ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3515/21

Господарський суд Київської області у складі судді Лилак Т.Д., дослідивши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, )

до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, проспект Голосіївський, буд 50, ).

про стягнення 14 094,43 грн.

Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанії Міжнародні авіалінії України (відповідач) про стягнення 14 094,43 грн, у тому числі: суми основного боргу -11 788,98 грн., пені - 840,08 грн., суми штрафу -1178,89 грн., 3% річних - 156,97 грн., суми інфляційних витрат - 129,51 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди №1729 від 30.09.2015 нерухомого майна, що належить до державної власності в частині здійснення оплати за користування об`єктом оренди у встановлений договором строк.

Ухвалою від 06.12.2021 судом: відкрито провадження у справі; вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження; залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях); встановлено строки для подання заяві по суті учасниками.

У встановлений строк відповідачем 24.12.2021 поштою направлено відзив на позов, який надійшов до суду 29.12.2021.

У відзиві на позов відповідач просить повністю відмовити у задоволенні заявлених вимог, посилаючись на те, що відповідачем безпідставно нараховано орендну плату за травень 2021 року у розмірі 100% - без урахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину (далі постанова №611), відповідно до якої нарахування орендної плати мало відбуватись у розмірі 50%. Як вказує у відзиві відповідач, кошти у розмірі 11 788,99 грн, що складають 50% орендної плати, перераховані позивачу 01.07.2021. Заперечуючи щодо вимог в частині стягнення штрафних санкцій, відповідач вказує на критичну ситуацію, що склалась в авіаційній галузі внаслідок вжиття заходів, направлених на запобігання поширенню короновірусу, що спричинило скорочення парку літаків та штату персоналу, збитки, зниження фінансових можливостей відповідача, тому стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за договором є надмірним заходом фінансового впливу.

У поясненнях, які надійшли від третьої особи - РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, третя особа зазначила, що у відповідності із зверненням відповідача, на підставі постанови №611, встановила на період дії карантину, що нарахування орендної плати відповідачу здійснюється у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати з дати встановлення карантину і станом на 14.12.2021 заборгованість з орендної плати у відповідача за відповідним договором відсутня.

06.01.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, що подана з дотриманням встановленого судом строку. Заперечуючи щодо доводів відзиву, позивач вказує, що відповідач мав сплачувати оренду плату відповідно до умов договору, оскільки зміни до нього у відповідності з постановою №611 сторонами третьою особою та відповідачем не вносились. Також, позивач вважає, що заявлені до стягнення штрафні санкції відповідають змісту спірних взаємовідносин, нараховані правильно, а вимушений простій на підприємстві є виключно підприємницьким ризиком відповідача і не може бути підставою для звільнення від виконання взятих ним зобов`язань.

Відповідач не скористався правом подати заперечення; з клопотанням про продовження відповідного строку відповідач до суду до прийняття рішення у даній справі не звертався.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

30.09.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Київській області (орендодавець) та ПрАТ МАУ (орендар) укладено договір оренди №1729 нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення №3.1.4 (інв. №47578, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435НЛТНПД1884) площею 32,0 кв.м., що знаходиться на третьому поверсі пасажирського термінала D за адресою: Київська обл., м.Бориспіль, МА Бориспіль та перебуває на балансі ДП МА Бориспіль (балансоутримвач), вартість якого визначена згідно висновку про вартість станом на 31.03.2015 і становить за незалежною оцінкою 3 401 370,00 грн. без урахування ПДВ. (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою забезпечення діяльності з пасажирських перевезень.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі майна.

Як визначено п. 3.1 договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2015 року 42 517,13 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 3.7 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

При цьому, п.3.8 такого договору встановлено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

У відповідності до п. 5.3 договору орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Як узгоджено п. 10.1 договору його укладено строком на 1 рік та він діє з 30.09.2015 по 29.09.2016 включно. При цьому, п.10.4 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, як були передбачені договором; зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу уповноваженого органу управління.

Об`єкт оренди переданий відповідачу за актом приймання-передачі №1 від 30.09.2015.

Додатковим договором №1 від 28.09.2016 сторонами договору внесено до нього зміни, зокрема, продовжено строк дії договору на 1 рік до 29.09.2017 включно, а додатковим договором №2 до 29.09.2018 включно.

Додатковим договором №3 від 26.10.2018 сторонами договору продовжено строк дії договору до 29.09.2019 включно, визначено нову оцінку орендованого майна 3 071 333,00 грн без урахування ПДВ та змінено розмір орендної плати. Так, відповідно до п.1 такого додаткового договору, орендна плата за договором за перший (базовий) місяць оренди - липень 2018 року становить 38 391, 66 грн без урахування ПДВ.

Пунктом 1 наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 №786 вирішено утворити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Київ, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

Пунктом 2 вказаного наказу вирішено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

З урахуванням вищевказаного наказу, сторонами договору 19.11.2019 укладено додатковий договір №4 до договору, яким по тексту договору замінили орендодавця та його реквізити, а також, зокрема, продовжили строк дії договору до 29.09.2020 включно.

За результатами проведеного аукціону договір викладено у новій редакції, а його дія продовжена до 29.09.2025; договір у новій редакції діє з 11.06.2021.

Відповідно до внесених змін, ринкова вартість об`єкта оренди станом на 31.12.2020 складає 3 202 441,00 грн без ПДВ (п.6.1 договору), а розмір місячного орендного платежу 42 821, 08 грн без ПДВ (п.9.1 договору). Строк сплати орендної плати визначено п.3.3. такого договору щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди у співвідношенні: 70 % - до державного бюджету, 30% - балансоутримувачу (п.16) Договором у редакції, що діє з 11.06.2021, також встановлено відповідальність за прострочення строку оплати орендної плати пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати (п.3.8 договору)

31.05.2021 позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №76/1403 на загальну суму 56 587, 13 грн з ПДВ, з яких на користь балансоутримувача позивача у справі підлягає перерахуванню 23577,97 грн. Відповідно до реєстру виданих/отриманих оригіналів документів за період надання послуг з 01.05.2021 по 31.05.2021 такий рахунок отримано від імені відповідача Кондратюк Л.В. 10.06.2021. Факт отримання відповідного рахунку уповноваженою особою від імені відповідача у заявах по суті відповідач не оспорював.

Як свідчить карточка рахунку 361.76 за червень 2021-липень 2021, надана позивачем, відповідачем сплачено 11 788,99 грн в рахунок оплати орендної плати за травень 2021 року; здійснення оплати у відповідному розмірі у таку дату за травень 2021 року відповідач у відзиві на позов визнав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що у відповідача наявна заборгованість перед ним за користування орендованим майном за відповідний період травень 2021 року у розмірі 11 788,98 грн, оскільки відповідний рахунок в частині платежу на користь балансоутримувача позивача у справі оплачений відповідачем лише частково.

Також, судом встановлено, що у відповідності з наказом відповідача від 31.03.2020 №55, враховуючи непердбачувальні та непереборні обставини, які не залежали від відповідача, пандемію гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, запровадження карантину на території України, епідемічну ситуацію в Україні та світі, тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон України для пасажирських перевезень тощо, оголошено в авіакомпанії простій з 00:00год 01.04.2020 на період до усунення/припинення обставин, що спричинили простій.

Окрім того, наказом РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 26.10.2020 №672 Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину установлено, що на період дії карантину нарахування орендної плати ПрАТ МАУ, у т.ч. за договором №1729 на підставі постанови №611 здійснюється у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати у розмірі 50%.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити орендну плату за травень 2021 року у розмірі, визначеному у рахунку позивача, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення взятих на себе зобов`язань.

Заявлені вимоги суд вважає обґрунтованими лише в частині з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як установлено ч.1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, що передбачено ч.1 ст.762 ЦК України.

Також до відносин сторін застосовуються норми Закону України Про оренду державного та комунального майна, які є спеціальними у даному випадку, оскільки об`єктом оренди за договором є державне майно.

В силу чч. 1, 3, 4 ст.17 такого Закону: орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором; орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати, а якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно; орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

При цьому, відповідний договір, що укладений відповідачем та третьою особою, є підставою для виникнення прав та обов`язків у таких осіб, а також прав у позивача, враховуючи умови такого договору, що передбачають виконання обов`язку відповідачем щодо сплати частини орендної плати на користь позивача як балансоутримувача відповідного майна.

Так, відповідно до ч.1 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. При цьому, як передбачено ч.2 такої статті виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Отже, позивач як особа, на користь якої сплачується частина орендної плати, має право вимагати від відповідача виконання відповідного обов`язку

Відповідач, враховуючи положення наведених вище норм та умови договору, як в редакції, що діяла до 11.06.2021, так і після внесення змін, мав сплачувати орендну плату за користування майном до 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди, частина якої, а саме 30% підлягала перерахуванню позивачу як балансоутримувачу відповідного майна.

Поряд з цим, суд визнає обґрунтованими посилання відповідача, на те, що орендна плата у відповідному місяці оренди травень 2021 року мала бути нарахована у розмірі 50% з огляду на наступне.

Так, на території України постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 03.04.2020 запроваджено карантин, дія якого неодноразово продовжувалась.

В силу постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 до 30.06.2021 (в редакції, чинній у спірний період травень 2021 року) на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, 20.05.2020 №392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626), 22.07.2020 № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину (постанова №611), установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786, здійснюється у розмірі:

- 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

- 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

У відповідності до п. 2 вказаної постанови, орендодавцям державного майна постановлено забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Отже, зважаючи на п.2 такої постанови, її норми мають зворотну силу у часі і розповсюджують свою дію на відносини, які існували до її прийняття.

Зокрема, в силу п.3 додатку №1 до такої постанови до орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50% віднесені орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення, зокрема, транспортних підприємств з перевезення пасажирів.

Таким чином, з урахуванням відповідних положень вказаних нормативних актів, відповідачу мала нараховуватись орендна плата у спірний період у розмірі 50%, як і визначено орендодавцем третьою особою у справі наказом №672 від 26.10.2020.

