ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2022 р. Справа№ 910/12650/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021

у справі № 910/12650/21 (суддя Васильченко Т.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 19678,66 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 19 678, 66 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що внаслідок неналежного технічного обслуговування вагону №62079264 при його ремонті на ВП "Ремонтне вагонне депо Козятин" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" відповідачем було завдано позивачу збитки у розмірі 19 678, 66 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" збитки у розмірі 19 678 грн. 66 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та більш вірогідних доказів, які б свідчили, що зсув букси колісної пари №0029- на наступний же день після виходу з ремонту, сталося з причин, які не залежали від дій саме вагонного депо, яке проводило цей ремонт та несе гарантійну відповідальність за належне і якісне повне обстеження буксового вузла колісної пари №0029- вагону №62079264 при проведенні ремонтних робіт.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції прийнято із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених в рішення суду, обставинам справи. Зокрема скаржник вважає, що звертаючись із даним позовом, позивач не надав доказів, які б підтверджували б належне виконання ним взятих на себе зобов`язань за договором комісії. Відповідач наголошує, що позивачу слід було звернутися до комітента щодо відшкодування понесених витрат на ремонт вагона, оскільки позивач діє від свого імені, проте за рахунок комітента (ТОВ «Аурум Транс») щодо майна, яке належить на праві власності комітентові. Крім того скаржник вважає, що договір комісії №300518-К від 30.05.2018 року закінчив свою дію 31.12.2018 року. Й наостанок відповідач вважає, що матеріали справи не містять доказів доведеності вини відповідача у причині виникнення дефекту внаслідок проведення неякісного ремонту вагону.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

28.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

31.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/12650/21.

15.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідача у справі, надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аурум Транс" (далі - комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" (далі - комісіонер) укладено договір комісії №300518-К пунктом 1.1 якого визначено, що цим договором врегульовані взаємовідносини сторін, що виникають в процесі виконання комісіонером доручень комітента, що мають за мету організацію проведення деповського та поточного ремонту напіввагонів власності комітента.

Відповідно до п. 1.2 договору комісіонер здійснює зазначені дії від свого імені, за рахунок комітента, на умовах, найбільш вигідних для комітента та у відповідності до вимог нормативних документів (Статуту залізниць України) та діючого законодавства України.

В межах вказаного договору комісії, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аурум Транс" доручило позивачу здійснювати організацію проведення деповського та поточного ремонту вагону №62079264.

05.01.2021 року на станції Козятин-товарний Південно-Західної залізниці складено повідомлення №9530 (форма ВУ-23М) на ремонт або технічне обслуговування вагону №62079264, який прибув з потягом №93826 із зазначенням несправності "нагрів підшипника в корпусі".

Телефонограмою №183 повідомлено власника вагону про його відчеплення від потягу з причини нагріву буксового вузла колісної пари №0029-.

На ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці проведено розслідування причин нагріву або руйнування буксового вузла колісних пар вагону №62079264 та встановлено, що нагрів буксового вузла відбувався через обводнення мастила внаслідок деформації гумової прокладки між кріпильною кришкою та корпусом букси, що призвело до вигорання мастила, утворення надирів на упорному кільці, підвищення тертя, та як наслідок нагріву буксового вузла та визначено винне підприємство ВКМ Батуринська.

12.01.2021 року у вагонному депо Козятин Південно-Західної залізниці складено акт-рекламацію (форми ВУ-41М) на вузли та деталі вагона, які не витримали гарантійного терміну після виготовлення, ремонту, модернізації на вагон №62079264 та визначено колісну пару з характером дефекту - нагрів буксового вузла.

Для проведення ремонту вагона №62079264 ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці складено дефектну відомість форми ВУ-22 від 13.01.2021 року, якою визначені назви необхідних робіт, а саме: обточку та повну ревізію ходової частини, ревізію підшипників та випробування гальм.

За результатом проведення ремонту вагона №62079264 ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці складено повідомлення №9363 від 13.01.2021 року форми ВУ-36М та 31.01.2021 року - калькуляцію витрат на технічне обслуговування вагона №62079264 на суму 5 034, 62 грн.

01.02.2021 року між ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці та позивачем підписано акти виконаних робіт №142/396 з технічного обслуговування вагона з відчепленням на суму 5 034, 62 грн та №143/396 з подавання та забирання вагона на суму 960, 67 грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що на підставі виставлених рахунків, позивачем здійснено оплату виставлених рахунків ВЧДР Козятин Південно-Західною залізницею за проведений ремонт колісної пари №0029-, про що свідчать платіжні доручення №282 від 01.03.2021 року на суму 5 034, 62 грн та №283 від 01.03.2021 року на суму 960, 67 грн

В подальшому, як зазначає позивач, після виходу вагону №62079264 з ремонту, 14.01.2021 року на станції Клепарів Львівської залізниці складено повідомлення №2076 (форма ВУ-23М) на ремонт або технічне обслуговування вказаного вагону, у зв`язку з його забракуванням через несправність - зсув букси та нагрів підшипника в корпусі букси.

