ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1109/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюк В.Г., при секретарі судового засідання Рижої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторське агентство "Чесна музика"

особа, що виступає в інтересах позивача: Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Камко Вячеслава Івановича

про стягнення в сумі 56 750 грн. 00 коп.

Сторони не забезпечили явку уповноважених представників.

Описова частина:

06 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторське агентство "Чесна музика" звернулося у Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Камко Вячеслава Івановича про стягнення в сумі 56 750 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1109/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторське агентство "Чесна музика" до відповідача Фізичної особи-підприємця Камко Вячеслава Івановича про стягнення в сумі 56 750 грн. 00 коп. Визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року відкладено підготовче засідання на 18 січня 2022 року.

14 січня 2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторське агентство "Чесна музика", в інтересах якого виступає Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" до фізичної особи - підприємця Камко Вячеслава Івановича про стягнення в сумі 56 750 грн. 00 коп. - відмовити в повному обсязі.

17 січня 2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду особа, що виступає в інтересах Позивача: Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 18 січня 2022 року відкладено підготовче засідання на 01 лютого 2022 року.

21 січня 2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду особа, що виступає в інтересах Позивача: Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" подав відповідь на відзив.

27 січня 2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав заперечення на відповідь, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторське агентство "Чесна музика", в інтересах якого виступає Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" до фізичної особи - підприємця Камко Вячеслава Івановича про стягнення в сумі 56 750 грн. 00 коп. - відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 троку відкладено підготовче засідання на 15 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у справі № 918/1109/21. Призначено справу до судового розгляду по суті на 22 березня 2022 року.

Ухвалою суду від 06 квітня 2022 року розгляд справи призначено до розгляду по суті на 20 квітня 2022 року.

18 квітня 2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання, в якому просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судове засідання 20 квітня 2022 року сторони не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Щодо клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась. Також, розгляд даної справи вже неодноразово відкладався, надані ГПК України строки для розгляду справи по суті уже закінчилися.

Отже, позивачу було надано достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору та надання додаткових доказів, судом враховано що матеріали справи містять відзив на позовну заяву, відповідь на позовну заяву, заперечення на відповідь на позовну заяву, тобто судом були виконанні завдання підготовчого провадження у справі та надано сторонам можливість подати усі наявні у останніх докази.

Відтак, суд вважає, підстав для подальшого відкладення розгляду даної справи по суті немає, а тому, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.

Мотивувальна частина:

08 квітня 2019 року між Бочаровим Костянтином Миколайовичем (творчий псевдонім " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") надалі ліцензіар та ТОВ "Авторське Агентство "Чесна музика" надалі ліцензіат укладено Ліцензійний договір № 023/2 (а.с. 28-31).

За умовами пункту 2.1. договору № 023/2 ліцензіар з моменту укладення договору надає ліцензіату ліцензію на використання Творів/Фонограм/Кліпів способами, передбаченими даним договором, а також право дозволяти або забороняти використання Твору, Фонограми та/або Кліпу способами, передбаченими даним договором, третім особам.

Найменування і кількість Творів/Фонограм/Кліпів, ліцензію на використання яких, а також право дозволяти або забороняти використання Витвору, Фонограми та/або Кліпів третім особам Ліцензіар передає Ліцензіату згідно пункту 2.1. договору, визначаються сторонами в Додатках до договору , які є його невід`ємною частиною (пункт2.3. договору).

У відповідності до додатку 8 (а.с. 32) Ліцензіар передав Ліцензіату майнові авторські права на фонограму "Вітрила" виконавець - MELOVIN.

Судом встановлено, та матеріалами справи стверджено, що до ТОВ "Авторське агентство "Чесна музика" перейшли авторські майнові права на фонограму - "Вітрила", автор музики - "MELOVIN".

В подальшому 17 червня 2020 року між ТОВ "Авторське агентство "Чесна музика" та Громадською спілкою "Організація колективного управління Авторськими і суміжними правами" (надалі - ГС ОКУАСП) договір № АВ 020620 про управління майновими правами, згідно умов якого в управління ГС ОКУАСП передані майнові авторські права які належать для Позивача.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного Договору Правовласник (позивач) надає Організації (ГС ОКУАСП) повноваження здійснювати управління майновими правами на об`єкти авторських прав (у тих сферах про які йдеться в цьому Договорі), що належать Правовласнику, а саме: дозволяти та/або забороняти в інтересах Правовласника використання таких об`єктів третіми особами, а також здійснювати інші дії передбачені цим Договором та законом Відповідно до п. 4.1.1.1. за Договором передано право на публічне виконання об`єктів авторських прав (творів).

У відповідності до п. 6 Договору № АВ020620 визначено повноваження на судовий захист прав правовласника:

« 6.1 Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Правовласника на об`єкти авторських прав, повноваження на управління якими передані Організації за цим Договором.

6.2. Організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав Правовласника, в тому числі - здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторських прав.

6.3. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання за письмовим погодженням з Правовласником має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Правовласника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. Правовласникаьому, при здійсненні судового захисту інтересів Правовласника стосовно майнових прав які передані Організації в управління, Організація може виступати в судовому процесі як від власного імені, так та і від імені Правовласника беручи за основу приписи закону. При цьому, якщо в зазначеному вище випадку Організація виступатиме від імені Правовласника, то ані Організації, ані представникам залученим Організація до представництва в судовому процесі, довіреність від Правовласника не потрібна (факту наявності цього Договору для такого представництва достатньо). Правовласник підтверджує, що Організація при захисті прав Правовласника в судовому порядку має процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вона діє (Правовласника) в рамках передбачених законом».

Враховуючи зазначене вище, вбачається ГС ОКУАСП діє у повній відповідності до наданих йому позивачами доручень (погоджень) ГС ОКУАСП отримала погодження на право пред`явити судовий позов щодо твору: «Вітрила» (виконавець - МЕLOVIN) отримала на підставі ДЕКЛАРАЦІІ- ДОРУЧЕННЯ від 17.06.2020 року, яка підписана Позивачем.

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 23.01.2020 року включена до Реєстру організацій колективного управління, на підтвердження чого свідчить витяг з Реєстру.

Відповідно до підп. 2.2.6., 2.4.9., 2.4.10. статуту Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" напрямками діяльності останньої є: фіксація фактів правопорушень авторського права; здійснення (за участі своїх уповноважених представників) фіксації використання об`єктів авторського права для виявлення можливих порушень щодо майнових авторських прав, що знаходяться в управління організації; виступ в інтересах правововласників (зокрема членів організації) в суді (в будь-яких судах та судових інстанціях) (а.с. 26).

23 лютого 2021 року Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" Шибруку А.В. видано довіреність на представництво інтересів спілки перед фізичними та юридичними особами, зокрема із правом виявляти незаконне використання об`єктів авторського права та суміжних прав, а також здійснювати фіксацію і вживати заходів для усунення таких порушень (а.с. 36).

02 березня 2021 року на підставі вказаної довіреності Шибруком А.В. в кафе "Пан Халявський", що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Сагайдачного, 4а, де здійснює господарську діяльність відповідач, здійснено фіксацію комерційного використання музичного твору, про що складений акт фіксації № 02/03/21 використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання. У вказаному акті міститься посилання на те, що підстава використання об`єкта авторського права представником публічного закладу не заявлена, а також на розрахункові документи, видані закладом, в якому використовувався об`єкт авторського права шляхом публічного виконання: фіскальний чек Ф4№13464 від 02.03.2021 року, рахунок чек №426, чек №425 від 02.03.2021 року.

У додатку до вищезазначеного акту зазначено, що у публічному закладі зафіксовано факт публічного виконання 10 музичних творів, зокрема "Вітрила", виконавець MELOVIN (а.с. 34-35).

11 червня 2021 року Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" на адресу відповідача направлено вимогу до порушника звернутися із заявою про надання дозволу на використання об`єкта авторського права, на підтвердження чого долучено вкладення у цінний лист та фіскальний чек (а.с. 16-19).

Матеріали справи не містять будь якої відповіді на вказану претензію позивача до відповідача, також матеріали справи не містять, і відповідачем не надано жодних доказів правомірного використання фонограми, або ж доказів сплати компенсації за порушення авторських прав.

Вищенаведені обставини стали причиною для звернення позивачем до суду з даним позовом та є предметом даного спору.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із комерційний використанням у публічному закладі музичного твору без дозволу правовласника шляхом публічного виконання, регулювання яких здійснюється на підставі Закону України "Про авторське право і суміжні права", ГК України, ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем допущено неправомірне використання (без дозволу правовласника або уповноваженої ним організації колективного управління) музичного твору "Вітрила" шляхом його публічного сповіщення 02.03.2021 року в кафе "Пан халявський", у підтвердження чого представником позивача надано акт фіксації порушення, складений представником організації, диск з відеофіксацією вказаного порушення, а також фіскальний чек та чек від 02.03.2021 року про придбання товару у вказаному кафе.

Виходячи із предмету спору, позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів вказаних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, який було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

У свою чергу, відповідач має довести додержання нею вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинна спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст. 614, 1166 ЦК України).

Отже, до предмету доказування у цій справі входить: 1) наявність прав у організації на звернення до суду за захистом прав позивача; 2) встановлення належності позивачеві виключних майнових авторських прав на спірний музичний твір та обсягу цих прав; 3) відсутність/наявність у відповідача необхідного дозволу на використання (публічне виконання) спірного музичного твору; 4) факт використання відповідачем спірного музичного твору у власній господарській діяльності; 5) використання відповідачем спірного твору без належної сплати (правовласнику або організації колективного управління) авторської винагороди є підставою для стягнення компенсації, передбаченої пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Щодо права організації звертатися з позовом в інтересах позивача для захисту його майнових авторських прав на музичний твір "Вітрила", то суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у ч. 1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями ст. 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст. 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Статтею 1108 ЦК України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

За ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір (ст. 1109 ЦК України).

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", організація колективного управління - громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав.

Частинами 1, 3, 4, 9 ст. 5 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" унормовано, що колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюють організації колективного управління, зареєстровані Установою у встановленому цим Законом порядку. Організація колективного управління є неприбутковою організацією, утворюється в організаційно-правовій формі громадського об`єднання (громадська організація або громадська спілка) зі статусом юридичної особи, єдиним видом діяльності якої є виконання завдань і функцій, визначених ст. 12 цього Закону. Правовласники як суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Правовласники мають право вільно обирати організацію колективного управління, яка буде управляти їхніми майновими правами, визначати, які саме майнові права і на які об`єкти авторського права і (або) суміжних прав передавати в управління, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Правовідносини між організаціями колективного управління та правовласниками виникають та здійснюються на підставі договору про управління майновими правами на колективній основі, що укладається в письмовій (електронній) формі із зазначенням конкретних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, права на які передаються в управління, та конкретних способів використання таких об`єктів, або на підставі закону. Організації колективного управління здійснюють повноваження щодо колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав від свого імені в інтересах правовласників.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють, зокрема такі функції: збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам; звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація.

Отже, одним зі способів управління суб`єктами авторського права і суміжних прав своїми правами є доручення їх управління організаціям колективного управління. При цьому організація, пред`явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб`єктів авторського та (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Судом із фактичних обставин справи установлено, що виключні майнові авторські права на музичний твір належать позивачу у справі - ТОВ "Авторське агенство" Чесна музика", право на використання якого отримано останнім на підставі договору № 023/2 по передачі виключних авторських і суміжних прав від 08.04.2019 року, і який, в свою чергу, передав право на управління цими правами заявнику - Громадській спілці "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", про що свідчить договір № АВ020620 про управління майновими авторськими правами від 17.06.2020 року.

Громадська спілка "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 23.01.2020 року включена до Реєстру організацій колективного управління, на підтвердження чого свідчить витяг з Реєстру.

Суд, з урахуванням отримання організацією від позивача (ТОВ "Авторське агентство "Чесна музика") 17.06.2020 року на підставі декларації-доручення погодження на подання позову, додаткової угоди до договору про управління майновими авторськими правами від 17.06.2020 року, укладеної 17.06.2020 року між сторонами, дійшов висновку про те, що організація на підставі договору про управління майновими авторськими правами наділена повноваженнями на управління майновими правами суб`єкта авторського права - правом на звернення з позовом до суду в інтересах позивача та стягнення коштів на свою користь.

Щодо порушення прав інтелектуальної власності, то суд уважає за необхідне зазначити наступне.

Музичний твір "Вітрила" у виконанні MELOVIN створено одним автором (текст та музика) і позивач набув 100% прав на твір, зокрема і у виключному праві публічного виконання.

Частиною 1 ст. 432 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до ст. 16 цього Кодексу. У ч. 2 згаданої статті визначено способи захисту права інтелектуальної власності.

При порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого ст. 50 Закону, суб`єкти авторського права мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій (п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Відповідно до ст. 50 зазначеного Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є, зокрема вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені ст. 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені ст. 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених ст. 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Обґрунтовуючи свої вимоги, організація вказує, що використання відповідачем у власній господарській діяльності музичного твору шляхом публічного виконання відбулося без дозволу правовласника в особі уповноважених на управління цими правами на території України осіб, без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права" музичний твір з текстом і без тексту - є окремим об`єктом авторського права, який належить конкретному суб`єкту.

За змістом ст. 435, 440, 441, 443 ЦК України, ст. 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права": право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до ч. 3 ст. 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Використанням твору в силу ст. 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім`ї чи близьких знайомих цієї сім`ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

За змістом вказаних норм, подача музичного твору за допомогою технічних приладів в приміщенні кафе вважається публічним виконанням твору, публічне виконання музичного твору може відбуватись лише за умови наявності згоди суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав цих творів. Використання музичних творів безпосередньо у публічному закладі (а не шляхом здійснення користувачем передачі таких творів в ефір чи по кабелях) є публічним виконанням.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, на підтвердження факту використання музичного твору "Вітрила" (виконавець MELOVIN) у приміщенні кафе "Пан халявський", що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Сагайдачного, 4а, де здійснює господарську діяльність відповідач, надано акт фіксації № 02/03/21 використання об`єктів авторського права (музичних творів) способом публічного виконання, відео-звукозапис публічного виконання, чек № 426 від 02.03.2021 року.

За правилами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного. суд констатує, позивачем доведено належними доказами а відповідачем в свою чергу не спростовано факту, незаконного комерційного використання музичного твору зафіксоване за допомогою відеозйомки. Такий доказ самостійно або разом з іншими наявними у справі доказами, зокрема фіскальним чеком, свідчить про виконання у комерційному закладі відповідача відповідного об`єкта авторського права.

Щодо суми компенсації, яка підлягає до стягнення, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

У свою чергу, використання твору без дозволу суб`єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим п. "а" ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за яке п. "г" ч. 2 ст. 52 цього ж Закону передбачена можливість виплати компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов`язаний у встановлених п. "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Отже, з урахуванням внесення змін до Закону України "Про авторське право і суміжні права" щодо форм відповідальності за порушення авторського права і суміжних прав, а саме щодо порядку розрахунку компенсації, передбаченої п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону, суд зауважує, що предметом доведення у справі є також і обґрунтованість застосування такої форми відповідальності за порушення як компенсація, та її розмір.

Тобто позивач, обираючи таку форму відповідальності, як сплата компенсації, має довести, що саме зазначена сума могла бути сплачена порушником у разі його правомірної поведінки, тобто звернення до правовласника про надання відповідного дозволу на використання права замість безпідставного використання об`єкту авторського права.

Відповідно до Національного стандарту № 4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності", затвердженого постановою КМ України від 03.10.2007 № 1185, паушальний платіж - одноразовий платіж, який становить фіксовану суму і не залежить від обсягів виробництва (продажу) продукції (товарів, робіт, послуг) з використанням об`єкта права інтелектуальної власності.

Фактично це є ціною ліцензії, що встановлюється, виходячи з оцінок очікуваної економічної ефективності та майбутніх прибутків покупця ліцензії на основі використання ліцензії. Фіксується у договорі між ліцензіаром і ліцензіатом у розмірі чітко обумовленої суми та може здійснюватися одноразово або певними частинами.

У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст. 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об`єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

Позивач, звертаючись до суду, визначив компенсацію за порушення майнових прав шляхом публічного використання музичного твору в розмір 56 750,00 грн, виходячи із суми, що еквівалентна 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 01 січня року, в якому мало місце використання (вказаний розмір визначений у додатку до договору про управління майновими авторськими правами від 17.06.2020). Заразом вказаний додаток передбачає визначення вартості права за використання музичного твору на добровільних (договірних) засадах незалежно від кількості використань. Окрім того, вказана сума визначена за домовленістю у договорі про управління майновими авторськими правами від 17.06.2020 року, укладеному між позивачем та організацією колективного управління, відповідач не є стороною вказаного правочину, а, отже, його умови не мають обов`язкової сили щодо неї. У цій же справі йдеться про стягнення компенсації у судовому порядку за один підтверджений факт публічного сповіщення твору без дозволу правовласника, розмір якої має відповідати вимогам п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", тобто відповідати розміру винагороди або комісійному платежу, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу, у подвоєному або потроєному розмірі.

За ч. 2 ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" тарифи, що пропонуються для застосування у договорах з користувачами, мають бути об`єктивними та обґрунтованими, зокрема, з урахуванням економічної вигоди використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав у господарській діяльності, характеру та обсягів використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, виду діяльності користувача, фінансово-економічних показників ринку, на якому здійснюється використання зазначених об`єктів. Проекти попередніх тарифів розглядаються на загальних зборах організації колективного управління та визначаються у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від надходжень користувачів, отриманих безпосередньо від використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав за вирахуванням витрат, пов`язаних з придбанням (набуттям) прав на такі об`єкти авторського права і (або) суміжних прав, чи відсотків від вартості обладнання і матеріальних носіїв, за допомогою яких можна здійснити відтворення об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, окремо для кожної категорії користувачів не менше, ніж на три роки. Попередні тарифи мають відповідати вимогам до тарифів, встановленим абзацом першим цієї частини. Протягом 10 робочих днів з моменту затвердження проекту попередніх тарифів організація колективного управління зобов`язана оприлюднити проект попередніх тарифів шляхом, зокрема опублікування на своєму веб-сайті.

Як установлено судом, на сайті https://okuasp.org.ua/taryfy/ розміщено тимчасові тарифи позивача, згідно з якими у разі, якщо користувач вже розпочав використовувати музичні твори, майновими правами на які управляє ГС ОКУАСП, то неподання користувачем Громадській спілці ОКУАСП показників розрахунку, понижуючих коефіцієнтів і системи знижок свідчитиме про те, що договір мав бути укладеним за базовим тарифом, який дорівнює 100 (ста) прожитковим мінімумам для працездатних осіб на 1 січня року, в якому матиме місце використання (в незалежності від кількості використань).

У свою чергу, заявлена до стягнення сума є розміром компенсації, що визначена на власний розсуд заінтересованими особами, яка не узгоджується з вимогами п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", які підлягають застосуванню судом під час вирішення спору (оскільки Закон не передбачає права суду при вирішення питання про стягнення компенсації брати за основу розмір, погоджений у договорі у між правовласником та організацією колективного управління, які є заінтересованими особами щодо розміру такої компенсації та можуть встановити її на будь-якому рівні без належного обґрунтування, а обмежений порядком розрахунку (формулою), наведеним у "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права"), а також засадами господарського судочинства, визначеними ст. 3 ЦК України.

Отже, порядок розрахунку суми компенсації, заявленої до стягнення, позивач належним чином не обґрунтував, так само як і не пояснив її застосування у подвійному чи потрійному розмірі (не надав суду обґрунтований розрахунок такої суми, зокрема розміру винагороди або комісійного платежу, які були б сплачені, якби відповідач 02.03.2021 звернулася із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права тощо).

При цьому позивачем жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовано можливість укладення ним ліцензійного договору із відповідачем та/або третьою особою на надання права на використання спірного твору у власній господарській діяльності, плата за яке була б установлена на рівні 56 750,00 грн.

Зважаючи на викладене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст. 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням характеру порушення, його тривалості та обсягу, ступеню вини відповідача, а також необґрунтованості суми компенсації, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сукупним аналізом наведених вище норм права, взятих судом до уваги тверджень сторін та досліджених доказів, суд вважає, що позивачем не доведено та не обґрунтовано у відповідності до ст.ст. 73, 74, 76 ГПК України належними, допустимими та достатніми доказами наявність всіх елементів правопорушення, допущеного з боку відповідача, з яким пов`язується застосування до відповідача такого виду господарсько-правової відповідальності у вигляді виплати компенсації за порушення авторських прав.

Тобто, позиція позивача в ході розгляду даної справи не підтвердилась та не може бути покладена судом в основу прийнятого рішення, а тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення 56 750 грн. 00 коп. компенсації за незаконне використання твору слід відмовити.

Крім того, приймаючи рішення у даній справі судом враховано наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

На переконання суду, в даному рішенні судом детально наведені обставини та правові норми, також зазначені докази які бралися до уваги при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в частині сплати судового збору за позовом залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 13, 73-80, 86, 123, 129, 196, 202, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторське агентство "Чесна музика" в особі Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" до Фізичної особи - підприємця Камко Вячеслава Івановича про стягнення 56 750, 00 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 28 квітня 2022 року.

Суддя Вадим Торчинюк