Посилання позивача на те, що зміна розміру орендної плати потребує внесення змін до договору у встановленій формі безпідставні, оскільки постанова №611 містить імперативний припис органу, уповноваженого державою, яка є власником відповідного майна, для орендодавців щодо нарахування орендної плати за оренду державного майна у меншому розмірі, ніж узгоджено у договорі та не потребує обов`язкового внесення змін до договору.

Так, в силу ст.1 Закону України Про управління об`єктами державної власності, управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до пп. п п.18 ч.2 ст.5 такого Закону до повноважень Кабінету Міністрів України належить визначення порядку передачі майна в оренду.

Оскільки відповідачем здійснена оплата 50% від нарахованої суми за оренду за травень 2021 року, в частині, що підлягала сплаті балансоутримувачу позивачу у справі, а саме 11 788,99 грн, ним повністю виконані зобов`язання перед позивачем за спірний місяць оренди травень 2021 року.

За таких обставин, заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача 11 788,98 грн основного боргу з орендної плати задоволенню не підлягають.

Разом з тим, зважаючи на строк оплати, встановлений договором, відповідачем порушено при здійсненні оплати 50% орендної плати (до 15 числа наступного місяця, а платіж у сумі 11 788,99 здійснено 01.07.2021), відповідач є таким, що порушив відповідне зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач як особа, на користь якої укладено договір, має право вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів.

З урахуванням зазначеного, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача 3%, нарахованих на борг у розмірі 11 788,99 грн з орендної плати за травень 2021 року, що існував до моменту оплати 01.07.2021, а саме з 16.06.2021 по 30.06.2021.

За розрахунком суду розмір 3% річних за відповідний період складає 14,53 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14,53 грн 3% річних, а у задоволенні вимог про стягнення 142,44 грн 3% річних суд відмовляє.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення втрат від інфляції у розмірі 129,51 грн за період з 16.06.2021 по 09.11.2021, враховуючи, що такі нарахування здійсненні без врахування розміру орендної плати, що підлягала сплаті лише у розмірі 50% від нарахованої. При цьому, за період прострочення - 16.06.2021 по 09.11.2021 нарахувати втрати від інфляції на борг, що існував у розмірі 11 788,99 грн до 01.07.2021, неможливо, оскільки прострочення мало місце після 15 числа відповідного місяця та тривало лише до 30.06.2021 включно.

Отже, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення 129,51 грн втрат від інфляції.

Окрім того, у даній справі позивачем заявлені вимоги про стягнення штрафу та пені, нараховані за прострочення відповідного зобов`язання.

Позов у відповідній частині підлягає задоволенню лише частково з наступних підстав.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із змісту ч. 1 ст.546 ЦК України вбачається, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Як визначено ч.ч.1,2 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Штраф, який нараховує позивач за порушення виконання зобов`язань з оплати орендної плати у встановлений строк, був передбачений сторонами п.3.8 договору до внесення до нього змін 11.06.2021. Однак, на момент порушення відповідного зобов`язання відповідачем 16.06.2021 договір діяв у інший редакції, який не передбачає такого виду забезпечення виконання зобов`язання як неустойка у вигляді штрафу у розмірі 10%.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача 1178,89 грн штрафу та відмовляє у їх задоволенні.

Нарахування пені у зазначеному у розрахунку позивача розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення зобов`язання з оплати орендної плати у встановлений строк передбачено умовами договору, у т.ч. в редакції, що діяла на момент порушення. Такий розмір не перевищує максимально можливого розміру, визначеного чинним законодавством.

Так, як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Однак, суд не може погодитись з правильністю розрахунку пені, який зроблений позивачем, з огляду на нарахування пені на борг у більшому розмірі ніж орендна плата, що підлягала сплаті та у період, у який відповідне зобов`язання вже було виконано.

За розрахунком суду розмір пені, нарахований на борг з орендної плати за травень 2021 року 11 788,99 грн за період прострочення з 16.06.2021 по 30.06.2021 складає 72,67 грн. Отже, є обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у відповідному розмірі 72,67 грн, а вимоги в частині стягнення 767,42 грн є безпідставними.

У відзиві на позов, відповідач посилався на наявність обставин, які є підставою для зменшення розміру неустойки, однак, у відзиві фактично просив у задоволенні вимог у відповідній частині відмовити, а не зменшити розмір нарахованої неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як визначено ч.2 такої статті, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В силу ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, відповідні норми передбачають право суду зменшити розмір неустойки, а не звільнити від її сплати. При цьому, відповідач фактично просить звільнити його від такої відповідальності, що не відповідає відповідним положенням наведених норм.

З урахуванням зазначеного, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 72,67 грн пені, а у задоволенні вимог в частині стягнення 767,42 грн пені відмовляє.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 72,67 грн пені та 14,53 грн. 3% річних. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4, код 14348681) на користь Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль 7, код 20572069) 72 (сімдесят дві) грн. 67 коп. пені, 14 (чотирнадцять) грн. 53 коп. 3% річних та 14 (чотирнадцять) грн. 04 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Враховуючи перебування судді Господарського суду Київської області Лилака Т.Д. з 23.12.2021 на лікарняному, рішення складено та підписано після виходу судді з лікарняного 02.05.2022.

Суддя Т.Д. Лилак