Телефонограмою №30 від 15.01.2021 року повідомлено власника вагону про його відчеплення від потягу з причини несправності №151 зсув букси колісної пари №0029-.

На ВЧДЕ Клепарів Львівської залізниці проведено розслідування причин нагріву або руйнування буксового вузла колісних пар вагону №62079264 та встановлено, що зсув букси відбувся через невідповідність геометричним розмірам корпусу букси, а саме: ширина корпусу (від торця корпусу зі сторони лабіринту до торця корпусу зі сторони кріплення кріпильної кришки) становила 240,3 мм (ширина еталонного корпусу букси 242 мм), внаслідок чого, вихід корпусу букси відносно лабіринтного кільця становила більше 1,7 мм, що є порушення вимог п. 14.2.6 таблиці 13 та п. 19.1 Інструкції ЦВ-0143 та визначено винне підприємство - ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці.

При цьому, у вказаному плані розслідування представником ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці викладено особливу думку та зазначено, що монтаж даної колісної пари виконано згідно Інструкції ЦВ-0143, вини ВЧДР Козятин не вбачає.

20.01.2021 року вагонним депо Клепарів Львівської залізниці складено акт-рекламацію №1 (форма ВУ-41М) на вузли та деталі вагона, які відмовили, а саме буксовий вузол колісної пари, останній ремонт якого проведено ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці у січні 2021 року; характер дефекту - зсув букси.

За висновком комісії причиною виникнення дефекту є зсув букси відносно лабіринтного кільця, що викликано невідповідністю геометричним розмірам корпусу букси, а саме: ширина корпусу (від торця корпусу зі сторони лабіринту до кінця корпусу зі сторони кріплення кріпильної кришки становила 240,3 мм (ширина еталонного корпусу букси 242 мм), внаслідок чого вихід корпусу букси відносно лабіринтного кільця становив більше 1,7 мм, що є порушенням вимог пункту 14.2.6 таблиці 13 та пункту 19.1 Інструкції ЦВ-0143; винне підприємство - ВЧДР Козятин Південно-Західної залізниці.

Для проведення ремонту вагона №62079264 складено дефектну відомість форми ВУ-22 від 22.01.2021 року за якою у ходовій частині проведено повну ревізію без обточування, а у гальмівному обладнанні заміну гальмівних колодок з повною пробою гальм.

За результатом проведення повторного ремонту вагона №62079264 Експлуатаційним вагонним депо Клепарів складено повідомлення №2510 від 22.01.2021 року форми ВУ-36М та 26.01.2021 - калькуляцію витрат на технічне обслуговування вагона з його відчепленням у розмірі 18 375, 28 грн.

26.01.2021 року між ВЧДЕ Клепарів Львівської залізниці та позивачем підписано акт виконаних робіт №50/(_020 з технічного обслуговування вагону з відчепленням та виконання робіт подавання-забирання вагону на загальну суму 19 678, 66 грн. (т. 1 а.с. 54).

В подальшому, на підставі виставленого рахунка, позивачем здійснено оплату технічного обслуговування вагону з відчепленням та виконання робіт подавання-забирання вагону, про що свідчить платіжне доручення №109 від 27.01.2021 року на суму 19 678, 66 грн. (т. 1 а.с. 55).

У квітні 2021 позивач звернувся до відповідача з претензію про відшкодування понесених додаткових витрат в сумі 19 678, 66 грн, які є збитками позивача, оскільки через проведення неякісного першого ремонту вагона №62079264 позивач був вимушений понести додаткові витрати на повторний ремонт.

Однак, відповідач відмовив у відшкодуванні збитків, з підстав того, що у висновку комісії зазначено про те, що причиною нагріву (руйнування) підшипника став зсув букси, а саме невідповідність геометричними розмірам корпусу букси відносно лабіринтного кільця так як їх відхилення становило більше 1,7 мм, тоді як фактично таке відхилення було в межах допустимих, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Отже спір у даній справі виник на думку позивача у зв`язку з тим, що внаслідок неналежного технічного обслуговування вагону №62079264 при його ремонті на ВП "Ремонтне вагонне депо Козятин" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" відповідачем було завдано позивачу збитки у розмірі 19 678, 66 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи не погоджується з висновком суду першої щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Щодо доводів скаржника стосовно закінчення строку дії договору комісії №300518-К від 30.05.2018 року 31.12.2018 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов додаткової угоди №5 від 18.12.2020 року строк дії договору комісії №300518-К від 30.05.2018 року продовжено до 31.12.2021 року.

За приписами ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії (ч. 1 ст. 1013 ЦК України).

З викладеного вище судом встановлено, що ТОВ Транс Енерджи є комісіонером відповідно до укладеного з ТОВ Аурум Транс договору комісії від 30.05.2018 року № 300518-К. Умовами вказаного договору передбачено, що комісіонер зобов`язується виконувати доручення комітента, що мають за мету організацію проведення деповського та поточного ремонту напіввагонів власності комітента.

Згідно з ч. 1 ст. 1022 Цивільного кодексу України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Таке положення законодавства корелюється з умовами Договору комісії від 30.05.2018 року № 300518-К.

Відповідно до умов п.п. 4.3., 4.4. Договору комітент зобов`язаний сплатити комісіонерові комісійну винагороду в розмірі, передбаченому п. 5.1. цього договору. Комітент зобов`язаний відшкодувати комісіонерові, крім сплати комісійної винагороди, можливі інші документально підтверджені витрати.

У пунктах 5.1., 5.3. Договору врегульовано, що комісійна винагорода, що повинна бути виплачена комісіонерові, становить 7% від суми всіх витрат, пов`язаних з організацією та проведенням ремонту рухомого складу.

Комісійна винагорода та сума, витрачена комісіонером по виконаним дорученням комітента, повинні бути виплачені комітентом у строк 5 робочих днів від дня подання звіту комітенту про виконане доручення. У суму витрат комісіонера по виконанню доручення комітента входять також інші підтверджені відповідними документами витрати.

В той же час, колегія суддів зазначає, що звертаючись із цим позовом, позивач не надав доказів, які б підтверджували належне виконанням ним взятих на себе зобов`язань за згаданим договором комісії, зокрема, у матеріалах справи відсутнє підтвердження надання позивачем ТОВ Аурум Транс звіту щодо виконання ремонтних робіт по вагону № 62079264, що належить ТОВ Аурум Транс на праві власності.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до п. 1.2 договору комісіонер здійснює зазначені дії від свого імені, за рахунок комітента, на умовах, найбільш вигідних для комітента та у відповідності до вимог нормативних документів (Статуту залізниць України) та діючого законодавства України.

Крім того пунктом 2.2. цього ж Договору встановлено, що витрати по оплаті залізничного тарифу до зазначеної станції для проведення ремонту рухомого складу здійснюються за рахунок комітента.

Як вбачається з норм чинного законодавства, а також умов договору комісії, ТОВ Транс Енерджи слід було звертатися до комітента - ТОВ Аурум Транс щодо відшкодування понесених витрат на ремонт вагона № 62079264, оскільки позивач діє від свого імені, проте за рахунок ТОВ Аурум Транс щодо майна, яке належить на праві власності комітентові.

З огляду на, що колегія суддів погоджується із твердженнями відповідача у частині щодо недоведеності позивачем свого права на звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Власник вагона № 62079264 - ТОВ Аурум Транс зобов`язаний був відшкодувати понесені ТОВ Транс Енерджи витрати на ремонт вказаного вагона, а також виплатити комісійну винагороду у розмірі, погодженому сторонами у договорі.

Правові відносини між позивачем та власником вантажного вагона № 62079264, щодо якого позивач просить стягнути заподіяні збитки, визначені у договорі комісії від 30.05.2018 року № 300518-К, за аналізом умов якого витрати, пов`язані з ремонтом вантажного вагона повинен нести власник такого вагона.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з положеннями статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

Разом з тим, погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків не нівелює обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків. У зв`язку з цим кредитор повинен був довести: (1) протиправність поведінки (порушення умов договору), (2) наявність збитку; (3) причинний зв`язок; (4) вину.

Суд звертає увагу, що закон надає сторонам можливість визначити лише розмір збитків. Спрощення правил визначення розміру збитків не усуває застосування правил про підстави застосування такого заходу відповідальності. Тобто позивач повинен довести, що порушення боржником зобов`язання завдало йому збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач у справі зазнав збитків, що свідчить про відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на сукупність наведеного, сколегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 року у справі №910/12650/21 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 року №910/12650/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 року №910/12650/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

« 1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 19 678, 66 грн. відмовити у повному обсязі.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" (03028, м. Київ, вул. Оскольська, буд. 31, офіс 21) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код 40081221) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять гривень) 00 коп.

4. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12650/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко