РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

15.04.2022Справа № 911/3425/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Приватного підприємства приватної фірми «Континент»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свєтпринт»

про стягнення заборгованості у розмірі 151 704,96 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство приватна фірма «Континент» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свєтпринт» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 151 704,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити товар, поставлений позивачем на виконання умов укладеного сторонами договору поставки № 0417В від 10.07.2017.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в заявленому до стягнення розмірі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.11.2021 матеріали вищевказаної позовної заяви були направлені за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2022, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 911/3425/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладеною.

Рада суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, вказала по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Так, ухвала суду від 13.01.2022 була отримана позивачем 19.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

Відповідачу копія вказаної ухвали суду направлена на адресу, яка вказана а Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з рекомендованим повідомленням за № 015, проте була повернута до суду з довідкою відділення поштового зв`язку, в якій причиною невручення вказаного поштового відправлення зазначено «адресат відсутній».

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

На адресу суду від позивача 14.02.2022 надійшли письмові пояснення, в яких останнім вказується, що заявлена до стягнення сума виникла за видатковою накладною № 435 від 22.09.2020, за якою позивачем поставлено відповідачу товар. У вказаній видатковій накладній зазначено, що поставка здійснюється згідно з договором, укладеного між сторонами у даній справі, № 0411В від 10.01.2011. Як правову підставу поданого позову позивачем вказаний укладений між сторонами договір № 0417В від 10.07.2017. При цьому, позивач вказує, що дія як одного, так і іншого договору не припинена, сторонами не заявлялось про розірвання таких договорів або ж зміну їх умов, господарські відносини сторін за укладеними договорами тривають.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

10.01.2011 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № 0411В згідно з умовами якого постачальник зобов`язався виготовити зі свого або давального матеріалу печатні циліндри (вали) або виконувати перегровірування, перехромування належних покупцю валів (циліндрів) (далі - продукція) та передати продукцію покупцю, а покупець - прийняти та оплатити продукцію (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2 договору асортимент та розміри партії продукції вказуються в специфікації, яка виготовляється на підставі заявки покупця та є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.8 договору право власності на продукцію переходить до покупця з моменту відвантаження (видачі) продукції зі складу постачальника уповноваженому представнику покупця або перевізнику.

Як визначено сторонами в п. 5.2 договору, ціна на конкретну партію продукції або період поставки встановлюється постачальником, узгоджується з покупцем в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Кожна партія продукції сплачується покупцем шляхом переказу грошових коштів на рахунок постачальника або по вказаним реквізитам. Умови оплати партії продукції наступні: відстрочка платежу на 30 календарних днів з дати відвантаження продукції зі складу постачальника (п. 5.3 договору).

Як погоджено сторонами в п. 10.3 договору, вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання останньою зі сторін і діє до 31.12.2011, а в частині виконання обов`язків до їх повного виконання.

Згідно з п. 10.4 договору, після завершення строку дії договору, даний договір автоматично продовжується на наступний рік в тому випадку, якщо жодна із сторін не заявила про розірвання даного договору.

Додатковою угодою № 4 від 29.12.2012 сторонами погоджено продовжити дію вищезазначеного договору до 31.12.2013.

Крім того, як встановлено судом під час розгляду даної справи, 01.07.2017 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір на виготовлення печатних форм № 0417В, згідно п. 2.1 якого, постачальник (позивач) зобов`язався виготовити зі свого матеріалу печатні форми або виконати перегровірування, рехромування належних покупцю (відповідачу) печатних форм (далі - продукція), та передати продукцію покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію.

Відповідно п. 3.1 договору покупець зобов`язаний в письмовому вигляді будь-яким зручним для себе способом (електронним або факсимільним зв`язком) завчасно надати постачальнику правильно заповнену індивідуальну заявку. За вимогою постачальника покупець зобов`язаний надати оригінал-макет або креслення друкованої форми.

Згідно з п. 3.2 договору замовлення вважається прийнятим до виконання, тільки якщо постачальник прийняв замовлення покупця в письмовому вигляді, повідомивши про це покупця будь-яким зручним для себе способом (електронним або факсимільним зв`язком).

Згідно з п. 6.4 договору кожна партія товару оплачується покупцем прямим банківським переказом на рахунок постачальника або по вказаним реквізитам протягом 30 (тридцяти банківських днів) з дати відвантаження партії продукції.

Відповідно п. 11.1 вказаного договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та дії до 31.12.2019. Строк дії даного договору автоматично продовжується на один календарний рік, якщо жодною із сторін не буде проінформовано іншу сторону про свій намір розірвати даний договір.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що 01.09.2020 між сторонами підписано специфікацію до заявки на виготовлення печатних форм № 5645 від 25.08.2020, в якій, зокрема, узгоджено про виготовлення позивачем 8 печатних валів на загальну суму 151 704,96 грн. Умови поставки сторонами погоджено - EXW м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 91-Б, відповідно до правил Інкотермс 2010.

Умови оплати у вказаній специфікації сторонами погоджено таким чином, що продукція має бути оплачена протягом 30 календарних днів з дати відвантаження продукції. Датою відвантаження є дата підписання видаткової накладної.

22.09.2020 між позивачем та представником відповідача, який діяв на підставі довіреності № 435 від 22.09.2020, було підписано видаткову накладну № 2022091, згідно з якою підтверджується факт передачі позивачем відповідачу узгодженої у специфікації продукції на суму 151 704,96 грн. У вказаній видатковій накладній підставою виникнення відносин сторін вказано договір № 0411В від 10.01.2011.

При цьому позивач зазначає, що відповідачем не здійснено розрахунок за поставлену продукцію.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 09.04.2020 позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за поставлену продукцію.

Також розмір заборгованості в розмірі 151 704,96 грн підтверджується підписаними між сторонами актами звірки розрахунків, а саме за 9 місяців 2020 року та 1 півріччя 2021 року.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд керувався таким.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом враховано, що товар, який було поставлено позивачем відповідачу за видатковою накладною № 2022091 від 22.09.2020 з посиланням на договір № 0411В від 10.01.2011, який в свою чергу передбачав автоматичну пролонгацію (п. 10.4 договору), обумовлений сторонами в специфікації від 01.09.2020, в якій визначено умови поставки та оплати такого товару.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 151 704,968 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позовних вимог покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свєтпринт» (03134, м. Київ, вул. Пшенична, 8, код 30550039) на користь Приватного підприємства приватної фірми «Континент» (49008, м. Дніпро, вул. Тимірязева, 31, код 19142547) основний борг у розмірі 151 704,96 грн (сто п`ятдесят одну тисячу сімсот чотири грн грн 96 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2275,58 грн (дві тисячі двісті сімдесят п`ять грн 58 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 15.04.2022.

Суддя О.Г. Удалова