ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року

м. Київ

cправа № 922/1555/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2021

у справі № 922/1555/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Мігунова Володимира Івановича

до Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради

про визнання протиправними дій та скасування арешту,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Мици Юрія Вікторовича

до Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни

про визнання протиправними дій та скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Мігунов Володимир Іванович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С., в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 у справі № 640/21272/18 на нежитлові приміщення підвалу №№ 133,144 загальною площею 55,2 кв.м; частину приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м; 1-го поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м, літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м, літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м, літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м, літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ. "Л-1" загальною площею 108,8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові.

В межах вказаної справи також подано позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - фізичної особи-підприємця Мици Юрія Вікторовича, до Державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С., в якому ФОП Мица Ю.В. просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 у справі № 640/21272/18 на нежитлові приміщення підвалу №№ 133,144 загальною площею 55,2 кв.м; частину приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м; 1-го поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м, літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м, літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м, літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м, літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ. "Л-1" загальною площею 108,8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові.

До Господарського суду Харківської області 29.04.2021 ФОП Мігуновим В.І. подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просив визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Прядко О.С. щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12719/18) на нежитлові приміщення підвалу №№112-132,134-143, загальною площею 1154,5кв.м; 1-го поверху №№1-19, загальною площею 1035,9 кв.м; частину приміщення 1-го поверху №20, загальною площею 70,8 кв.м; 2-го поверху №№26-66, загальною площею 1208,1 кв.м; 3-го поверху №№67-111, загальною площею 1226,0 кв.м в літ. "А-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові. Зазначену заяву прийнято судом першої інстанції та розгляд справи здійснювався з її врахуванням.

Місцевим господарським судом встановлено, що фізична особа-підприємець Мігунов Володимир Іванович, на підставі договору міни нерухомого майна від 07.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С., придбав у власність частку у розмірі 7894/10000 у праві власності на об`єкт нерухомого майна, що складається з нежитлових будівель: літ. "А-2" загальною площею 4905,0 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м, літ "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м, літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м, літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 140,9 кв.м, літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м, літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м, розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, будинок 6 (шість). Право власності на відповідне нерухоме майно (частку у праві власності на нерухоме майно) зареєстроване 07.04.2017, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84538808 від 07.04.2017. Реєстраційний номер зазначеного об`єкта нерухомого майна 01.

У подальшому рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2017 у справі № 922/3711/17 здійснено поділ об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 01 та визнано право власності ФОП Мігунова В.І. на об`єкт нерухомого майна у складі частини нежитлової будівлі літ. "А-2", розташованої за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, будинок № 6 (шість), що складається з приміщень підвалу №№ 112-132, 134-143, загальною площею 1154,5 кв.м; приміщень 1-го поверху №№1-19, загальною площею 1035,9 кв.м; частини приміщення 1-го поверху №20, загальною площею 70,8 кв.м; приміщення 2-го поверху №№ 26-66, загальною площею 1208,1 кв.м; приміщення 3-го поверху № 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м.

Право власності ФОП Мігунова В.І. на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване у встановленому порядку.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 накладено арешт на нежитлові приміщення підвалу №№ 112-132,134-143, загальною площею 1154,5кв.м; 1-го поверху №№ 1-19, загальною площею 1035,9 кв.м; частину приміщення 1-го поверху № 20, загальною площею 70,8 кв.м; 2-го поверху №№ 26-66, загальною площею 1208,1 кв.м; 3-го поверху №№ 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м в літ. "А-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по ву. Шевченка, 6 у м. Харкові.

Крім того, за результатами проведення електронних торгів ДП "СЕТАМ" у грудні 2017 року відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" (протокол про проведені електронні торги від 04.12.2017 № 301338, акт про проведені електронні торги від 14.12.2017) ФОП Мица Юрієм Вікторовичем було придбано об`єкт нерухомості, що складається з нежитлових приміщень підвалу №№ 133, 144 загальною площею 55,2 кв.м; частини приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м; першого поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м в літ. "А-2", та нежитлових будівель літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м, літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м, літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м, , літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м, літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, будинок 6 (шість).

На підставі вказаного акта про проведені електронні торги від 14.12.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С. 20.03.2018 набувачу було видано відповідне свідоцтво за номером 305. Того ж дня, 20.03.2018, право власності Мица Юрія Вікторовича на вищевказане нерухоме майно було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 25330642).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 накладено арешт на нежитлові приміщення підвалу №№133,144 загальною площею 55,2 кв.м; частину приміщення 1-го поверху №20 загальною площею 48,0 кв.м; 1-го поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ."Б-1" загальною площею 104,2 кв.м, літ."В-1" загальною площею 111,2 кв.м, літ."Г-1" загальною площею 11,4 кв.м, літ."Д-1" загальною площею 28,6 кв.м, літ."Е-1" загальною площею 124,5 кв.м, літ."З-1" загальною площею 144,0 кв.м, літ."К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ."Л-1" загальною площею 108,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000281 від 26.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, на 6 місяців, тобто до 26.03.2021 включно.

Проте постановою слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області від 16.12.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 26.09.2018, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Позивачем 16.04.2021 була подана заява відповідачу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 45160065 для проведення державної реєстрації обтяження, припинення арешту нерухомого майна на нежитлові приміщення та нежитлові будівлі з реєстраційним номером 101, що розташовані Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, будинок 6.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Прядко Олесею Сергіївною № 57700982 від 16.04.2021 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з тих підстав, що заява про державну реєстрацію подана неналежною особою, подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації.

Третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, 16.04.2021 була подана заява відповідачу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 45158596 для проведення державної реєстрації обтяження, припинення арешту нерухомого майна на нежитлові приміщення та нежитлові будівлі з реєстраційним номером 101, що розташовані Харківська область, м. Харків, вулиця Шевченка, будинок 6.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Прядко Олесею Сергіївною № 57700142 від 16.04.2021 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з тих підстав, що заява про державну реєстрацію подана неналежною особою, подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21 позов ФОП Мігунова В.І. задоволено частково. Скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12719/18) на нежитлові приміщення підвалу №№112-132,134-143, загальною площею 1154,5 кв.м; 1-го поверху №№ 1-19, загальною площею 1035,9 кв.м; частину приміщення 1-го поверху №20, загальною площею 70,8 кв.м; 2-го поверху №№26-66, загальною площею 1208,1 кв.м; 3-го поверху №№ 67-111, загальною площею 1226,0 кв.м в літ. "А-2", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові. В іншій частині позову відмовлено. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ФОП Мица Ю.В. задоволено частково. Скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12720/18) на нежитлові приміщення підвалу №№ 133,144 загальною площею 55,2 кв.м; частину приміщення 1-го поверху №20 загальною площею 48,0 кв.м; 1-го поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м в літ. "А-2", та нежитлові будівлі літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м, літ."В-1" загальною площею 111,2 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м, літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м, літ."Е-1" загальною площею 124,5 кв.м, літ."З-1" загальною площею 144,0 кв.м, літ."К-1" загальною площею 269,6 кв.м, літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розташовані по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в частині скасування арешту на майно, місцевий господарський суд виходив з того, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц вказано, що судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження. Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги як позивача, так і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в частині скасування арештів, накладених на відповідні об`єкти нерухомого майна ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12719/18) та від 15.11.2018 у справі № 640/21272/18 (н/п 1-кс/640/12720/18), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України як особи, яка не залучена до розгляду у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її інтереси, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив це рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ( вх. №2013 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі.

Ухвала мотивована тим, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки Міністерства розвитку громад та територій України судом першої інстанції не вирішувалися, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова 26.11.2021 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій, посилаючись на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 (колегія суддів у складі: Слободін М.М. - головуючий, Шутенко І.А., Гребенюк Н.В.) закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова на рішення Господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21.

В обґрунтування своєї позиції суд апеляційної інстанції зазначив, що: а) на час звернення прокурора з апеляційними скаргами право власності на спірне майно не належить державі в особі будь-яких установ чи підприємств; б) відсутні законні підставі ставити належність речового права приватним суб`єктам (позивачам) під сумнів; в) остаточною ухвалою суду від 30.08.2021 встановлена відсутність інтересу на оскарження рішення суду у Міністерства розвитку громад та територій України, яке визнано належним (заінтересованим) суб`єктом у судових справах № 922/82/20 та № 953/24224/19, і ця ухвала прокурором не оскаржувалася. За таких умов у прокурора та Фонду державного майна України не вбачається порушеного речового права, наявність якого свідчить про право на апеляційне оскарження. Також апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність у цій справі законного інтересу Фонду державного майна України. Відтак, оскільки питання про права (обов`язки) та інтереси Фонду державного майна України судом першої інстанції не вирішувалися, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова на рішення місцевого господарського суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного господарського суду від 23.12.2021, Заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу передати для продовження розгляду до Східного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права (ч. 3 ст. 22, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") та порушив норми процесуального права (ст.ст. 1, 173-174 КПК України, ст.ст. 11, 20, 86, 231, 236-238 ГПК України, ст. 19 ЦПК України).

За доводами прокурора, на час виникнення спірних правовідносин (щодо звільнення з-під арешту нерухомого майна) органом управління УДНДІ "Укрводгео" є Фонд державного майна України, який має законний і легітимний інтерес щодо повернення спірного нерухомого майна. До того ж саме правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес". Також всупереч приписам ст. 278 ГПК України взагалі поза увагою суду залишено той факт, що порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 ГПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги. В свою чергу, суд першої інстанції не врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 відступила від її висновку, сформульованого в пункті 49 постанови від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, у частині того, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК України 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства, та зазначила, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

В обґрунтування підстав відкриття касаційного провадження прокурор зазначив п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм прав у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, та абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстави, передбаченої абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 10.03.2022 та витребувано матеріали матеріали справи № 922/1555/21 (з урахуванням пп. 17.10 п. 17 ч. 1 Перехідних положень ГПК України) з Господарського суду Харківської області / Східного апеляційного господарського суду.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надходило відзиву на касаційну скаргу у встановлений в ухвалі від 18.02.2022 строк.

Матеріали справи № 922/1555/21 надійшли до Верховного Суду 15.04.2022.

До Верховного Суду 02.05.2022 надійшли пояснення до касаційної скарги, у яких Фонд державного майна України просить касаційну скаргу задовольнити.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржену ухвалу апеляційного господарського суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження у даному випадку є ухвала Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2021, якою закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Фонду державного майна України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушеного права та законного інтересу Фонду державного майна України, наявність якого свідчить про право на апеляційне оскарження.

Так відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Отже, ГПК України передбачає необхідність з`ясування апеляційним господарським судом питання про те, чи вирішено оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, у випадку подання нею (або в її інтересах) апеляційної скарги.

Верховний Суд зазначає, що прокурор, який звертається з апеляційною скаргою з відповідним обґрунтуванням підстав її подання, повинен довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки органу, якого він визначив як орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та (або) обов`язки, то такі посилання, з огляду на наведене вище, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19).

Отже, як правильно зазначив апеляційний господарський суд, за змістом ст.ст. 17, 254 ГПК України особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку цих статей кодексу, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.01.2021 у справі № 925/1600/16).

Разом з цим, п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі чи подання прокурором апеляційної скарги в інтересах держави в особі органу, не залученого до участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника чи відповідного органу і які конкретно. Встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в іншому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

В даному випадку апеляційну скаргу було подано прокурором саме з підстав вирішення оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду питань про права та обов`язки Фонду державного майна України як органу державної влади, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо управління спірним майном, яке на думку прокурора незаконно вибуло з державної власності у власність позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як встановлено апеляційним господарським судом, з матеріалів даної справи не вбачається, що питання, які вирішено рішенням місцевого господарського суду стосуються прав, охоронюваних законом інтересів чи обов`язків Фонду державного майна України, якого прокурор визначив в апеляційній скарзі в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки за змістом оскаржуваного рішення, ним вирішено питання щодо скасування арешту на майно, зареєстроване на праві власності за позивачем та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, накладеного в рамках кримінального провадження, у зв`язку із закриттям такого провадження.

Тобто спір у справі № 944/1555/21 стосується скасування арешту майна, яке на праві власності належить приватним особам. При цьому цей спір не стосується оспорення права власності цих осіб, зокрема оспорення підстав набуття такого права та його державної реєстрації, оскільки відповідні спори вирішено судовими рішеннями в межах справ № 922/82/20 та № 953/24224/19, які набрали законної сили та якими підтверджено законність таких підстав.

При цьому, апеляційним господарським судом встановлено, що по-перше, прокурор у своєму позові не наводить характеристики права, яке вимагає захисту і не доводить, що скасування рішення суду або "відновлення" арешту є ефективним захистом будь-яких прав позивача. По-друге, сам Фонд державного майна України, у своєму листі від 04.11.2021 № 10-57-26108 інформує про відсутність у нього порушеного права або інтересу і не визнає існування порушення його прав або необхідності захисту законного інтересу.

Крім того, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 у даній справі закрите провадження за апеляційною скаргою прокурора, поданою в інтересах Міністерства розвитку громад та територій України, тобто того самого позивача, чий процесуальний інтерес (наявність процесуального інтересу) визнаний судами у справах № 922/82/20, № 953/24224/19.

При цьому апеляційний господарський суд зауважив про очевидну безпідставність посилання прокурора на передання спірного майна Фонду державного майна України, оскільки в дійсності відбулося передання ЦМК Український державний науково-дослідний інститут водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища "Укрводгео", і, оскільки передання відбулося в серпні 2020 року, спірне майно ніяким чином не могло знаходиться у складі ЦМК і бути переданим ФДМУ.

Більше того, Фонд державного майна України не був і не є учасником провадження у справах № 922/82/20 та № 953/24224/19, не подавав касаційних скарг, не заявляв жодних претензій на відповідне нерухоме майно. Як зазначалося вище, у своєму листі № 10-57-26108 від 04.11.2021 ФДМУ зазначив, що про наявність справи № 922/1555/21 Фонду стало відомо лише з повідомлення прокуратури від 29.09.2021 № 50-1728-21 і у Фонду відсутні будь-які матеріали щодо незаконності відчуження спірного майна по вул. Шевченко, 6 м. Харків.

З наведеного вбачається, що: а) на час звернення прокурора з апеляційними скаргами право власності на спірне майно не належить державі в особі будь-яких установ чи підприємств; б) відсутні законні підставі ставити належність речового права приватним суб`єктам (позивачам) під сумнів; в) остаточною ухвалою суду від 30.08.2021 встановлена відсутність інтересу на оскарження рішення суду у Міністерства розвитку громад та територій України, яке визнано належним (заінтересованим) суб`єктом у судових справах № 922/82/20 та № 953/24224/19, і ця ухвала прокурором не оскаржувалася.

Посилання прокурора на касаційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 02.06.2020 у справі № 922/82/20 та рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2020 у справі № 953/24224/19 визнані безпідставними, оскільки вказаними рішеннями відмовлено прокурору в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вони набрали законної сили. При цьому, вчинення дій щодо касаційного оскарження не зупиняє їх дію.

За таких умов Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного господарського суду, що у Фонду державного майна України не вбачається порушеного права, наявність якого свідчило б про право на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду в цій справі.

Оцінюючи можливу наявність у Фонду державного майна України законного інтересу, колегія суддів апеляційного господарського суду також встановила його відсутність у цій страві, і зазначила, що інтерес прокурора щодо обмеження обороту майна, яке належить приватним власникам, не можна вважати законним, оскільки ані держава, ані суспільство не ставлять перед собою мети створення штучних ускладнень приватним власникам у реалізації їх речових прав. До того ж у гіпотетичному випадку "відновлення" арешту прокурор створює ситуацію, в який обмеження обороту майна приватних суб`єктів є, а будь-яких прав на це майно у держави немає, що означає існування автономного, безцільного і нераціонального арешту.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками апеляційного господарського суду, що питання, які вирішено оскаржуваним рішенням суду не стосуються прав, охоронюваних законом інтересів чи обов`язків Фонду державного майну України, а доводи касаційної скарги вказаного не спростовують.

Посилання прокурора на неврахування висновку, викладеного у п. 35.9 постанови Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 917/154/15 не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки, по-перше, зазначаючи, що "повернення у державну власність нерухомого майна, незаконно відчуженого в процедурі фіктивного банкрутства, що було наслідком вчинення кримінального правопорушення, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом цього майна", Верховний Суд досліджував питання наявності або відсутності легітимної мети і пропорційності легітимній меті втручання у право право володіння майном відповідачами, в контексті відповідності втручання держави у право мирного володіння майном положенням Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. По-друге, вказаний спір стосувався визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна, в той час як спір у справі № 922/1555/21 не стосується встановлення дійсного власника майна, оскільки на це були спрямовані спори у справах № 922/82/20 та № 953/24224/19.

Що ж до посилань скаржника на те, що саме правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес", то вказане не є обґрунтуванням порушення прав Фонду державного майну України за обставин розглядуваної справи.

Що ж до доводів про те, що всупереч приписам ст. 278 ГПК України взагалі поза увагою суду залишено той факт, що порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 ГПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що у разі подання прокурором апеляційної скарги в інтересах держави в особі органу, не залученого до участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника чи відповідного органу і які конкретно. Встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є першочерговою та необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в іншому випадку апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Тобто встановлення обставин вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника чи відповідного органу є першочерговим для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яких, у даному спорі, апеляційним господарським судом встановлено не було, а тому у суду відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 278 ГПК України.

Що ж до доводів касаційної скарги в частині того, що суд першої інстанції не врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 відступила від її висновку, сформульованого в пункті 49 постанови від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, та зазначила, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства, то Верховний Суд зазначає, що оскаржуваною ухвалою апеляційного господарського суду закрито апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, і питання дотримання правил юрисдикції апеляційним судом не розглядалося, що унеможливлює перегляд Верховним Судом відповідних доводів скаржника.

Враховуючи викладене та беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками апеляційного господарського суду, що рішенням місцевого господарського суду питання про права, інтереси та (або) обов`язки Фонду державного майна України судом першої інстанції не вирішувалися, у зв`язку з чим ним правильно закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова на рішення Господарського суду Харківської області від 07.05.2021 у справі № 922/1555/21 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, атому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Окрім цього, Суд зазначає, що дана постанова винесена в межах розумних строків з урахуванням введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та його продовження Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі № 922/1555/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.