ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 Справа № 914/2960/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт»

про: стягнення 63 088,04 грн. та розірвання договору поставки №12 від 04.03.2021р.,

Представники

позивача: Савич Д.М.;

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Заболотівської селищної ради до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» про стягнення 63 088,04 грн. та розірвання договору поставки №12 від 04.03.2021р.

04.10.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

02.11.2021р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№25705/21.

08.11.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу у цій справі, відповідно до якої, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 01.12.2021р.; явку представників сторін у судове засідання визнати обов`язковою; викликати представників сторін у підготовче засідання.

01.12.2021р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№28796/21.

У даній справі підготовче засідання, призначене на 01.12.2021р., у зв`язку із перебуванням судді Король М.Р. у відпустці, не відбулося.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 15.12.2021р. у справі №914/2960/21 підготовче засідання призначено на 26.01.2022р. о 11.45 год., викликано представників сторін в підготовче засідання.

26.01.2022р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№2139/22.

26.01.2022р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№2138/22.

26.01.2022р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про проведення розгляду справи без участі відповідача, за наявними матеріалами справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№2141/22.

Підготовче засідання 26.01.2022р. відбулось без участі повноважних представників учасників справи.

Протокольною ухвалою від 26.01.2022р. суд постановив відкласти розгляд справи на 16.02.2022р.

Ухвалою від 27.01.2022р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача та відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, відкладеного на 16.02.2022р.

У даній справі підготовче засідання, призначене на 16.02.2022р., у зв`язку із перебуванням судді Король М.Р. у відпустці, не відбулося.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 21.02.2022р. у справі №914/2960/21 підготовче засідання призначено на 09.03.2022р. о 13.30 год., викликано представників сторін в підготовче засідання.

Підготовче засідання 09.03.2022р. відбулось без участі повноважних представників учасників справи.

Протокольною ухвалою від 09.03.2022р. суд постановив відкласти розгляд справи на 06.04.2022р.

Ухвалою від 11.03.2022р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача та відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, відкладеного на 06.04.2022р.

В підготовче засідання 06.04.2022р. позивач забезпечив участь повноважного представника.

Протокольною ухвалою від 06.04.2022р. суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 20.04.2022р.

Крім того, ухвалою від 06.04.2022р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду спору по суті.

У судовому засіданні 20.04.2022р. прийняв участь повноважниий представник позивача.

Суть спору: спір виник в зв`язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором, в частині видачі товару на АЗС постачальника (1 620 літрів дизпалива, 750 літрів бензину А-95 на загальну суму 58 782,60 грн.).

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки №12 від 04.03.2021р.

Зокрема, позивач стверджує, що внаслідок невиконання відповідачем, як постачальником, своїх зобов`язань в частині забезпечення належного відпуску (отоварення) талонів на АЗС, він не мав змоги належним чином скористатися належним йому на праві власності товаром.

Відповідно, на переконання позивача, спір виник в зв`язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором, в частині видачі товару на АЗС постачальника (1 620 літрів дизпалива, 750 літрів бензину А-95 на загальну суму 58 782,60 грн.), тому сплачені за товар кошти підлягають поверненню позивачу в зазначеному розмірі. Крім того, на підставі пунктів 8.2 та 8.3 договору, позивач просить стягнути з відповідача 393,84 грн.-0,01% штрафу, 3 938,43 грн.-0,1% штрафу.

Вищенаведене зумовило звернення до суду також із позовною вимогою про розірвання договору поставки №12 від 04.03.2021р.

Позиція відповідача:

У поданому відзиві, відповідач з правовими підставами позову не погоджується, вказав, що позивачем не доведено факт недопоставки товару. Без наведення відповідного правового обгрунтування, зазначив, що розмір штрафних санкцій є завищеним порівняно із ціною позову, а спірний договір укладено з метою його виконання в інтересах обох сторін, просить в позові відмовити повністю.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Між ТзОВ «Прайм Лайт» та Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області було укладено договір поставки №12 від 04 березня 2021 року, згідно умов якого позивач зобов`язувався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором, а відповідач зобов`язувався передати у власність позивача Бензин А-95 та Дизпаливо в кількості та якості передбаченій у договорі.

