.

Крім того, як вірно встановлено місцевим судом, факт перевищення відповідачем договірних величин споживання електроенергії відсутній, відповідач виконав вимоги закону та зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії.

Відтак, господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 175, 275-282 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.08.2021, у справі №908/2198/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міжрайонного району електричних мереж.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв