ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. Справа№ 910/10239/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Махініч Р.В.

відповідача - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро"

на рішення Господарського суду м. Києва від 11.11.2021 р. (повний текст складено 22.11.2021 р.)

у справі № 910/10239/21 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро"

до Фізичної особи-підприємця Колібаби Геннадія Миколайовича

про стягнення 1174409,66 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Колібаби Геннадія Миколайовича про стягнення 39919,35 грн боргу за договором № 01/3010 оренди нерухомого майна від 30.10.2015 р., 11978,44 грн інфляційних втрат, 5234,00 грн пені, 10820,87 грн відшкодування за електроенергію та 1106457,00 грн упущеної вигоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем, як орендарем, умов укладеного договору оренди нерухомого майна в частині здійснення оплати.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.11.2021 р. у справі № 910/10239/21 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови щодо стягнення 39919,35 грн основного боргу, 11978,44 грн інфляційних втрат, 5234,00 грн пені, 10820,87 грн відшкодування за електроенергію, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що строк давності перервався у зв`язку з направленням ним листа від 24.10.2018 р. про визнання наявності боргового зобов`язання за договором оренди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10239/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10239/21 та призначено її до розгляду на 25.01.2022 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 р. було відкладено розгляд справи до 08.02.2022 р.

У судовому засіданні 08.02.2021 р. представник позивача надав усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності відсутності вказаного представника суду не надано.

Також у матеріалах справи відсутні докази про те, що представник відповідача був позбавлений можливості через будь-які перешкоди, в тому числі і карантинні, бути присутнім у судовому засіданні.

Крім цього відповідач не наполягав на обов`язковій участі його представника у судовому засіданні, відповідного клопотання від нього не було подано апеляційному суду.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

30.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Колібабою Геннадієм Миколайовичем (далі - орендар) було укладено договір № 01/3010 оренди нерухомого майна (далі - договір).

Цим договором регулюються правовідносини, пов`язані з передаванням орендодавцем орендареві у строкове платне користування наступної будівлі (далі - об`єкт): майстерня "Модуль" інвентарний № 0402 та "бригадний будинок" інвентарний № 0351 (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. п. 1.1.1 - 1.1.3 договору об`єкт - це окремий будинок з підсобними (допоміжними) спорудами. Адреса об`єкту: Київська область, Бориспільський район, село Іванків, вул. Леніна, 117а. Загальна площа: майстерня "Модуль" - 1037,4 кв. м, "бригадний будинок" - 71,0 кв. м.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору орендодавець передає об`єкт в оренду орендарю протягом 3-х днів з моменту підписання договору. Передача об`єкта орендарю здійснюється на підставі акта приймання-передачі, який підписується сторонами та буде свідчити про фактичну передачу об`єкта орендодавцем та його прийняття орендарем в користування згідно з умовами договору.

Як передбачено п. 5.1 договору, розмір орендної плати за орендне користування об`єктом складає 5000,00 грн на місяць (п. 5.1. договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Строк дії договору закінчується 30.10.2016 р. (п. п. 11.2, 11.3 договору).

Згідно з актом прийому-передачі від 30.10.2015 р., який підписано представниками сторін та скріплено їх печатками, на виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежиле приміщення: майстерня «Модуль» інвентарний № 0402 загальною площею 1037,4 кв. м та «Бригадний будинок» інвентарний № 0351, що розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Іванків вул. Леніна, 117 а.

18.10.2017 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 01/1810 про наявну заборгованість разом з повідомленням про припинення договору.

28.08.2018 р. позивач направив на адресу відповідача лист-повідомлення № 02/2808 про наявну заборгованість.

28.09.2018 р. позивач направив на адресу відповідача лист-повідомлення про припинення дії договору з 30.10.2018 р.

19.04.2019 р. позивач направив на адресу відповідача лист-повідомлення про сплату орендної плати та сплату за спожиту електроенергію.

Відповіді на вказані листи позивача відповідач не надав, заборгованість з орендної плати та витрати за електроенергію не сплатив.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав свої зобов`язання щодо сплати орендної плати за договором оренди та не відшкодував витрати за спожиту електричну енергію, як це передбачено п. 7.1 договору. Також позивач вважає, що відповідач з 01.11.2018 р. незаконно займає об`єкт оренди, тому Товариство з обмеженою відповідальністю зазнало значних збитків, які полягають в неотриманні орендної плати за користування об`єктом за 27 місяців на загальну суму 1106457,00 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як передбачено ч. 6 ст. 238 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2 договору орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця наперед не пізніше 25 числа поточного місяця.

Згідно з п. 7.1 договору орендар за цим договором бере на себе наступні зобов`язання, зокрема: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату; самостійно і за власний рахунок здійснювати поточний ремонт об`єкта, що орендується, протягом строку оренди; нести всі витрати з експлуатації об`єкта, що орендується, зокрема: відшкодувати орендодавцеві витрати за спожиту орендарем електроенергію згідно показників лічильника.

Вбачається, що за невиконання вказаних пунктів договору позивач нарахував відповідачу заборгованість з орендної плати та заборгованість за електроенергію за загальний період з січня 2017 року по березень 2018 року.

Як передбачено ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вбачається, що Фізична особа-підприємець Колібаба Геннадій Миколайович звертався до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном - технологічним устаткуванням для виробництва круп, комбікормів, зберігання зерна, яке знаходиться в орендованих приміщеннях.

Так, рішенням Господарського суду Київської області від 28.05.2019 р. у справі № 911/2794/18 позов задоволено частково; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" повернути на користь Фізичної особи-підприємця Колібаби Г.М. напівпричіп ЛТ 191; напівпричіп АСП 25; автомобіль МАЗ 54323 032; напівпричіп бортовий; вантажник Балканкар - 1 штука; контейнер морський 20 футів - 3 штуки; туалет вуличний - 1 штука; будка собача - 2 штуки; силовий кабель 90 кВТ в ізоляції - 160 метрів; кран балка 3т (в комплекті) - 1 штука; кран балка 1,5 (в комплекті) - 1 штука; силовий кабель 55 кВт - 75 метрів; плафони освітлення на вуличних стовпах - 2 штуки; ворота в`їздні із замком - 1 штука; камери відеоспостереження - 3 штуки; лінія виробництва крупи Оптимак 15 - 1 штука; лінія виробництва комбікормів ОГМ 0.8; бункер з подрібнювачем та електромотором - 1 штука; подрібнювач з електромотором - 3 штуки; шнек зерновий - 4 штуки; змішувач кормів СКФ 6 - 1 штука; сепаратор 1СМ-15 (ЦОК) - 1 штука; норія з електромотором зернова - 1 штука; охолоджувач гранули ОГМ 1,5 з двома електромоторами - 1 штука; бункер зі шнеком з електромотором - 1штука; гранулятор ОГМ 0,8 зі шнеком з двома електромоторами - 1 штука; шафи управління обладнанням - 3 штуки; каретки тельферов з тросами, крюками, електромоторами та пультом управління - 2 штуки; насос водний - 1 штука; бойлер - 1 штука; компресор повітряний - 1 штука; рокла - 2 штуки; загрузочна платформа - 1 штука; відводящий транспортер стрічкового типу ОТ-1 - 1 штука; стіл фасовочний - 2 штуки; профнастил 1200 м.кв., в іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 10.06.2019 р. доповнено резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області 28.05.2019 р. у справі № 911/2794/18 щодо надання доступу до об`єкта оренди для здійснення демонтажу та вивезення майна відповідно до переліку.

Постановою Північного апеляційного суду від 09.01.2021 р. у справі № 911/2794/18 рішення Господарського суду Київської області від 28.05.2019 р. в редакції додаткового рішення Господарського суду Київської області від 10.06.2019 р. змінено, позов задоволено частково; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" повернути на користь Фізичної особи-підприємця Колібаби Геннадія Миколайовича майно: напівпричіп ЛТ 191; напівпричіп АСП 25; автомобіль МАЗ 54323 032; напівпричіп бортовий; вантажник Балканкар-1 штука; контейнер морський 20 футів - 3 штуки; камери відеоспостереження - 3 штуки; лінія виробництва крупи Оптимак 15 - 1 штука; лінія виробництва комбікормів ОГМ 0.8; бункер з подрібнювачем та електромотором - 1 штука; подрібнювач з електромотором - 3 штуки; шнек зерновий - 4 штуки; змішувач кормів СКФ 6 - 1 штука; сепаратор 1СМ-15 (ЦОК) - 1 штука; норія з електромотором зернова - 1 штука; охолоджувач гранули ОГМ 1,5 з двома електромоторами - 1 штука; бункер зі шнеком з електромотором - 1 штука; гранулятор ОГМ 0,8 зі шнеком з двома електромоторами - 1 штука; шафи управління обладнанням - 3 штуки; каретки тельферов з тросами, крюками, електромоторами та пультом управління - 2 штуки; насос водний - 1 штука; бойлер - 1 штука; компресор повітряний - 1 штука; рокла - 2 штуки; загрузочна платформа - 1 штука; відводящий транспортер стрічкового типу ОТ-1 - 1 штука; стіл фасовочний - 2 штуки, шляхом надання доступу до об`єкта оренди для здійснення демонтажу та вивезення майна відповідно до переліку; в іншій частині позову відмовлено.

