ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" лютого 2022 р., м. Київ Справа № 911/2703/21

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Янтарний 2" (08205, Київська обл., місто Ірпінь, вул.Соборна, будинок 1Г, корпус 2, )

про визнання недійсними та скасування рішення установчих зборів та статуту ОСББ, скасування державної реєстрації,

за участю представників:

позивача - Накутна С.О.

відповідача - Данилова К.А.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 09.09.2021 ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Янтарний 2" про визнання недійсними та скасування рішення установчих зборів та статуту ОСББ, скасування державної реєстрації.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2021 вказану позовну заяву залишено без руху.

Позивачем, на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 21.09.2021 про залишення позовної заяви без руху подано заяву б/н від 24.09.2021 про усунення недоліків позовної заяви. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви та відкрив провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що як на підставу звернення з позивом до господарського суду позивачка покликається до ст. 20 ГПК України.

Вбачається, що позивачка звертається з позовом, як фізична особа, а позовні вимоги спрямовані на оскарження рішень установчих зборів, статуту відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Янтарний 2", а також скасування державної реєстрації відповідача.

Згідно доводів сторін вбачається, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Янтарний 2" створено у багатоквартирному будинку за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1 Г, корпус 2.

Відтак, правовідносини щодо діяльності відповідача регулюються Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", а також Цивільним кодексом України (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до положень ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Згідно з ст. 4 Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (ст. 4 Закону).

Стаття 6 Закону, зокрема, встановлює наступне:

- об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.

Статтею 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.

Тобто, якщо хоча б один співвласник обґрунтовано не погоджується з рішенням більшості, прийнятим на загальних зборах, він може звернутися до суду за місцезнаходженням ОСББ з позовною заявою про визнання недійсним певного рішення або частини рішення ОСББ.

Велика Палата Верховного Суду сформувала позицію, відповідно до якої спір про скасування державної реєстрації ОСББ не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до реєстру суб`єктом владних повноважень запису про проведення державної реєстрації юридичної особи.

Велика Палата також зауважила, що зазначений спір не є і таким, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин або у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору. Однак, у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що подібні спори найбільш наближені до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи.

Велика Палата акцентувала увагу на тому, що при визначенні юрисдикції спору судам слід виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт права звертається до суду, та мети звернення з позовом.

Водночас, також вбачається, що вказаний правовий висновок базується і на особливостях суб`єктного складу сторін у спорі, зокрема на необхідності встановлення відповідності суб`єктного складу спору статті 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", а саме має бути дотримана умова щодо того, що суб`єкт оскарження має бути співвласником нерухомого майна у будинку в якому створено ОСББ, та окрім іншого висновок базується на необхідності встановлення суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт звернувся до суду та повязаності цього права/інтересу з особливостями субєктного складу таких спорів.

Відтак, з огляду на викладене суд повторно оцінив обставини та доводи позивачки покладені в основу позову та встановив, що позивачка не надає суду відомостей, які б підтверджували її право власності на нерухоме майно житлового (квартира) чи нежитлового фонду, яке б було зареєстроване у встановленому законом порядку у багатоквартирному житловому будинку у якому створено відповідача.

Та обставина, що позивачка стверджує та надає докази того, що їй належать права на земельну ділянку, на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок у якому створено відповідача, та права щодо об`єкту незавершеного будівництва загальною площею 766,8 кв. м (готовність 8,5%) на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:045:0016 площею 0.1009 га та :01:045:0054 площею 1 га, не підтверджує факт відповідності правосуб`єктності позивачки вимогам ст. 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" - як суб`єкта здійснення прав співвласника багатоквартирного житлового будинку за адресою Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 1 Г, корпус 2, позаяк Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" не ототожнює наведені вище обставини з виникненням у позивачки прав, що надані співвласникам багатоквартирного будинку.

Вбачається, що за твердженням позивача багатоповерховий будинок в якому зареєстровано відповідача розташований на двох земельних ділянках з кадастровими номерами :01:045:0016 площею 0.1009 га, яка належить позивачу на праві приватної власності та :01:045:0119 площею 0.0624 га право користування якою виникло на підставі договору суборенди.

Позивачка наголошує на тому, що відповідач (ОСББ) наразі звертається з позовами до позивачки про визнання протиправним рішення, визнання недійсними угод, визнання права користування земельною ділянкою, про встановлення земельного сервітуту, скаржиться на те, що позивачка самовільно, без будь-якого дозволу та законних підстав хазяйнує на земельній ділянці ОСББ.

Також, суд акцентує увагу на тому, що позивачка обґрунтовуючи свої позовні вимоги на 11 сторінці позову зазначає, що: "Позивач обґрунтовує свої вимоги порушенням його інтересу при забудові земельної ділянки та вказує на мету позову - відновлення становища позивача, оскільки:

- земельна ділянка належить позивачеві і він використовує її для будівництва та введення в експлуатацію об`єкта, який на ній збудований, але ОСББ вже заявляє вимоги про передачу їм спірної земельної ділянки під обслуговування власності;

- ОСББ через рішення суду намагається визнати права користування земельною ділянкою;

- у спірної земельної ділянки єдина адреса будівельного об`єкту, допоміжних споруд тощо, що не дозволяє позивачу ідентифікувати та виділяти окремі об`єкти без згоди ОСББ.

Все вище наведене, аналіз суті права/інтересу, за захистом якого позивачка звертається до суду, та викладеної в обґрунтуванні позову її мети звернення з позовом дає підстави суду стверджувати про ту обставину, що заявлений позов не може бути визнаний найбільш наближеним до корпоративного чи до спору пов`язаного із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи в контексті позиції викладеної в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 Великої Палати Верховного Суду, оскільки заявлений позов фактично стосується спору про право на майно між юридичною особою (ОСББ - співвласниками багатоквартирного будинку) та фізичною особою, яка не є учасником (співвласником) у даному ОСББ, хоча досягнення мети даного спору фізична особа презюмує через оскарження обставин створення відповідача.

Відтак, з огляду на викладене, враховуючи суб`єктний склад сторін, суть права/інтересу, за захистом якого позивачка звернулась до суду вказаний спір не підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства та має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З цих підстав суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Принагідно суд роз`яснює, що вказаний спір відноситься до юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 231, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі №911/2703/21.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 02.05.2022.

Суддя А.Ф. Черногуз