ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2022 р. Справа №914/2855/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желік М.Б.

секретар судового засідання Олійник Н.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця № 2120-1/720 від 16.02.2022

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2022 (повний текст рішення складено 31.01.2022, суддя Долінська О.З.)

у справі № 914/2855/21

за позовом Керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Городоцької міської ради Львівської області, м. Городок

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця, м. Львів

про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону природного навколишнього середовища в розмірі 152871,34 грн.

за участю представників:

прокурор - Бобик С.;

від позивача - не з`явились;

від відповідача - Левицька О.

16.09.2021 року до Господарського суду Львівської області звернувся Керівник Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Городоцької міської ради Львівської області до Акціонерного товариства «Українська залізниця» від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 152871,34 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач АТ «Українська залізниця», у відповідності до ст.17 Кодексу, є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій лісовому господарству території. Водночас, відповідач не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив самовільну порубку на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення. За таких обставин, відповідач має відшкодувати шкоду, заподіяну лісу (навколишньому природному середовищу) внаслідок порушення лісового та природоохоронного законодавства.

Прокурор зауважив, що Городоцька міська рада Львівської області є уповноваженим органом на представництво інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки внаслідок незаконної порубки лісових насаджень на її території завдано збитків навколишньому природному середовищу. Однак, позивачем належних заходів щодо судового захисту порушених інтересів держави та територіальної громади не вжито. В результаті чого, прокурор звернувся до суду з даним позовом за захистом інтересів держави, оскільки незаконна порубка лісу та не відшкодування в подальшому збитків, завдає істотної шкоди місцевому бюджету та регіональному розвитку, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що в свою чергу негативно впливає на екологічну обстановку та економічну незалежність і безпеку держави.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.01.2022 року у справі № 914/2855/21 (суддя О.З. Долінська) позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на користь позивача Городоцької міської ради Львівської області - 152871,34 грн. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища; стягнуто з відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Львівської обласної прокуратури 2293,07 грн. понесених витрат на сплату судового збору (а.с. 218-232).

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що 23.10.2019 року на території, яка належить відповідачу, як постійному лісокористувачу, виявлено факт незаконної порубки дерев, про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства за № 36. Факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів встановлено протоколами огляду місця події від 14.02.2020. Місцевий господарський суд зазначив, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності, при цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як постійний лісокористувач має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території та відшкодувати матеріальну шкоду, яка становить суму 152871,34 грн.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його прийнятим без з`ясування обставин, які мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, дійсним обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:

1) судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам відповідача щодо представництва прокуратурою інтересів держави в суді. Крім того, на думку скаржника у даному спорі відсутній державний інтерес, оскільки подання позову до винних осіб про відшкодування шкоди незаконною порубкою лісу у лісосмузі залізниці в напрямку Львів-Мостиська-2 є виключним інтересом Регіональної філії;

2) суд першої інстанції помилково ототожнює два окремі види відносин, а саме відносини із порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та відносини, які випливають із незаконної порубки лісу, що регулюються різними матеріальними нормами;

3) судом не враховано, що Залізницею було вжито усіх заходів охорони її лісосмуги, в тому числі було подану заяву про вчинення кримінального правопорушення за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України за фактом незаконної порубки дерев в смузі захисних лісонасаджень залізниці за напрямком Львів-Мостиська по прив`язці км 23 пк1-10, ліва сторона колії за ходом кілометрів;

4) скаржник наголошує, що Залізниці надавалась в постійне користування саме земельна ділянка загальною площею 62,2886 га з цільовим призначенням для забезпечення функціонування залізничного транспорту, а не лісосмуга з захисними лісонасадженнями. Пустомитівська окружна прокуратура не надала доказів у вигляді рішення органів, акта приймання-передачі лісосмуги, про те що Залізниця є постійним лісокористувачем, натомість Залізницею подано доказ, що лісосмуга знаходиться на її балансі.

Керівник Пустомитівської окружної прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою. Зокрема, зазначає, що з метою дотримання ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Пустомитівською окружною прокуратурою 15.06.2021 на адресу Городоцької міської ради скеровано лист за №14.55/04-16- 1760 вих-21 про надання інформації та копій документів, а також проінформовано про виявлені порушення. Таким чином, органу місцевого самоврядування із змісту згаданого запиту достовірно стало відомо про порушенння інтересів держави та можливість останньої на вжиття заходів позовного характеру щодо стягнення завданої шкоди відповідачем. Однак, листом від 23.06.2021 за №78.2098/0/2-21 Городоцька міська рада повідомила про невжиття заходів, у зв`язку з завантаженістю юридичного сектору останньої, крім того, орган місцевого самоврядування, достовірно знаючи про виявлені прокурором порушення, просив прокуратуру вжити заходи представницького характеру. Наведене свідчить про неналежне здійснення органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави. Прокурор не погоджується з твердженнями скаржника, що відповідно до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Лісового кодексу України не підпадає «порушення охорони захисних лісів», що включає поняття смуги захисних лісонасаджень, оскільки відповідно до ст.4 Лісового кодексу України захисні насадження лінійного типу належать до лісового фонду України. Прокурор наголошує, що відповідач, як постійний лісокористувач та особа, що має здійснювати державну лісову охорону, не довів, що він, на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, вжив усіх заходів щодо забезпечення охорони і збереження лісів, що стало наслідком заподіяння шкоди шляхом незаконної вирубки дерев. З огляду на викладене, просить рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2022 у справі № 914/2855/21 залишити без змін, апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця « в особі РФ «Львівська залізниця» - без задоволення.

Городоцька міська рада Львівської області надала письмові пояснення на апеляційну скаргу аналогічного змісту, наведеному прокурором у відзиві на апеляційну скаргу, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, в зв`язку з чим просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Прокурор просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:

23.10.2019 працівниками Виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» спільно з майстром по виконанню робіт вказаного підрозділу виявлено незаконну порубку дерев породи дуб звичайний в кількості 9 одиниць та 1 дерева породи ясен звичайний у виділі №21 кварталу №33 захисного лісонасадження на землях AT «Українська залізниця», що по напрямку Львів-Мостиська по прив`язці км 23 пк1-10, ліва сторона колії за ходом кілометрів, про що складено акт № 36 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства (а.с. 26-27).

25 жовтня 2019 року начальник ВП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» звернувся до Городоцького відділення поліції Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення правопорушення лісового законодавства (а.с. 25).

За даним фактом 10.12.2019 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України. Розслідуванням вищевказаного кримінального провадження особи, які вчинили незаконну порубку дерев не встановлені.

Факт незаконної порубки дерев породи дуб звичайний в кількості 9 одиниць та 1 дерева породи ясен звичайний у виділі №21 кварталу №33 захисного лісонасадження на землях AT «Українська залізниця» підтверджується протоколом огляду місця події від 14.02.2020, протоколами допиту свідків ОСОБА_1 від 14.01.2020, ОСОБА_2 від 18.02.2020, листом ВП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» від 16.03.2020, який адресований старшому слідчому Городоцького ВП Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області (а.с. 28-31, 32-36, 50-51).

Відповідно до довідки від 16.03.2019 № ПЧЛ-1/200 про суму завданої державі шкоди внаслідок вчинення незаконної порубки лісу по напрямку Львів-Мостиська, км 23 пк1-10, кв 33, вид. 21, начальником ВП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» розраховано збитки завдані державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір яких становить 152871,33 грн. (а.с. 58).

В матеріалах справи міститься висновок експерта Львівського науково-дослідного екпсертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справи України №17/21 від 09.06.2020, відповідно до якого, документально та розрахунково підтверджується встановлена актом огляду місця події вчинення правопорушення лісового господарства від 23.10.2019 № 36 шкода в розмірі 152871,34 грн., спричинена внаслідок вчинення порубки дерев, а саме 9 дерев породи дуб звичайний та 1 дерева породи ясен звичайний, що розташовано в кварталі № 33 виділу №21 захисних лісонасадженнях залізниці третьої виробничої дільниці, що по напрямку руху Львів-Мостиська по прив`язці км 23 пк1-10, ліва сторона колії за ходом кілометрів, що поблизу с. Заверещиця Городоцького району Львівської області (а.с. 61-67).

Як вбачається з матеріалів справи, Керівником Пустомитівської окружної прокуратури неодноразово направлялися звернення до голови Городоцької міської ради з метою отримання інформації на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», про результати вжитих міською радою заходів, спрямованих на стягнення із Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» збитків, завданих державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 152871,34 грн. Одночасно, у вказаних листах запитувалася інформація про те, чи будуть вживатися такі заходи (лист керівника Пустомитівської окружної прокуратури за вих. №14.55/04-16-1760 Вих.-21 від 15.06.2021, лист В.о. керівника Пустомитівської окружної прокуратури за вих. № 14.55/04-16-3221 Вих. -21 від 28.08.2021) (а.с. 59-60, 90-91).

У відповідь на лист керівника Пустомитівської окружної прокуратури за вих. №14.55/04-16-1760 Вих.-21 від 15.06.2021, Городоцька міська рада Львівської області повідомила, що не зверталась з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 152871,34 грн. шкоди, завданої незаконною рубкою лісу та просила Пустомитівську окружну прокуратуру звернутися в інтересах Городоцької міської ради до суду із даним позовом (лист за вих. № 78.2098/0/2-21 від 23.06.2021) (а.с. 72-73).

Листом за № 14.55/04-16-3633 Вих.-21, скерованим на адресу Городоцької міської ради, Керівник Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області повідомив про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді (а.с. 92-93).

Предметом спору у цій справі є вимога Керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Городоцької міської ради Львівської області про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 152871,34 грн.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Як встановлено судом, спір у справі виник у зв`язку з виявленням факту самовільної рубки дерев, що знаходяться в межах земельних ділянок, які передані в постійне користування відповідачеві за Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 179677 (а.с. 52-57).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

За нормами статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.

