ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р. Справа№ 910/12743/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021

у справі № 910/12743/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна»

2) ОСОБА_1

про стягнення 279 158,05 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» та ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути солідарно заборгованість за договором б/н від 31.10.2016 в розмірі 279 158,05 грн, з яких: 242 794,42 грн - заборгованість за кредитом; 34 148,49 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 215,14 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» не виконало належним чином зобов`язання за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим у відповідача-1 виникла заборгованість і позивач звернувся до суду про стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 позов задоволено повністю; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом у сумі 242 794,42 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 34 148,49 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 2 215,14 грн та судовий збір у сумі 4 187,37 грн.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд дійшов висновку про те, що позичальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» неналежним чином виконав покладені на нього зобов`язання, визначені Умовами та правилами надання послуг, в частині своєчасного та повного повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії, а враховуючи умови договору поруки та встановлені у справі обставини, у поручителя (відповідача-2) виник солідарний обов`язок сплатити заборгованість за кредитом у сумі 242 794,42 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 34 148,49 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 2 215,14 грн.

Не погодившись з рішенням суду, 10.01.2022 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 09.1-04.1/232/22), в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі № 910/12743/21; ухвалити рішення, яким у задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_1 відмовити повністю; судові витрати покласти на позивача.

11.01.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 та зареєстрована за вх. № 09.1-04.1/347/22.

Обидві апеляційні скарги мають аналогічні вимоги та є ідентичними.

Як стверджує скаржник, за замістом п. 1.1 договору поруки № Р688767967 від 13.03.2018 зазначено, що його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «ТЕПЛОК Україна» зобов`язань за угодами-приєднання, посилання саме на кредитний договір відсутні. При цьому, за твердженням відповідача-2, неможливо встановити, яке саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з договору поруки неможливо встановити правочин, який як основне зобов`язання забезпечений порукою, поточний рахунок, на який надається послуга кредитного ліміту, визначено лише особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.

В обґрунтування своєї позиції апелянт посилається серед іншого на постанову Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 922/2913/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі № 910/12743/21; справу № 910/12743/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження; учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого вбачається, що ТОВ «ТЕПЛОК Україна» отримало ухвалу Північного апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі 17.02.2022.

Також матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» отримало ухвалу Північного апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі 21.02.2022.

Згідно з довідкою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2022 документ в електронному вигляді «ст. 262 ГПК Відкриття апеляційного провадження» від 08.02.2022 у справі « 910/12743/21 (суддя Хрипун О.О.) було надіслано одержувачу Акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 10.02.2022.

Позивач та відповідач-1 не скористалися своїм правом надати відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Частиною 3 ст. 263 ГПК України передбачено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзиви на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду, відтак, приймаючи до уваги, що позивач та відповідач-1 у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подали відзиви на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання відзивів не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

31.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач висловив свою згоду та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови), Тарифів Банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування (далі - Договір) та взяло на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Як свідчать матеріали справи, на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» № НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1 000 000,00 грн, про що, як зазначає позивач, було повідомлено клієнта в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та Правилами надання банківських послуг.

13.03.2018 між позивачем (кредитором) та ОСОБА_1 (відповідачем-2, поручителем) укладений договір поруки № P688767967 (далі - договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «ТЕПЛОК Україна» зобов`язань за угодами - приєднання, до:

- розділу 1.1.1. розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (далі - угода 1), по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

За період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2. «Угоди 1» - 21 % річних для договорів забезпечення порукою, 34% річних для договорів незабезпечених порукою;

За період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. «Угоди 1» - 42% річних для договорів забезпечення порукою, 68% річних для договорів незабезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17. «Угоди-1» в розмірі 3% річних від суми перерахувань;

в) винагороди за використання Ліміту відповідно до 3.2.1.4.4. «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць».

г) кредиту в розмірі 200 000,00 грн.

Якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження про такі збільшення з поручителем не потрібні.

- до розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг», «Угода 2», по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

За період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2 «Угоди 2» - 64% річних;

б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у «Угоді 2»;

в) кредиту в розмірі 1000,00 грн.

Якщо під час виконання «Угоди 2» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 2» в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Згідно з пунктом 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1 та Угодою 2» в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

У зв`язку із порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» (відповідач-1) зобов`язань за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків позивач звернувся до суду з даним позовом. З огляду на те, що виконання зобов`язання за вказаним договором забезпечені порукою відповідача-2 - ОСОБА_1 , позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 279 158,05 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у справі виникли на підставі Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та договору поруки від 13.03.2018 № P688767967, який укладений між позивачем і відповідачем-2.

Вказані договори у встановленому порядку не були оскаржені, не визнані недійсними, а отже, є обов`язковими для виконання сторонами.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Порядок надання кредиту за послугою кредитний ліміт на поточний рахунок регламентований розділом 3.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно із п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Пункт 3.2.1.1.3 Умов визначає, що кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Умовами також визначено, що Клієнт зобов`язується: використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.2.1.1.1. цього розділу Умов та правил надання банківських послуг, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3., повернути кредит у строки, встановлені п.п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4., 3.2.1.2.2.17.

Відповідно до п. 3.2.1.1.8 Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки», або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт банк / Інтернет клієнт банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів і угод чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов визначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта, набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання Ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань Сторонами за цим Договором.

Відповідно до п. 3.2.1.5.4. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3.. здійснюється протягом 15 років, з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

Згідно з п. 3.2.1.5.7. Умов терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

На виконання умов кредитного договору, позивач надав відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі 465 334,78 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 .

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.2.1.4.9. Умов).

Клієнт сплачує Банку комісію за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Банк може на свій розсуд не стягувати зазначену комісію в разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень. Сума стягуваної комісії не менше 200 грн. (п. 3.2.1.4.4 Умов).

Згідно з п. 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом.

Згідно наданих позивачем банківських виписок та розрахунку, сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом складає 34 148,49 грн та сума нарахованої комісії - 2 215,14 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належно виконані зобов`язання за договором з відкриття відповідачу-1 поточного рахунку і встановлення ліміту користування кредитними коштами.

Колегія суддів погоджується з висновками Господарського суду міста Києва, що позичальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОК Україна» неналежним чином виконав покладені на нього зобов`язання, визначені Умовами та правилами надання послуг, в частині своєчасного та повного повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії, у зв`язку із чим заборгованість відповідача-1 за кредитом становить 242 794,42 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 34 148,49 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 215,14 грн.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. При цьому поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності, і у випадку невиконання боржником зобов`язань боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України).

Виконання основного зобов`язання в даному випадку забезпечене укладеним позивачем з відповідачем-2 Договором поруки, де передбачено, що поручитель поручається перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов`язань за договорами приєднання - Угодою 1 та Угодою 2, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів та інших платежів, всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

При цьому сторонами погоджено, що якщо під час виконання угоди зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується і обсяг відповідальності поручителя, то поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за угодою в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Статтею 627 ЦК України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 559 ЦК України встановлені наступні підстави для припинення поруки:

- порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання;

- порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем;

- порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу;

- порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

У п. 4.1 Договору поруки сторони погодили, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору.

Враховуючи умови Договору поруки, наведені вище приписи законодавства та встановлені у справі обставини, у відповідача-2, як поручителя, виник солідарний обов`язок погасити заборгованість за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на досліджені судом обставини справи, враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами доведено заборгованість відповідача-1, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 279 158,05 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 922/2913/18 в контексті визначення умов договору поруки не приймаються колегією суддів з огляду на те, що Верховний Суд у вказаній постанові не давав оцінку таким доводам та вказав, що останні зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Таким чином, враховуючи факт порушення умов укладеного кредитного договору з боку позичальника, апеляційний господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів у солідарному порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Як визначено ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі та не надано жодного доказу на спростування висновку суду про доведеність позовних вимог.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі № 910/12743/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі № 910/12743/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12743/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз