ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р. Справа№ 910/7223/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Тютюнника Євгена Володимировича на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021

у справі №910/7223/21 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом фізичної особи-підприємця Тютюнника Євгена Володимировича до фізичної особи-підприємця Тростянської Анжели Зіновіївни про стягнення 159517,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Тютюнник Євген Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи- підприємця Тростянської Анжели Зіновіївни 159517,24 грн, з яких: 122705,57 грн основного боргу та 36811,67 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №6/06/17Т від 06.06.2017 в частині здійснення оплати за поставлений товар у встановлений цим правочином строк.

16.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що жодна видаткова накладна після завершення дії договору сторонами не підписувалася, подальші відносини відбувалися на усних домовленостях, за товар, доставлений в належному стані, сплачено в повному обсязі.

Місцевим господарським судом відзив на позов до розгляду не прийнято та повернуто заявнику з огляду на відсутність доказів на підтвердження надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7223/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що відповідачем належними та допустимими в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту поставки відповідачу товару на суму 122705,57 грн, вартість якого заявлено до стягнення в рамках даної справи, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 122705,57 грн є безпідставними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Тютюнник Євген Володимирович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в поновному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що суд першої інстанції, не прийнявши відзив на позов до розгляду, порушив основоположні принципи судочинства щодо змагальності сторін та рівності усіх учасників судового процесу та позбавив права позивача на справедливий судовий розгляд. Позивач вказує, що у відзиві на позов відповідач визнав факт поставки товару, до якого додано акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020 по 22.02.2021, згідно якого відповідачем підтверджено факт наявності у нього заборгованості перед позивачем у сумі 122705,57 грн. Також позивач стверджує, що факт поставки товару підтверджується здійсненням відповідачем часткової оплати товару на суму 15000 грн 05.02.2021.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

06.06.2017 між фізичною особою-підприємцем Тютюнником Євгеном Володимировичем, як постачальником, та фізичною особою-підприємцем Тростянською Анжелою Зіновіївною, як покупцем, було укладено договір поставки № 6/06/17Т (надалі - Договір), відповідно до пп. 1.1, 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю парфюрмерно-косметичну продукцію (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Найменування, асортимент та ціна товару визначаються за цим договором на підставі Специфікації постачальника, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.3 Договору асортимент, кількість і ціна товару, що поставляється, визначаються в накладних та складаються на кожну партію товару, що поставляється, та є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що кожна партія товару повинна супроводжуватися двома примірниками відповідної накладної на товар, які повинні бути оформлені належним чином та завірені печаткою постачальника і підписами уповноважених осіб. Покупець відправляє постачальнику довіреність, яка виписується на кожну партію товару, і один екземпляр накладної, що завіряється підписом і печаткою, не пізніше ніж через три дні після отримання товару.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору товар постачається за цінами, зазначеними в Специфікації та накладних на товар. Загальна сума договору складає загальну вартість товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій, визначених у накладних.

У відповідності до пп. 6.1, 6.2 Договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України - гривні. Оплата покупцем товару за цим договором здійснюється з відстроченням платежу, в термін, що не перевищує 14 календарних днів з дня отримання товару покупцем, про що є відмітка на товарно-транспортній накладній.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Договору поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно ІНКОТЕРМС 2010, якщо інше не встановлене за домовленістю сторін. Конкретне місце поставки узгоджується сторонами. Поставка товару здійснюється постачальником окремими партіями. Найменування, асортимент, кількість та бажані терміни постачання партії товару визначаються в Заявці, яка оформлюється в довільній формі. Сторони домовилися, що Заявки можуть надаватися постачальнику у письмовій формі, електронною поштою, факсимільним зв`язком або у інший спосіб, прийнятний для покупця.

Пунктом 2.5 Договору встановлено, що зобов`язання постачальника щодо поставки та передачі замовленого покупцем товару (який відповідає умовам цього договору, кількості, якості та комплектності) вважаються виконаними в момент вручення товару постачальником покупцю та підтверджується підписами сторін або уповноважених осіб у накладній та довіреності на товар.

Згідно з п.п. 5.1 - 5.3 Договору прийом-передача товару відбувається в пункті поставки, вказаному у заявці та накладних. У момент передачі товару постачальник повинен передати покупцеві наступні документи: накладну на товар, підписану уповноваженою особою постачальника та скріплену печаткою постачальника; інші документи згідно договору та діючого законодавства. Покупець зобов`язаний забезпечити прийом партій товару.

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що в разі здійснення покупцем часткової оплати, а також вчинення інших дій, які свідчать про схвалення факту отримання товару, як то підписання акту звірки, направлення письмового звернення, листа, телеграми тощо, то покупець в подальшому не може посилатись на неотримання товару з мотивів відсутності належних повноважень представника на отримання такого товару і покупець зобов`язується сплатити його вартість.

Відповідно до пп. 10.1, 10.2 Договору даний договір вступає в дію з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх печатками та діє до 31.12.2017. Якщо сторони не мають одна до одної ніяких претензій та не заявляли в письмовій формі про бажання розірвати договір, цей договір автоматично продовжується ще на один календарний рік на тих же умовах.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, даний Договір неодноразово пролонговувався та у спірний період був чинним, оскільки доказів здійснення однією із сторін заяви про розірвання Договору в порядку п. 10.2 матеріали справи не містять.

За правовою природою укладений між сторонами Договір № 6/06/17Т від 06.06.2017 є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до. ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за період з 02.06.2020 по

01.12.2020 постачальником на виконання Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 387401,25 грн, однак, в порушення умов Договору покупець не надав постачальнику належним чином засвідчені зі свого боку видаткові накладні та не оплатив товар в повному обсязі. Як стверджує позивач, відповідач за період з

02.06.2020 по 16.01.2021 сплатив затовар 249695,68 грн, а після отримання претензії - здійснив платіж 05.02.2021 у сумі 15000,00 грн, а тому станом на момент звернення до суду у відповідача існує заборгованість у розмірі 122705,57 грн. При цьому позивач зазначав, що поставка товару здійснювалась перевізником постачальника - Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 11.05.2020 і факт відправлення товару позивачем та отримання його відповідачем (його уповноваженими особами) підтверджуються копіями експрес-накладних та листами ТОВ «Нова Пошта» №663 вих-21 від 26.04.2021, №08208 від 27.04.2021; заявки за Договором направлялись з електронної пошти відповідача і за усною домовленістю з відповідачем поставка товару здійснювалася на адреси та особам, зазначеним у замовленні.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що експрес-накладні ТОВ «Нова Пошта» не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України поставки відповідачу товару на суму 122705,57 грн, заборгованість з оплати якого заявлено до стягнення в рамках даної справи, оскільки такі накладні не містять переліку конкретного товару, що направлявся у відповідних відправленнях, не містять жодних посилань, що відправка здійснювалася в рамках Договору № 6/06/17Т від 06.06.2017; при цьому, отримувачем в ряді накладних вказувався не відповідач, а інші особи.

Матеріали справи не містять ані специфікацій, ані заявок відповідача на поставку товару на суму 122705,57 грн (в яких було б визначено асортимент, кількість та ціна товару), ані допустимих доказів погодження направлення товару на адреси інших осіб, зазначених у замовленні.

Надані позивачем роздруківки з електронної пошти не є заявками на поставку товару в розумінні п. 2.2 Договору, оскільки не містять найменування, асортименту, кількості товару, а також в них вказується, що лист направлено Анжелою Тростянською як керівником компанії AT Group (а не фізичною особою-підприємцем Тростянською Анжелою Зіновіївною як стороною Договору № 6/06/17Т від 06.06.2017).

При цьому, суд зауважує, що всі надані позивачем до позовної заяви видаткові накладні відповідачем оплачені, що підтверджується з наданих позивачем копій меморіальних ордерів, які у графі Призначення платежу містять посилання на конкретний номер та дату накладної.

В свою чергу, у меморіальному ордері №2PL212051 від 05.02.2021 на суму 15000,00 грн, наданому позивачем на підтвердження часткової оплати товару після звернення до відповідача з претензією, у призначенні платежу вказано лише «Оплата за товар, Тростянська Анжела Зіновїївна »; посилань на конкретну накладну (накладні), що у відповідності до п. 2.6 Договору свідчило б про факт визнання позивачем отримання конкретних одиниць товару та певну суму, даний меморіальний ордер не містить.

Отже, позивачем належними та допустимими в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту поставки відповідачу товару на суму 122705,57 грн, вартість якого заявлено до стягнення в рамках даної справи, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 122705,57 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачем не доведено виникнення у відповідача обов`язку з оплати товару на суму 122705,57 грн та, відповідно, факту прострочення виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу також задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції не вбачає процесуальних порушень при здійсненні місцевим господарським судом не прийняття до розгляду та повернення відповідачу відзиву на позов.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Тютюнник Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 у справі №910/7223/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи у справі №910/7223/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 28.04.2022.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

М.Г. Чорногуз