ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 Справа № 904/276/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС ЛТД", с. Мартусівка, Київська область

до Фізичної особа-підприємця Лавецької Яни Юріївни, м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 11 149, 69 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС ЛТД" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особа-підприємця Лавецької Яни Юріївни (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 11 149, 69 грн., в тому числі 10800,00 грн. повернення попередньої оплати, 99,41 грн. три проценти річних, 250,28 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо поставки попередньо оплаченого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.22 відкрито провадження у справі №904/276/22, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 22.02.22, яка направлялися за адресою місцезнаходження Відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Зважаючи на те, що в силу приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

В порушенням вимог ухвали суду від 22.02.2022, відповідач відзив на позовну заву не надав, в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, між ФОП Лавецька Я.Ю., як постачальником (далі Відповідач) та ТОВ «Колос ЛТД», як одержувачем (далі Позивач) було досягнуто домовленість щодо поставки товару.

На виконання зазначених домовленостей відповідач виставив позивачеві рахунок на оплату №220921-19 від 22.09.21 на суму 27 000,00 грн., яким визначив кількість, найменування та ціну товару, що мав бути поставлений на загальну суму 27 000,00 грн. (а.с.10).

Вказаний вище рахунок було прийнято позивачем до виконання, та частково сплачено в сумі 10 800,00 грн., що підтверджуються наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №10213 від 29.09.21 (а.с. 8).

За доводами позовної заяви, поставку попередньо оплаченого товару Відповідач не здійснив, що стало причиною для звернення Позивача з даним позовом про повернення попередньої оплати в порядку ст. 693 ЦК України.

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Надані до справи докази, зокрема, виписаний Відповідачем рахунок, та платіжне доручення про його часткову оплату з боку Позивача, свідчить про укладання між сторонами договору поставки товару в спрощений спосіб (ст. 181 Господарського кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Під час укладення зазначеного договору, сторонами не було встановлено строк (термін) виконання Постачальником (Відповідачем) обов`язку щодо поставки товару.

Згідно ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

22.11.2021 позивач звернувся до відповідача з листом претензією №01/22112021 щодо невиконання умов договору, в якій повідомив про відмову від укладеного договору відповідно до положень ст. 670 ЦК України та вимагав повернення суми попередньої оплати у розмірі 10 800,00 грн.

Водночас, зазначена претензія не містить вимоги щодо здійснення поставки товару, від дня пред`явлення якої слід обраховувати строк, в межах якого постачальник мав передати товар покупцеві.

Таким чином, виходячи зі змісту умов укладеного в спрощений спосіб договору поставки, враховуючи положення ст.ст. 530, 663 ЦК України, суд дійшов висновку, що строк здійснення Відповідачем поставки товар, є таким, що не настав, що у свою чергу виключає підстави для вимог покупця про повернення суми попередньої оплати в порядку ст. 693 ЦК України.

З урахування вищенаведеного заявлені позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати підлягають відхиленню.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 10 800,00 грн., нараховані на відповідну суму інфляційні втрати та три проценти річних, які по суті є похідними вимогами, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, судові витрати у справі та витрат на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись статями 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позові відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ліпинський