22.02.2022Справа № 910/8377/21
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В.,
розглянувши заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ"
про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8377/21
за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ"
до відповідача ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ"
третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України
третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
третя особа - 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 5 876 538,55 грн.,
без виклику учасників справи.
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ" звернулось до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" про стягнення 5 876 538,55 грн., з яких: 4 833 198,66 грн. - сума основного боргу, 481 663,95 грн. - штраф, 397 529,52 грн. - пеня, 164 146,42 грн. - 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 закрито провадження у справі №910/8377/21 в частині позивних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення суми основного боргу в розмірі 4 833 198,66 грн., позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ" штраф в розмірі 240 831,97 грн, пеню в розмірі 198 764,76 грн, 3% річних в розмірі 164 146,42 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 88 148,08 грн., в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

31.01.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/8377/21 в розмірі 61 880,00 грн.

21.02.2022 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача на заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява позивача про вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивачем було надано попередній (орієнтовний) розрахунок розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, згідно якого такий розмір склав 33 000,00 грн. При цьому позивачем було зазначено, що докази, на підтвердження понесених товариством витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду в порядку ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, до відповіді на відзив позивачем було додано ордер на підставі Договору про надання правової допомоги №01/2019 від 01.02.2019 на ім`я адвоката Дмищук В.Б. серії АА №1115375 від 12.06.2021 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2120 від 27.01.2005.

В свою чергу, при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/8377/21, позивачем долучено Додатковий Договір про надання правової допомоги від 12.04.2021 (до Договору про надання правової допомоги №01/2019 від 01.02.2019), укладений між Фізичною особою-підприємцем Дмищук Вікторією Борисівною (виконавець) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ" (замовник).

Разом з цим, в п.3 Додаткового Договору про надання правової допомоги від 12.04.2021 сторони домолись, що враховуючи складність справи, кваліфікацію, досвід і завантаженість адвоката, розмір гонорару за надання правової допомоги було визначено сторонами за погодинною ставкою у розмірі 2 800,00 грн./година. Витрати, які будуть понесені адвокатом або його помічником у зв`язку із виконанням доручень Товариства, були включені до узгодженої сторонами погодинної ставки.

Сторони у п. 4 Договору також домовились, що Товариство здійснює попередню оплату гонорару в розмірі 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень 00 коп.) без ПДВ, в наступному порядку: 20 000,00 грн. перераховуються в строк до 30.04.2021; 50 000,00 грн. перераховуються в строк до 30.06.2021. На виконання цих умов, Товариством було здійснено наступні сплати грошових коштів: 20 000,00 грн. сплачено 30.04.2021, що підтверджується платіжним дорученням №1493 від 30.04.2021; 50 000,00 грн. сплачено 16.06.2021, що підтверджується платіжним дорученням №1580 від 16.06.2021.

Згідно п. 5 та п. 6 Договору, остаточний гонорар визначається у розмірі передбаченому актами виконаних робіт (наданих послуг), що є додатками до цього Договору. Правова допомога вважається наданою після підписання акту виконаних робіт (наданих послуг), який скріплюється печатками сторін.

27.01.2022 року між сторонами складено Акт виконаних робіт (наданих послуг), в якому сторони погодили, що було надано правову допомогу у цій господарській справі на загальну суму 61 880,00 грн. без ПДВ, згідно розрахунку та детального опису Акті.

З урахуванням вищенаведеного, позивачем в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення визначено загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 61 880,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Як встановлено судом, позивачем долучено до матеріалів справи належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у сумі 61 880,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

В свою чергу, судом враховано, що відповідач заперечив проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначених позивачем у сумі 61 880,00 грн. За доводами відповідача, заявлений розмір витрат є необґрунтованим, завищеним за обсягом витраченого часу адвокатом, має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також є неспівмірним зі складністю справи. Крім того, відповідач зазначив, що стягнення витрат на правову допомогу у сумі 61 880,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції становить надмірний тягар для відповідача. При цьому, відповідач просить, в разі задоволення заяви, обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу до 1 грн.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиці правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов до висновку, що обґрунтованою є сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Беручи до уваги запровадження карантину та особливого режиму роботи суду, зважаючи на період перебування судді Приходько І.В. на лікарняному, заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/8377/21, розглядалась 22.02.2021.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ" задовольнити частково.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ" (Україна, 08104, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Мироцьке, ВУЛИЦЯ РАДГОСПНА, будинок 1, ідентифікаційний код 40091994) 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складений 22.02.2022.

Суддя І.В. Приходько