За приписами частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів.

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 Лісового кодексу України).

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані: 1) забезпечувати посилення водоохоронних, захисних, кліматорегулюючих, санітарно-гігієнічних, оздоровчих та інших корисних властивостей лісів з метою поліпшення навколишнього природного середовища та охорони здоров`я людей; 2) забезпечувати безперервне, невиснажливе і раціональне використання лісових ресурсів для задоволення потреб виробництва і населення в деревині та іншій лісовій продукції; 3) здійснювати відтворення лісів; 4) забезпечувати підвищення продуктивності, поліпшення якісного складу лісів і збереження біотичного та іншого природного різноманіття в лісах; 5) здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень; 6) раціонально використовувати лісові ділянки (стаття 64 Лісового кодексу України).

Частиною 2 статті 86 Лісового кодексу України визначено, що власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік протипожежних та інших заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (ст. 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Згідно з статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 105 Лісового кодексу України унормовано, що особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Як вбачається з матеріалів даної господарської справи, 25 жовтня 2019 року начальник ВП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» звернувся до Городоцького відділення поліції Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення порушення лісового законодавства, а саме незаконної порубки дерев породи дуб звичайний в кількості 9 одиниць та 1 дерева породи ясен звичайний у виділі №21 кварталу №33 захисного лісонасадження на землях AT «Українська залізниця», додавши акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 36 від 23.10.2019.

Лісосмуга вздовж колії за напрямком Львів-Мостиська по прив`язці км 23 пк 1-10, ліва сторона за ходом кілометрів, знаходиться на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування відповідача, що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 179677. Також захисні лісонасадження Львів-Мостиська-2 знаходяться на балансі відповідача, що підтверджується інвентарною карткою обліку основних засобів форми 03-6 № 360 від 01.01.2021 (а.с. 114-115) та входять в межі земельної ділянки, що перебуває на праві постійного користування земельною ділянкою відповідача згідно вказаного вище Державного акта серії ЯЯ № 179677.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що 23.10.2019 року на території, яка належить відповідачу, як постійному лісокористувачу, виявлено факт незаконної порубки дерев, факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів також встановлено протоколом огляду місця події від 14.02.2020.

На підставі акта огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства за № 36 від 23.10.2019 року та додатку № 1 до постанови КМУ від 23 липня 2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» проведено розрахунок шкоди, заподіяної лісу внаслідок вчинення незаконної рубки дерев породи дуб звичайний в кількості 9 одиниць та 1 дерева породи ясен звичайний, та встановлено, що загальний розмір шкоди становить 152871,34 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положення вказаної норми передбачають, що підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди.

У даній справі відповідач не довів відсутності його вини в незаконній порубці дерев породи дуб звичайний в кількості 9 одиниць та 1 дерева породи ясен звичайний у виділі №21 кварталу №33 захисного лісонасадження на землях AT «Українська залізниця», що по напрямку Львів-Мостиська по прив`язці км 23 пк1-10, ліва сторона колії за ходом кілометрів.

З огляду на вищенаведені норми права та враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 152871,34 грн.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що матеріали справи не містять жодного акта перевірки органу державного контролю чи іншого належного доказу про виявлені порушення та недоліки, допущені підприємством щодо охорони лісів від спірної незаконної порубки.

Однак, суд критично оцінює вказані твердження скаржника, оскільки в силу вищеописаних положень Лісового кодексу України, відповідач зобов`язаний забезпечувати охорону та захист лісових насаджень на відведеній йому території, але свого обов`язку не виконав, внаслідок чого було незаконно вирубано дерева, що зафіксовано в акті огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 36 від 23.10.2019 року та протоколі огляду місця події від 14.02.2020, складеного старшим слідчим Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури (а.с. 32).

Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавши вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень допустив самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (незаконна порубка дерев, завдана шкода, протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони лісу, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю відповідача, вина) та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди.

Доводи скаржника про відсутність повноважень у прокурора для звернення до суду з даним позовом є безпідставними, враховуючи таке:

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 з урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вбачається із матеріалів справи, позов заявлено Керівником Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Городоцької міської ради Львівської області. Прокурор у позовній заяві зазначив, що Городоцька міська рада Львівської області є уповноваженим органом на представництво інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки внаслідок незаконної порубки лісових насаджень на її території завдано збитків навколишньому природному середовищу. Однак, належних заходів щодо судового захисту порушених інтересів держави та територіальної громади, в тому числі і після інформування окружною прокуратурою про установлений факт порушення вимог законодавства міською радою не вжито. В результаті чого, прокурор звернувся до суду з даним позовом за захистом інтересів держави, оскільки незаконна порубка лісу та не відшкодування в подальшому збитків, завдає істотної шкоди місцевому бюджету та регіональному розвитку, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що в свою чергу негативно впливає на екологічну обстановку та економічну незалежність і безпеку держави.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених у рішенні Господарського суду Львівської області від 20.01.2022 року у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 269, 273 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2022 у справі №914/2855/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 22.04.2022.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік