ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2022 року м.Дніпро Справа № 912/3173/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2021 (ухвалене суддею Глушковим М.С., м.Кропивницький, повний текст підписано 14.12.2021) у справі № 912/3173/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Малого комунального підприємства Бобринецької районної ради "Дім Бобринець",

м. Бобринець, Кіровоградська область

про стягнення 130 008,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Малого комунального підприємства Бобринецької районної ради "Дім Бобринець" про стягнення 124 404,16 грн основного боргу, 2 135,06 грн річних, 3 469,06 грн інфляційних втрат з покладенням на відповідача судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу №КТ-20-001/1 від 02.01.2020 в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого природного газу, з останнього підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2021 у справі №912/3173/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Малого комунального підприємства Бобринецької районної ради "Дім Бобринець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 62 027,75 грн основного боргу, 2012,02 грн 3% річних, 3 469,06 грн інфляційних втрат, а також 1178,73 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи доведено факт невиконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у відмовленій частині щодо стягнення 62 376,41 грн основного боргу та 123,04 грн 3% річних, а всього у сумі 62 499,45 грн., до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез"ясування обставин справи, не дослідження всіх наявних доказів у справі в їх сукупності, просить рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову у повному обсязі. Одночасно у змісті апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення строку на оскарження рішення суду, яке мотивовано отриманням повного тексту рішення суду 20.12.2021. Крім того, апелянтом подано клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, які раніше не подавались суду першої інстанції копії акта приймання-передачі природного газу від 31.01.2021 №773, копії листа ВАТ "Кіровоградгаз" від 04.01.2022 вих.№03-3/2 "Про фактично спожиті обсяги природного газу", копію податкової накладної, складеної 31.01.2021 порядковий номер №2494, яке мотивовано посиланням на ст.269 ГПК України та можливістю на стадії апеляційного розгляду подати сторонам нові докази; необхідністю суду апеляційної інстанції врахувати вимоги ч.1 ст.44 ЦПК України, зокрема не тільки зобов"язання особи, що бере участь у справі добросовісно здійснювати права та виконувати процесуальні обов"язки, так і виключне значення доказів для правильного вирішення справи; неприйняття до уваги судом першої інстанції вже наявних у справі доказів (розрахунку заборгованості на 01.09.2021, картці субконто за період січень 2019 вересень 2021 року, претензії від 10.09.2021 №119/07-9867-2021); виключним значенням додатково поданих доказів для вирішення справи, які обґрунтовують предмет позову та входять до предмету дослідження судом в межах заявлених вимог; фактичному існуванні документів з однаковими реквізитами здвоєні акти приймання-передачі поставки газу у січні 2021 року, з однаковими номерами та датами, що призвело до юридичної помилки судом невірного визначення фактичного обсягу поставленого газу; відсутність цього доказу у справі не внаслідок волевиявлення сторони чи дії, яка вчинена з наявним умислом (зловживанням), що не може бути підставою для обмеження права позивача на захист у суді через застосування надзвичайного формалізму чи суворого застосування строку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач, на виконання умов Договору, передав у власність відповідача у січні 2021 року природного газу в об`ємі 10,13900 тис. м. куб. загальною вартістю 77 704,19 грн., це підтверджується, зокрема доказами які були надані позивачем разом з позовом, а саме: розрахунком заборгованості від 01.09.2021 МКП «Дім Бобринець» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» по договору постачання природного газу №КТ2-20-001/1 від 02.01.2020р. (з якого вбачається, що Відповідач спожив у січні 2021 року 10,13900 тис. м.куб. на загальну вартість 77 704,19 грн.); карткою субконто за період січень 2019 року - вересень 2021 року (з якої вбачається, що залишок боргу становить 124 404,16 грн.); претензією від 10.09.2021 року №119/07-9867-2021 (з якого вбачається, що Відповідачу було поставлено у січні 2021 року природного газу на загальну вартість 77 704,19 грн. при цьому загальна сума основного боргу становить 124 404,16 грн.).

Крім того даний факт підтверджується і додатковими доказами які не були подані до суду першої інстанції, а саме: акт приймання - передачі природного газу від 31 січня 2021 року №773 (з якого вбачається, що за період січень 2021 року передано природного газу в об`ємі 10,13900 тис. м. куб. на загальну суму 77 704,19 грн.); лист ВАТ «Кіровоградгаз» від 04.01.2022 №вих. 03-3/2 «Про фактично спожиті обсяги природного газу» (з якого вбачається, що січні 2021 року Відповідачу було поставлено 10 139 м. куб. природного газу); податкова накладна, складена 31.01.2021 порядковий номер 2494 (з якої вбачається, що у січні 2021 року Позивачем було поставлено Відповідачу природного газу в об`ємі 10,139 тис. м. куб. на загальну суму 77 704,19 грн.).

На думку скаржника, суд був зобов`язаний надати належну оцінку доказам, що свідчать про об`єми поставленого газу Позивачем Відповідачу у січні 2021 року, а саме: розрахунку заборгованості від 01.09.2021, картці субконто за період січень 2019 року - вересень 2021 року, претензії від 10.09.2021 року №119/07-9867-2021 з врахуванням наступного:

а) акт приймання - передачі природного газу є лише одним із доказів і суд був зобов`язаний оцінювати належність, допустимість, достовірність як кожного доказу окремо, так і достатність, взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Акт приймання- передачі природного газу не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення послуги з транспортування природного газу, а також визначає обсяги транспортованого газу. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №910/12827/17.

б) розрахунок заборгованості від 01.09.2021 МКП «Дім Бобринець» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» по договору постачання природного газу №КТ2-20-001/1 від 02.01,2020р. та картка субконто: є зведеними обліковими документами, що складені на підставі первинних документів та є самостійними, належними та допустимими доказами наявності заборгованості за договором у Відповідача перед Позивачем.

Однак, посилання суду лише на наявність одних доказів: актів приймання- передачі природного газу на відповідні обсяги між Позивачем та Відповідачем без урахування інших наявних в матеріалах справи доказів які б мали бути досліджені судом першої інстанції у їх сукупності, не може свідчити про постачання природного газу у січні 2021 року у розмірі меншому 10,13900 тис, м.куб. на загальну вартість 77 704,19 грн.

За таких обставин, враховуючи факт укладення Договору, факт поставки газу за договором на суму 362 387,66 грн., прийняття Позивачем від Відповідача оплати за поставлений газ на суму 237 983,50 грн. - висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позову є хибним, помилковим, таким, що не ґрунтується на доказах які наявні в матеріалах справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022, справу №912/3173/21 передано колегії суддів у складі: Чус О.В (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду апеляційної скарги до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №912/3173/21. Витребувано із Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи №912/3173/21.

27.01.2022 матеріали справи № 912/3173/21 надійшли до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Чус О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 03.02.2022, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022 (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, тощо) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Іванов О.Г. (доповідач), суддів: Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022 визнано причини пропуску строку на подання апеляційної скарги поважними та відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2021 у справі №912/3173/21; визначено провести розгляд апеляційної скарги у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2022 справу №912/3173/21 передано колегії суддів у складі: Чус О.В. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2022 справу №912/3173/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2021 у справі № 912/3173/21 - прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Чус О.В. (доповідача), суддів: Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Постачальник) та Малим комунальним підприємством Бобринецької районної ради "Дім Бобринець" (надалі - Споживач) укладено договір постачання природного газу №КТ2-20-001/1 (далі - Договір, а.с. 16-22), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00) (надалі - Товар або Газ) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

Загальний замовлений обсяг постачання газу за цим Договором становить 31,000 тис.куб.м, у тому числі по розрахункових періодах, зазначених у таблиці (п. 1.2 Договору).

У відповідності до п. 1.4 Договору фактичний загальний обсяг постачання природного газу за цим договором складається з обсягів постачання природного газу по розрахункових періодах, фактично поставлених Постачальником Споживачу протягом строку дії цього.

Згідно з п. 2.6 Договору приймання - передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою (за наявністю) акта приймання-передачі природного газу, в якому зазначається фактичні обсяги спожитого газу та його вартість.

Як зазначено у п. 3.1 Договору ціна за 1 000 куб.м газу за цим Договором становить 5 300,00 грн, крім того ПДВ (20%) - 1 060,00 грн, всього разом з ПДВ 6 360,00 грн.

До ціни газу, визначеної у п. 3.1. цього Договору (додатковими угодами до Договору), додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 - 124,16 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн за 1000 куб.м на добу (п. 3.3 Договору).

Споживач зобов`язується сплатити за цим Договором з урахуванням ціни, визначеної у п. 3.1 цього Договору (додатковими угодами до нього), та тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, визначеного у п. 3.3 цього Договору, 6 508,99 грн за 1000 куб.м з ПДВ (п. 3.4 Договору).

У п. 3.3.1 Договору передбачено, що у разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою Регулятора ринку природного газу, ціна на газ, визначена в п. 3.4. Договору (додаткових угодах до Договору) змінюється, у зв`язку із чим Постачальник формує акт приймання-передачі природного газу, за відповідною послугою, з урахуванням нових тарифів, без погодження зі Споживачем.

Положеннями п. 3.5 Договору визначено, що сума платежу за розрахунковий період (далі - сума платежу за газ) визначається як добуток обсягу газу, замовленого на розрахунковий період, та вартості 1000 куб.м газу, визначеної у п. 3.4. цього Договору.

Оплата за цим Договором здійснюється Споживачем на рахунок Постачальника у наступні строки:

-34% від суми платежу за газ - до 10 числа розрахункового періоду;

-33% від суми платежу за газ - до 20 числа розрахункового періоду;

- 33% від суми платежу за газ - до 30 числа розрахункового періоду (п. 3.6 Договору).

При цьому, у п. 3.8 Договору узгоджено, що остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акта (актів) приймання-передачі природного газу.

Згідно з п. 3.7 Договору Споживач самостійно розраховує суму платежу за газ і забезпечує оплату в строки, передбачені пунктом 3.6. цього Договору.

У п. 4.2.1 Договору передбачено обов`язок Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу та інших платежів згідно з умовами цього Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу до 31.12.2020, а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання. Відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України умови цього Договору можуть застосовуватися до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2020. За взаємною згодою Сторін Договір може бути припинено достроково. При цьому, Сторона, яка має намір розірвати Договір письмово попереджає про це іншу Сторону за 30-ть календарних днів до запланованої дати розірвання (п. 10.1 Договору).

В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди №1 - 12 до Договору (а.с. 23-34), якими, зокрема, внесено зміни до п. 3.1, 3.3. 3.4 Договору в частині визначення вартості товару:

- №1 від 22.01.2020 - 6 049,03 грн з 01.02.2020;

- №2 від 25.02.2020 - 5 749,03 грн з 01.03.2020;

- №3 від 24.03.2020 - вартість послуг з транспортування 148,99 грн - з 01.04.2020;

- №4 від 30.04.2020 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 5 500,02 грн з 01.05.2020;

- №5 від 25.05.2020 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 4 500,00 грн з 01.06.2020;

- №6 від 25.08.2020 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 4 500,00 грн з 01.09.2020;

- №7 від 23.10.2020 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 6 936,00 грн з 01.11.2020;

- №8 від 26.11.2020 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 6 384,00 грн з 01.12.2020;

- №9 від 28.12.2020 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 7 500,00 грн з 01.01.2021;

- №10 від 10.02.2021 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 8 316,00 грн з 01.02.2021;

- №11 від 26.02.2021 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 7 980,00 грн з 01.03.2021;

- №12 від 26.03.2021 - ціна природного газу без послуг з транспортування - 7 806,00 грн з 01.04.2021.

Договір та вказані додаткові угоди до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками.

Як зазначено у позові, на виконання умов Договору, Постачальник передав у власність Споживача природний газ (з урахуванням вартості послуги транспортування природного газу) на загальну суму 300 011,25 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 35-40):

- акт №2636 від 30.11.2020 на суму 40 852,78 грн;

- акт №4528 від 31.12.2020 на суму 65 426,53 грн;

- акт №773 від 31.01.2021 на суму 15 327,78 грн;

- акт №2827 від 28.02.2021 на суму 81 440,88 грн;

- акт №5124 від 31.03.2021 на суму 68 710,01 грн;

- акт №6762 від 30.04.2021 на суму 28 253,27 грн.

Зазначені акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Позивач вказує, що відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ на загальну суму 237 983,50 грн та здійснив наступні оплати за Договором на користь Постачальника, що підтверджується інформацією про надходження коштів на рахунки останнього за період з 01.12.2020 по 29.09.2021 (а.с. 15):

- №285 від 11.12.2020 на суму 12 500,00 грн,

- №1214 від 14.12.2020 на суму 28 352,78 грн,

- №1224 від 28.12.2020 на суму 35 426,53 грн,

- №355 від 19.02.2021 на суму 20 704,19 грн,

- №385 від 12.03.2021 на суму 100 000,00 грн,

- №454 від 05.05.2021 на суму 41 000,00 грн.

За твердженням позивача, заборгованість відповідача за Договором з урахуванням часткової оплати вартості поставленого газу становить 124 404,16 грн.

У позовній заяві зазначено про направлення відповідачу претензії від 10.09.2021 року №119/07-9867-2021 з вимогою погасити основну заборгованість в сумі 124 404,16 грн, 1 932,13 грн 3 % річних, інфляційних втрат в розмірі 373,21 грн, 9 470,17 грн пені та 13 678,29 грн штрафу, що разом становить 149 857,96 грн (а.с. 41-44).

Відповіді на вказану претензію позивач не отримав, борг відповідачем не погашено.

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо оплати отриманого природного газу, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Апелянт оскаржує рішення Господарського суду Кіровоградської області в частині відмови у стягненні основного боргу у розмірі 62 376,41 та 3% річних у розмірі 123,04 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання на підставі господарських договорів є господарсько-договірними зобов`язаннями; при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (абзац другий ч. 4 ст. 179 ГК України): господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналогічні приписи закріплені ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГК України, а саме, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Положеннями ст. 655 ЦК України закріплено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами статті 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач здійснив поставку газу відповідачу на загальну суму 300 011,25 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу (а.с. 35-40).

Як вказав позивач, відповідач частково розрахувався за поставлений газ на загальну суму 237 983,50 грн.

Таким чином, розмір боргу становить 62027,75 грн (300 011,25 - 237 983,50).

Доказів погашення відповідачем заборгованості у розмірі 62 027,75 грн. матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені обставини, вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 62 027,75 грн є обґрунтованими, в іншій частині стягнення основного боргу, судом першої інстанції, правомірно відмовлено з урахуванням умов Договору, норм законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних від основного боргу у розмірі 2 135,06 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 3 % річних в сумі 153,28 грн за зобов`язаннями січня 2021 року позивачем нараховано, виходячи із вартості газу - 77 704,19 грн.

Однак, згідно з наявним у справі актом приймання-передачі природного газу №773 від 31.01.2021 вартість поставленого газу в січні 2021 року (разом з послугами на транспортування) становить 15 327,78 грн.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, перерахування судом першої інстнції, колегія суддів встановила, що розрахунок 3% річних складає 2012,02 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2021 у справі 912/3173/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Березкіна

Суддя Е.В. Орєшкіна