ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 Справа № 914/2677/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар судового засідання Колодій У.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Фізичної особи-підприємця Димид Людмили Володимирівни, м.Болехів Івано-Франківської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінера Україна", м.Львів

про стягнення заборгованості в сумі 799250,49грн., з якої 705800,00грн. основний борг, 24477,00грн. 3% річних, 68973,49грн. інфляційні втрати.

Ціна позову - 799250,49грн.

За участю представників:

від позивача: Димид Людмила Володимирівна;

від відповідача: Сливка Василь Васильович - адвокат.

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов від 30.08.2021р. Фізичної особи-підприємця Димид Людмили Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінера Україна" про стягнення заборгованості в сумі 799250,49грн., з якої 705800,00грн. основний борг, 24477,00грн. 3% річних, 68973,49грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 08.10.2021р. прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Димид Людмили Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінера Україна" про стягнення заборгованості в сумі 799250,49грн., з якої 705800,00грн. основний борг, 24477,00грн. 3% річних, 68973,49грн. інфляційні втрати до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 02.11.2021р. В судовому засіданні 02.11.2021р. оголошено перерву до 30.11.2021р. та ухвалами суду від 30.11.2021р., від 20.12.2021р. строк розгляду справи продовжено та розгляд справи відкладено на 21.12.2021р.

20.12.2021р. позивачем подано заяву за вх.№5226/21 від 20.12.2021р. про зменшення позовних вимог та зміну підстав позову, в якій позивач просить стягнути з відповідача 707965,74 грн., що існує станом на 20 грудня 2021 року і складається з основного боргу в розмірі 705800,00грн., 3% річних у розмірі 754,14 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1411,60 грн.; у вигляді 3% річних за прострочення сплати основного боргу або його частини у період з 21 грудня 2021 року по дату фактичної сплати (стягнення); у вигляді інфляційних втрат за прострочення сплати основного боргу або його частини у період з 21 грудня 2021 року по дату фактичної сплати (стягнення). Представник відповідача не заперечив проти заяви позивача за вх.№5226/21 від 20.12.2021р. Заява за вх.№5226/21 від 20.12.2021р. прийнята судом та позовні вимоги розглядаються з врахуванням поданої заяви.

Ухвалою суду від 21.12.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 25.01.2022р. В судових засіданнях 25.01.2022р., 22.02.2022р. оголошувались перерви. Ухвалою суду від 14.03.2022р. враховуючи розумність строку та з метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків, розгляд справи призначено на 05.04.2022р. В судовому засіданні 05.04.2022р. оголошено перерву до 12.04.2022р.

В судове засідання 12.04.2022р. позивач явку забезпечив, який надав пояснення по справі та позовні вимоги з врахуванням заяви за вх.№5226/21 від 20.12.2021р. підтримав, просить позов задоволити. Позивачем подано відповідь на відзив за вх.№26496/21 від 10.11.2021р., пояснення за вх.№28667/21 від 30.11.2021р.

В судове засідання 12.04.2022р. представник відповідача явку забезпечив, який надав пояснення по справі. Відповідачем подано відзив на позовну заяву за вх.№25585/21 від 01.11.2021р., заперечення на відповідь на відзив за вх.№27709/21 від 19.11.2021р., додаткові пояснення за вх.№4792/22 від 22.02.2022р.

Позиції учасників справи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач у порушення умов договору про перевезення вантажу від 02.09.2019р. оплати наданих послуг згідно актів надання послуг №42 від 06.04.2020р., № 43 від 07.04.2020р., №44 від 07.04.2020р., №45 від 16.04.2020р., № 46 від 16.04.2020р., №47 від 16.04.2020р., №48 від 16.04.2020р., №49 від 17.04.2020р., №50 від 20.04.2020р., №51 від 18.05.2020р., №53 від 22.05.2020р., №54 від 05.06.2020р., № 55 від 16.06.2020р., №56 від 16.06.2020р., №57 від 16.06.2020р., №58 від 17.06.2020р., №59 від 18.06.2020р., №60 від 19.06.2020р., №61 від 22.06.2020р. в повному обсязі не здійснив, тому позивач враховуючи заяву за вх.№5226/21 від 20.12.2021р. просить суд стягнути з відповідача 705800,00грн. основного боргу.

Позивач у заяві за вх.№5226/21 від 20.12.2021р. зазначив, що ФОП Димид Л.В. скерувала на адресу Товариства у реєстрованому поштовому відправленні №639 від 08.11.2021 рахунки від 05 листопада 2021 року за актами №№42-51, 53-61 з метою виконання умов пп.3.1.8 п. 3.1, п.п. 5.2, 5.4 договору від 02.09.2019, що підтверджується супровідним листом від 05 листопада 2021 року вих. №05/21-11.05-01, фіскальним чеком, описом вкладення у цінний лист та які отримані відповідачем 09.11.2021р., що підтверджується інформацією за №639 з веб-сторінки АТ "Укрпошта". На підтвердження вказаних обставин долучено відстеження поштового відправлення №639 на сайті АТ "Укрпошта". Позивач зазначає, що перебіг строку, визначеного п. 5.4 договору від 02.09.2019р. для відповідача щодо оплати послуг перевезення, отриманих від ФОП Димид Л.В. розпочався 10 листопада 2021 року та закінчився.

Позивач у відповіді на відзив за вх.№26496/21 від 10.11.2021р. щодо строків позовної давності зазначає, що вимоги ФОП Димид Л.В. до ТОВ "Грінера Україна" за послуги згідно договору від 02.09.2019 на суму 79200,00 грн. прийняті Товариством за актом надання послуг №52 від 20.05.2020, були предметом розгляду Господарського суду Львівської області у справі №914/2623/20, остаточне судове рішення в якій було прийняте судом апеляційної інстанції 11.06.2021р. Таким чином, оскільки судовий розгляд у справі №914/2623/20 Господарського суду Львівської області з вирішення лише частини вимог до ТОВ "Грінера Україна" за договором від 02.09.2019р., право на яку мав позивач на підставі акту №52, завершився лише 11.06.2021р. прийняттям Західним апеляційним господарським судом постанови від 11.06.2021р., то згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України 11 червня 2021р. позовна давність за вимогами, що виникли з договору від 02.09.2019р. перервалася і перебіг шестимісячного строку позовної давності, встановленого ч.5 ст.315 ГК України, що стосується вимог ФОП Димид Л.В. до ТОВ "Грінера Україна" оплатити послуги перевезення вантажів, факт надання яких останнім визнано в актах №№42-51, 53-61, згідно ч. 3 ст. 264 ЦК України розпочався спочатку з 12 червня 2021р. Також позивач зазначає, що рішенням суду від 05.03.2020р. у справі №914/2623/20, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.06.2021р., встановлено, що як на підставу для відмови Товариством задовольнити претензію ФОП Димид Л.В. щодо оплати за послуги перевезення згідно договору від 02.09.2019р., ТОВ "Грінера Україна" покликалось на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 25.11.2019р. №0000834, повідомляючи, що питання погашення заборгованості буде розглянуте після завершення досудового розслідування та спростування або підтвердження фактів, описаних у підпунктах 2.3.3, 2.3.4 пункту 2.3. розділу II цієї відповіді. ФОП Димид Л.В. розраховувала на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні від 25.11.2019р. №0000834 буде завершено у розумні строки. Однак, таке триває до поточної дати і не передано до суду, в ЄДРСР щодо кримінального провадження №0000834 відсутня ухвала про призначення справи до підготовчого судового засідання. Також позивач у відповіді на відзив за вх.№26496/21 від 10.11.2021р. зазначає, що всі ТТН, які стосуються вимог ФОП Димид Л.В. до ТОВ "Грінера Україна" за актами №№42-51, 53-61, були прийняті ТОВ "Грінера Україна" в рамках договору від 02.09.2019р. як належні, допустимі, достовірні та у своїй сукупності достатні докази факту надання ФОП Димид Л.В. послуг перевезення, зазначених в цих актах без жодних застережень.

У відзиві на позовну заяву за вх.№25585/21 від 01.11.2021р. відповідач зазначає, що враховуючи ч.5 ст. 315 ГК України, по кожному з актів наданих послуг строк звернення з вимогами до суду сплинув через 6 місяців після того, як позивач довідався про порушення його прав. Таким чином, на думку відповідача з урахуванням закріпленого в пункті 5.4 договору 20 денного строку для проведення розрахунків до прикладу по останньому з пред`явлених у позові акті наданих послуг № 61 від 22.06.2020р. строк позовної давності сплинув 21.07.2021р., тому просить застосувати строки позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Відповідач зазначає, що товарно-транспортні накладні, які долучені позивачем не відповідають формі згідно додатку 7 Правил №363, оскільки не містять суми (вартості) та супровідних документів на вантаж, ПІБ вантажоодержувача, тому на думку відповідача встановити факт належного виконання позивачем договірних зобов`язань щодо доставки ТПВ на ліцензоване сміттєзвалище не можливо. Також відповідач зазначає, що акти здачі-прийняття робіт не є доказами, що підтверджують факт виконання робіт (надання послуг). Відповідач повідомляє, що в ході досудового розслідування (кримінальне провадження №0000834 від 25.11.2019р.) відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області 21.05.2020р. затримано вантажівки, які не санкціоновано скидали побутові відходи поблизу міста Жидачів Львівської області. Серед затриманих автомобілів також були і автомобілі Фізичної особи-підприємця Димид Людмили Володимирівни, зокрема мало місце затримання автомобілів ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 , РЕНО д.н.з. НОМЕР_2 і РЕНО д.н.з. НОМЕР_3. Затриманий автомобіль ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу. Після затримання вказаних вище автомобілів, як зазначає відповідач, у ТОВ «Грінера Україна», на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 28.04.2020р. (справа №461/2660/20) проведено обшук та вилучено велику кількість документів. Відповідач зазначає, що саме після проведеного обшуку та затримання автомобілів відповідач дізнався про можливі шахрайські кримінальні дії з боку позивача в ході надання послуг із перевезення вантажу. Зважаючи на те, що досудове розслідування велось ще з листопада 2019 року, фактів несанкціонованого скидання позивачем побутових відходів, на думку відповідача, могло бути більше, що свідчить про можливість систематичного невиконання умов договору про перевезення вантажу від 02.09.2019р., який укладено ТОВ «Грінера Україна» та Фізичною особою-підприємцем Димид Л.В. Щодо витрат на правову допомогу відповідач зазначає, що у позовній заяві від 30.08.2021р. зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат), які поніс позивач та які він очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи становить 11988,77грн., тобто, разом із першою заявою по суті (позовна заява від 30.08.2021р.) позивачем не було зазначено таку складову судових витрат як витрати на правову допомогу, з огляду на що відповідач просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив за вх.№27709/21 від 19.11.2021р. зазначає, що в п.3.1.8 договору міститься виключно формулювання про надання рахунку, проте жодної конкретизації щодо форми або виду рахунку не зазначено, як і не вказано, що рахунок має бути підписаний, тому не можливо прийняти ствердження позивача про необхідність відрахування 20 денного строку на оплату саме після отримання підписаного рахунку. Відповідач вказує на те, що не дивлячись на відсутність у платіжних дорученнях вказівки у призначенні платежу щодо конкретного акту за яким здійснюється оплата, остання оплата здійснена відповідачем згідно умов договору 29.07.2020р., що підтверджується платіжним дорученням №1668 від 29.07.2020р. Таким чином, на думку відповідача якщо відрахувати 6 місячний строк для звернення до суду з 29.07.2020р., то позивачем пропущено строк на звернення з позовом, оскільки позов подано 31.08.2021р. Також відповідач зазначає, що здійснивши калькуляцію всіх оплат відповідача та всіх сум, які вказані в актах позивача, можлива заборгованість складає 703186,96грн., однак строк давності є пропущеним.

В додаткових поясненнях за вх.№4792/22 від 22.02.2022р. відповідач стверджує, що згідно п. 3.1.8 договору перевезення вантажу від 02.09.2019р. перевізник зобов`язаний протягом 3-х днів з моменту підписання замовником ТТН надати замовнику наступні документи: 1) товарно-транспортну накладну; 2) рахунок та акт приймання-передачі наданих транспортних послуг. Отже, на думку відповідача ФОП Димид Л.В. має обов`язок протягом 3-х днів з моменту підписання ТТН надати рахунок, якщо цього у зазначений строк не зроблено, то ФОП Димид Л.В. прострочила своє зобов`язання. Також відповідач зазначає, що п. 3.1.8 договору не містить жодної конкретизації щодо форми або виду рахунку (наявність підписів, печаток, електронний чи письмовий вигляд тощо).

Обставини, встановлені судом.

02.09.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінера Україна" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Димид Людмилою Володимирівною (перевізник) укладено договір перевезення вантажу, згідно із п.1.1, 1.2 якого замовник передає для перевезення вантажі, а перевізник зобов`язується здійснити їх перевезення і надати комплекс інших послуг, пов`язаних із перевезенням вантажів. Перевізник зобов`язується доставити надані замовником вантажі до пункту призначення в установлений договором строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується своєчасно сплатити за послуги перевізника встановлену плату, відповідно до умов договору,

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору від 02.09.2019р. приймання вантажу до перевезення оформляється товарно-транспортною накладною (накладною на вантаж) за встановленою формою. Оформлена товарно-транспортна накладна, завірена замовником, при пред`явленні водієм, який виконує обов`язки експедитора, є підставою для одержання ним вантажу для перевезення з матеріальною відповідальністю перевізника. ТТН видається перевізником за встановленою формою у 3 (трьох) примірниках, один з яких залишається у перевізника, другий - надається вантажоодержувачу, третій - повертається перевізником замовнику після підписання його перевізником та вантажоодержувачем.

За умовами п.п. 3.1.8 та 4.2.5 договору від 02.09.2019р. перевізник зобов`язаний протягом трьох днів з моменту підписання замовником ТТН надати замовнику наступні документи: товарно-транспортну накладну із підписами уповноважених осіб перевізника та вантажоодержувача і відтисками їх печаток (при її наявності), рахунок та акт приймання-передачі наданих транспортних послуг, який повинен містити таку інформацію: дані про замовника та перевізника; найменування вантажу; час перевезення вантажу, дата і маршрут перевезення; марка автомобіля, державний реєстраційний номер автомобіля; номер товарно-транспортної накладної; відстань; вартість перевезення. Замовник має право не оплачувати за надані послуги до моменту надання перевізником усіх документів, визначених п. 3.1.8 цього договору.

Згідно із п. 4.1.1 договору від 02.09.2019р. замовник (вантажовідправник) зобов`язаний забезпечити своєчасне та повне оформлення ТТН з обов`язковим зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові/найменування, поштової адреси та номеру телефону вантажовідправника та вантажоодержувача вантажу.

Відповідно до п. 5.1 договору від 02.09.2019р., вартість послуг за перевезення вантажу по цьому договору визначається сторонами у специфікаціях, що становлять невід`ємну частину даного договору, в яких визначається вартість рейсу по визначних маршрутах.

Сторонами складено Специфікації від 02.09.2019р., від 06.11.2019р., від 26.11.2019р. до договору, якими визначено маршрути та вартість рейсу по визначних маршрутах.

За умовами п. 5.2, 5.4 договору від 02.09.2019р., розрахунки здійснюються в гривнях в безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок перевізника на підставі виставлених перевізником рахунків та актів наданих послуг. Розрахунки здійснюються замовником на протязі 20 (двадцяти) банківських днів з моменту надання перевізником всіх документів, визначених п. 3.1.8 цього договору.

Згідно із п.п. 9.4, 9.5 договору від 02.09.2019р., цей договір складений в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, і вступає в силу з моменту його підписання та діє по 31 грудня 2019 року. У разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну цього договору, поданої не менш, ніж за місяць до закінчення терміну його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Доказів скерування заяв щодо припинення або зміни договору від 02.09.2019р. жодною із сторін не подано.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем на виконання умов договору від 02.09.2019р. надано відповідачу послуги з перевезення, що підтверджується товарно-транспортними накладними №030405 від 03.04.2020р., №030407 від 03.04.2020р., №030408 від 03.04.2020р., №030416 від 03.04.2020р., №050403 від 05.04.2020р., №050404 від 05.04.2020р., №050405 від 05.04.2020р., №050406 від 05.04.2020р., №050407 від 05.04.2020р., №050408 від 05.04.2020р., №050409 від 05.04.2020р., №050410 від 05.04.2020р., №070406 від 07.04.2020р., №070407 від 07.04.2020р., №070408 від 07.04.2020р., №070409 від 07.04.2020р., №090406 від 09.04.2020р., №090407 від 09.04.2020р., №090408 від 09.04.2020р., №100403 від 10.04.2020р., №110406 від 11.04.2020р., №110408 від 11.04.2020р., №110409 від 11.04.2020р., №110410 від 11.04.2020р., №110412 від 11.04.2020р., №120401 від 12.04.2020р., №120402 від 12.04.2020р., №150408 від 15.04.2020р., №150409 від 15.04.2020р., №150410 від 15.04.2020р., №160409 від 16.04.2020р., №170407 від 17.04.2020р., №170408 від 17.04.2020р., №180401 від 18.04.2020р., №180402 від 18.04.2020р., №210406 від 21.04.2020р., №210407 від 21.04.2020р., №210408 від 21.04.2020р., №210409 від 21.04.2020р., №220407 від 22.04.2020р., №250405 від 25.04.2020р., №250406 від 25.04.2020р., №280404 від 27.04.2020р., №280405 від 27.04.2020р., №280406 від 28.04.2020р., №280407 від 28.04.2020р., №010505 від 01.05.2020р., №010506 від 01.05.2020р., №010507 від 01.05.2020р., №010508 від 01.05.2020р., №010510 від 01.05.2020р., №020501 від 02.05.2020р., №020502 від 02.05.2020р., №040504 від 04.05.2020р., №040505 від 04.05.2020р., №040506 від 04.05.2020р., №070505 від 07.05.2020р., №070507 від 07.05.2020р., №080505 від 08.05.2020р., №080506 від 08.05.2020р., №110501 від 11.05.2020р., №110503 від 11.05.2020р., №110504 від 11.05.2020р., №110506 від 11.05.2020р., №120507 від 12.05.2020р., №130512 від 13.05.2020р., №130513 від 13.05.2020р., №130514 від 13.05.2020р., №140502 від 14.05.2020р., №140504 від 14.05.2020р., №150511 від 15.05.2020р., №160508 від 16.05.2020р., №160510 від 16.05.2020р., №180505 від 18.05.2020р., №180506 від 18.05.2020р., №190502 від 19.05.2020р., №200512 від 20.05.2020р., які підписано ФОП Димид Л.В. і ТОВ «Грінера Україна» та скріплені їх печатками без жодних зауважень чи застережень.

Також сторонами складено акти надання послуг №49 від 17.04.2020р., №50 від 20.04.2020р., №51 від 18.05.2020р. , №53 від 22.05.2020р, №54 від 05.06.2020р., № 55 від 16.06.2020р., №56 від 16.06.2020р., №57 від 16.06.2020р., №58 від 17.06.2020р., №59 від 18.06.2020р., №60 від 19.06.2020р., №61 від 22.06.2020р., та (із врахуванням заяви за вх.№5226/21 від 20.12.2021р.) №42 від 06.04.2020р., № 43 від 07.04.2020р., №44 від 07.04.2020р., №45 від 16.04.2020, №46 від 16.04.2020р. , №47 від 16.04.2020р., №48 від 16.04.2020р., які долучено до матеріалів справи. Вказані акти наданих послуг підписано обома сторонами та скріплені їх печатками без жодних зауважень чи застережень. В актах надання послуг зазначено, що замовник претензій щодо обсягу, якості та строків виконання робіт (надання послуг) не має.

Позивач стверджує, що на виконання зобов`язань з оплати за договором перевезення вантажу 02.09.2019р. відповідач здійснював оплату частково, в результаті чого заборгованість відповідача складає 705800,00грн., що не заперечується відповідачем. В підтвердження здійснення оплат долучено копії платіжних доручень та банківських виписок. ( том 3 арк. справи №№13-87; том 1 арк. справи №№183-200).

Позивачем 22.07.2021 року скеровано відповідачу претензію про сплату боргу в сумі 705800грн. і акт звірки взаємних розрахунків за період з 18.04.2020 по 21.07.2021р., проте відповідачем претензія залишена без відповіді та задоволення. На підтвердження вказаних обставин долучено описи вкладення у цінні листи та відстеження поштових відправлень №526, №291.

Позивач зазначає, що рахунки надавались відповідачу в електронній формі та відповідач проводив оплату на їх (електронних рахунків) підставі та на підставі відповідних актів про надані послуги і ТТН, однак за послуги, прийняті за актами №№42-51, 53-61, Товариство оплати не здійснило. Доказів скерування/надання відповідачу рахунків в електронній формі чи поштою не представлено.

Позивач у заяві за вх.№5226/21 від 20.12.2021р. зазначив, що ФОП Димид Л.В. скерувала на адресу Товариства у реєстрованому поштовому відправленні №639 від 08.11.2021 рахунки від 05 листопада 2021 року за актами №№42-51, 53-61 з метою виконання умов пп.3.1.8 п. 3.1, п.п. 5.2, 5.4 договору від 02.09.2019, що підтверджується супровідним листом від 05 листопада 2021 року вих. №05/21-11.05-01 з доданими до нього рахунками, фіскальним чеком, описом вкладення у цінний лист та які отримані відповідачем 09.11.2021р., що підтверджується інформацією за №639 з веб-сторінки АТ "Укрпошта" (копії вказаних документів, а також відстеження поштового відправлення №639 на сайті АТ "Укрпошта" долучено до матеріалів справи).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1, 2, 3 ст.909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем в повному обсязі не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу становить 705800,00грн.

Щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000834 від 25.11.2019р. за вчинення кримінальних правопорушень (зокрема, затримання вантажівок, у т.ч. автомобілів ФОП Димид Л.В. під час скидання побутових відходів поблизу м. Жидачева Львівської обл.), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак належним доказом, який би підтверджував доводи ТОВ "Грінера Україна" про невідповідність інформації щодо поставки відходів ТОВ "ВР Компані" є вирок суду. Однак, станом на день прийняття рішення судом, у матеріалах справи такий вирок відсутній.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке обґрунтоване тим, що на думку відповідача враховуючи ч.5 ст. 315 ГК України, по кожному з актів наданих послуг строк звернення з вимогами до суду сплинув через 6 місяців після того як позивач довідався про порушення його прав, тобто з урахуванням закріпленого в пункті 5.4 договору 20 денного строку для проведення розрахунків по останньому з пред`явлених у позові акту наданих послуг № 61 від 22.06.2020 року строк позовної давності сплив.

Відповідно до положень ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами ч.3 ст.925 ЦК України передбачено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно ч.5 ст.315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

З врахуванням наведеного суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у п.28 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008р. №01-8/211 "Про деякі питання застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" та у постанові Вищого господарського суду України від 13.12.2016р. у справі №922/1519/16, що норми ч.3 ст.925 ЦК України та ч.5 ст.315 ГК України співвідносяться між собою як загальна та спеціальна: за загальним правилом до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Виходячи із системного аналізу статті 315 Господарського кодексу України випливає, що зазначена норма розміщена в Главі 32 цього Кодексу "Правове регулювання перевезення вантажів", яка включена до Розділу VI "Особливості правового регулювання в окремих галузях господарювання". Частиною третьою статті 306 Господарського кодексу України закріплено, що перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. 315 ГК України викладені у Постановах Верховного Суду від 23.07.2020 року у справі № 920/180/19 та від 25.08.2021 року у справі № 920/639/17.

Відповідно до ч.1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Між ТОВ «Грінера Україна» та Фізичною особою-підприємцем Димид Людмилою Володимирівною 02.09.2019 року було укладено договір про перевезення вантажу, тому застосуванню підлягає ч. 5 ст. 315 ГК України.

Сторонами акти надання послуг на виконання умов договору від 02.09.2019р. складені №42 від 06.04.2020р., № 43 від 07.04.2020р., №44 від 07.04.2020р., №45 від 16.04.2020р., № 46 від 16.04.2020р., №47 від 16.04.2020р., №48 від 16.04.2020р., №49 від 17.04.2020р., №50 від 20.04.2020р., №51 від 18.05.2020р., №53 від 22.05.2020р., №54 від 05.06.2020р., № 55 від 16.06.2020р., №56 від 16.06.2020р., №57 від 16.06.2020р., №58 від 17.06.2020р., №59 від 18.06.2020р., №60 від 19.06.2020р., №61 від 22.06.2020р. та п. 5.4 визначено строк для оплати протягом 20 банківських днів з моменту надання перевізником документів, визначених п. 3.1.8 цього договору, а саме товарно-транспортної накладної із підписами уповноважених осіб перевізника та вантажоодержувача і відтисками їх печаток (при її наявності), рахунку та акту приймання-передачі наданих транспортних послуг.

Щодо покликань на необхідність відрахування 20 денного строку на оплату саме після отримання рахунків суд зазначає, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплати наданих послуг. Даної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17.

Судом враховується, що між сторонами були підписані ТТН, акти наданих послуг, які є первинними документами, що підтверджують здійснення господарської діяльності. Отже, враховуючи дати складення сторонами актів надання послуг та 20 денний строк для проведення розрахунків визначений договором перевезення вантажу від 02.09.2019р., встановлений шестимісячний строк для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, позовна давність за вимогами, що виникли з договору від 02.09.2019р. на підставі спірних актів наданих послуг, останній із яких №61 складений 22.06.2020р. строк позовної давності сплив 22.01.2021р.

Позивач звернувся до суду з позовом згідно із штампом органу поштового зв`язку 31.08.2021р., тобто після спливу позовної давності. Доказів в обґрунтування поважності причин такого пропуску не надано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Необґрунтованими є доводи позивача про переривання строку позовної давності за позовними вимогами про стягнення вартості наданих позивачем послуг перевезення з підстав часткової оплати таких відповідачем, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема платіжних доручень з оплат в призначенні платежу міститься покликання на договір від 02 вересня 2019р. без зазначення актів за якими здійснюється платіж. Тому оплати за надані послуги перевезення зараховувались позивачем в порядку черговості. Доказів оплат за спірними актами та визначені у них суми, які є предметом позову не подано. Також необгрунтованими є покликання позивача на переривання строку позовної давності у зв`язку із прийняттям Західним апеляційним господарським судом постанови від 11.06.2021р. у справі №914/2623/20 за позовом ФОП Димид Л.В. до ТОВ "Грінера Україна" про стягнення заборгованості в розмірі 79200,00 грн. за послуги згідно договору від 02.09.2019р., оскільки предметом позову у вказаній справі була заборгованість згідно договору від 02.09.2019р. за актом наданих послуг №52 від 20.05.2020р., який не є предметом позовних вимог у даній справі.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). З врахуванням наведеної норми закону в суду відсутні правові підстави до стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат нарахованих на суму основного боргу, за вимогами про стягнення яких минув строк позовної давності.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому статтею 74 ГПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, надані пояснення представниками сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до вимог ст.129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку і строки передбачені ст.ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в порядку визначеному розділом IV ГПК України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 18.04.2022р.

Суддя Іванчук С.В.