Ціна договору становить: 188 496,00 грн. з ПДВ, крім того ПДВ 20% - 31 416,00 грн. (п.3.1 договору).

Відпуск товару з АЗС мав здійснюватися за довірчими документами (скретч- картки, талони, тощо) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою КМ України №1442 від 20.12.1997року (п.1.6 договору).

Порядок здійснення оплати: 100% оплата протягом 20 календарних днів після отримання товару (п.4.1 договору).

Свої зобов`язання з перерахунку коштів на рахунки відповідача позивачем виконано, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

Відтак, позивачем перераховано відповідачу 79 458,00 грн. відповідно до актів приймання-передачі талонів на пальне: Бензин А-95 1100 л. (на суму 28 050,00 грн.) та Дизпаливо 2100 л. (на суму 51 408,00 грн.)

Із змісту укладеного між сторонами договору слідує, що товаром є Бензин А- 95 та Дизпаливо; право власності на товар у скретч-картках, талонах, тощо переходить від постачальника до покупця в момент приймання-передачі скретч- карток, талонів, тощо, при цьому прийнятий товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника; обов`язки постачальника з передачі окремої партії товару покупцю вважаються виконаними з моменту підписання сторонами належним чином оформлених первинних документів (видаткової накладної, акту приймання-передачі товару) та фактичного відпуску товару на АЗС.

В той же час, як стверджує позивач, ТзОВ «Прайм Лайт» частково передало оплачений товар так, як з 05.07.2021 року АЗС, перелічені в додатку до договору, постачальника систематично відмовляють в передачі товару за пред`явленими бланками дозволу.

Позивач стверджує, що право на отримання палива було реалізоване ним не у повному обсязі так, як було отоварено лише 480 л. дизпалива (на суму 11 750,40 грн.) та 350 л. бензину А-95 (на суму 8 950,00 грн.), а неодноразові відмови про поставки товару підтверджуються відповідними актами, долученими до позовної заяви.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2. договору, покупець має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це його у строк 10 календарних днів.

Враховуючи вищенаведене позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання договору поставки №12 від 04.03.2021 року, укладеного між сторонами, а саме з 19.08.2021 року.

Позивачем також було направлено відповідачу пропозицію-претензію щодо розірвання договору (вих. № 534/02-25 від 09.08.2021р.), в якій вказано на порушення відповідачем умов договору, вказано суму за неотоварені талони на паливно-мастильні матеріали та розмір штрафів за непоставлений в строк товар.

Відповіді на пропозицію-претензію від відповідача не поступило.

На день звернення позивача з позовом до господарського суду, грошові кошти відповідачем повернуті не були.

Згідно пункту 8.2 договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань по поставці товару, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,01% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

Згідно пункту 8.3. договору, за прострочення поставки товару більше десяти календарних днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача коштів у розмірі 58 782,60 грн., 393,84 грн.-0,01% штрафу, 3 938,43 грн.-0,1% штрафу.

Вищенаведене зумовило звернення до суду також із позовною вимогою про розірвання договору поставки №12 від 04.03.2021р.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Свої зобов`язання з перерахунку коштів на рахунки відповідача позивачем виконано, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

Позивачем перераховано відповідачу 79 458,00 грн. відповідно до актів приймання-передачі талонів на пальне: Бензин А-95 1100 л. (на суму 28 050,00 грн.) та Дизпаливо 2100 л. (на суму 51 408,00 грн.).

Позивач стверджує, що право на отримання палива було реалізоване ним не у повному обсязі так, як було отоварено лише 480 л. дизпалива (на суму 11 750,40 грн.) та 350 л. бензину А-95 (на суму 8 950,00 грн.), а неодноразові відмови про поставки товару підтверджуються відповідними актами, долученими до позовної заяви.

Відтак, позивач не зміг отримати пального по талонах на суму 58 782,60 грн., придбаних за договором у відповідача.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З системного аналізу умов договору та суті правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що під поставкою товару розуміється саме поставка палива, в свою чергу передача талонів не свідчить про повне виконання умов договору поставки, а лише є формою виконання умов договору, пов`язаною із заправленням ТЗ (транспортного засобу) позивача паливом.

Позивач отримав талони, частину яких не зміг обміняти на паливо на АЗС з вини відповідача, отже факт поставки палива за відповідною частиною талонів не відбувся з незалежних від позивача обставин.

Таким чином, відповідач не виконав умов договору в частині забезпечення можливості вільного обміну талонів на товар, що не спростовано останнім належними та допустимими доказами.

Позивач стверджує, а відповідач не спростував таких тверджень, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» не виконало своїх зобов`язань з поставки товару.

У відповідності із положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 678 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наведеного слідує, що покупцю належить право вимагати повернення суми попередньої оплати за неотриманий товар.

Водночас, як встановлено судом, вартість талонів, які залишились у позивача, становить 58 782,60 грн.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту невиконання своїх зобов`язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд дійшов висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» не виконало своїх зобов`язань за договором з поставки товару.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про існування у відповідача зобов`язання повернути позивачу суму оплати за непоставлений товар в розмірі 58 782,60 грн.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення 58 782,60 грн. підлягають задоволенню.

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд, перевіривши арифметичну правильність нарахування заявлених до стягнення 393,84 грн.-0,01% штрафу та 3 938,43 грн.-0,1% штрафу, встановив підставність та правомірність нарахування таких в сумі 393,84 грн.-0,01% штрафу та 58,78 грн.-0,1% штрафу, які підлягать до задоволення.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідача Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин, ніж ті, що досліджені в ході судового засідання.

З матеріалів справи та наявних доказів у сукупності слідує, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Як слідує з матеріалів справи, заявлені в позові розміри неустойки, на думку відповідача є надмірно великими в порівнянні з основним зобов`язанням, при цьому в прохальній частині не просить про зменшення таких, а просить повністю відмовити в позові, в зв`язку із чим, суд вважає за необхідне зазначити, що сторони вільні в укладенні договору, відповідач, підписуючи договір, погодився на ймовірність стягнення з нього штрафів у розмірах, визначених умовами договору в разі порушення умов договору.

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог і наявність у позивача права на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі вартості товару, повернення позивачу суму оплати за непоставлений товар, який з незалежних від позивача причин не міг бути придбаний згідно з умовами договору на АЗС, а також у розмірі штрафних санкцій, визначених судом вище.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, позивачем правомірно заявлено позовну вимогу про розірвання договору поставки №12 від 04.03.2021р.

В даному випадку істотність порушення відповідачем умов договору виявляється у невиконанні обов`язку щодо передачі оплаченого товару. Фактично, істотна умова договору з боку відповідача не виконана. А тому, суд вважає, що наявні обставини для розірвання спірного договору в судовому порядку.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №160 від 20.09.2021р. на суму 2 270,00 грн. та платіжним дорученням №3 від 20.10.2021р. на суму 2 270,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а саме у сумі 4 400,46 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Розірвати договір поставки №12 від 04.03.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (адреса: 79044, Львівська обл., місто Львів, вул. Єфремова, будинок 84/1 Б; ідентифікаційний код 42151468) та Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області (адреса: 78315, Івано-Франківська обл., Коломийський район, с-ще Заболотів, пл.С.Бандери, будинок 3; ідентифікаційний код 04355355).

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (адреса: 79044, Львівська обл., місто Львів, вул. Єфремова, будинок 84/1 Б; ідентифікаційний код 42151468) на користь Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (адреса: 78315, Івано-Франківська обл., Коломийський район, с-ще Заболотів, пл.С.Бандери, будинок 3; ідентифікаційний код 04355355) суму коштів за неоприбутковані талони на паливно-мастильні матеріали в розмірі 58 782,60 грн., 0,01% - штрафу у розмірі 393,84 грн., 0,1% - штрафу у розмірі 58,78 грн. та 4 400,46 грн. судового збору.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 02.05.2022 р.

Суддя Король М.Р.