Також, судом у справі № 911/2794/18 було встановлено, що станом на час розгляду спору договірні відносини за договором оренди № 01/3010 від 30.10.2015 р. фактично припинені. Посилаючись на наявність заборгованості з орендної плати, стосовно якої сторони не дійшли згоди, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" вважає, що договір припинено відповідно до п. 11.9 договору, а Фізична особа-підприємець Колібаба Г.М., у свою чергу, не бажає продовжувати з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" договірні відносини, у зв`язку з чим надіслав на його адресу повідомлення про розірвання договору.

Однак, у справі № 911/2794/18 не встановлено чіткої дати припинення договірних відносин за договором оренди нехумого майна № 01/3010 від 30.10.2015 р., в той час як у даній справі такі обставини дослідженню не підлягають.

У той же час, у справі № 911/2794/18 встановлено, що договір припинено відповідно до п. 11.9. договору, а отже, правовідносини можна вважати припиненими на підставі надісланого листа позивача № 02/2808 від 28.08.2018 р. з 30.10.2018 р.

Станом на час розгляду даної справи орендований об`єкт не було повернуто на користь орендодавця та не сплачено заборгованість з орендної плати та з плати за електричну енергію.

Стосовно заявленого відповідачем строку позовної давності колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як було встановлено вище, право позивача на отримання орендної плати було порушено, відтак є правові підстави для застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до розрахунку позивача останнім місяцем, за який у відповідача виникла заборгованість, є березень 2018 року, тому строк давності за такими вимогами сплинув у березні 2021 року.

Вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" звернулось до Господарського суду м. Києва із позовом 22.06.2021 р.

Доводи скаржника про те, що строк давності переривається у зв`язку з направленням позивачем листа від 24.10.2018 р. про визнання наявності боргового зобов`язання за договором оренди, колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Як вбачається зі змісту листа Фізичної особи-підприємця Колібаби Геннадія Миколайовича від 24.10.2018 р., останній гарантує оплату за оренду та електроенергію, однак точної суми та періоду оплати в такому листі не вказано.

Таким чином, строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за орендну плату в розмірі 39919,35 грн та заборгованості за електроенергію в розмірі 10820,87 грн сплив у березні 2021 року.

У зв`язку з тим, що було пропущено строк позовної давності щодо основної вимоги, тому похідні вимоги про стягнення 11978,44 грн інфляційних втрат та 5234,00 грн 3% річних також задоволенню не підлягають.

Щодо заявленої до стягнення упущеної вигоди в розмірі 1106457,00 грн колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, позивач посилається на інформаційно-аналітичну довідку Всеукраїнського інституту права і оцінки щодо розміру збитків, завданих Товариству з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" внаслідок невиконання договору оренди з Фізичною особою-підприємцем Колібабою Г.М. № 15/21 від 21.04.2021 р.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи не є абстрактними, а реально були б ним отримані в разі використання вказаних приміщень. Позивач має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди обґрунтовані лише припущенням можливого прибутку у разі використання спірних приміщень, що є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач.

Відповідальність за порушення строків повернення орендованого майна встановлена ст. 785 ЦК України у вигляді неустойки.

Таким чином, положеннями ст. 765 ЦК України захищено права орендодавця після припинення договору оренди. Вказана норма запобігає спричиненню орендодавцеві майна матеріальних збитків, пов`язаних із неможливістю використання такого майна орендодавцем після припинення договору оренди.

Для стягнення упущеної вигоди оцінюють докази (1) дії позивача, спрямовані на реальне отримання доходів, що є предметом спору; (2) причинно-наслідковий зв`язок між діянням відповідача та неотриманим доходом та (3) документальне підтвердження розміру упущеної вигоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1106457,00 грн упущеної вигоди є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 11.11.2021 р. у справі № 910/10239/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 11.11.2021 р. у справі № 910/10239/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ван-Агро".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.04.2022 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В.Андрієнко

В.В. Шапран