ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м. Дніпро Справа № 904/8590/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Біленко Андрія Володимировича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Бондарєв Е.М.) від 29.12.2021р. у справі № 904/8590/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237)

до Фізичної особи-підприємця Біленко Андрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 53 225,00 грн. штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Фізичної особи-підприємця Біленко Андрія Володимировича про стягнення 53 225,00 грн. штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неправильне зазначення відповідачем у накладній № 47138995 маси вантажу, що було виявлено під час проведення позивачем перевірки при проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці та про що було складено комерційний акт № 450003/767/1 від 21.07.2021, у зв`язку з чим позивач на підставі ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України просив стягнути з відповідача штраф.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021р. у справі № 904/8590/21 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Біленко Андрія Володимировича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф за невірно зазначену в накладній масу вантажу у сумі 53 225,00 грн. та 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся фізична особа-підприємець Біленко Андрій Володимирович, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021р. у справі № 904/8590/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ним як відправником, при пред`явленні на станції Правда Регіональної філії "Придніпровська залізниця" AT "Укрзалізниця" для перевезення до станції Хмельницький, Південно-Західної залізниці, вантажу (вугілля кам`яне (навалом)), було належним чином в електронному вигляді оформлено накладну № 47138995, усі відомості до якої були внесені ним у відповідні графи, правильність яких підтверджено.

При цьому, маса вантажу у вагоні визначалась уповноваженою відповідачем особою Приватним акціонерним товариством "Дніпровський коксохімічний завод", згідно з договором № 19/40 від 01.01.2019р., шляхом зважування на справних 150 тонних тензометричних вагонних вагах № 064, які прийняті в експлуатацію 20.09.2006р. Зазначені ваги повірені та пройшли атестацію відповідно до вимог чинного законодавства України про метрологію та метрологічну діяльність, своєчасно проходять державну перевірку та обліковані залізницею, що на думку апелянта свідчить про вірність визначеної відповідачем маси вантажу, проте, не взято до уваги судом першої інстанції.

Крім того, апелянт вважає, що комерційний акт № 450003/767/1 від 21.07.2021 не може бути належним та допустимим доказом щодо фактів, наявність яких підтверджується комерційним актом, складеним відповідно до встановлених норм та не дає можливим нарахування позивачем штрафних санкцій та стягнення їх в судовому порядку, оскільки вказаний комерційний акт підписаний не всіма уповноваженими особами. Так, на думку апелянта, вказаний акт підписаний заступником директора станції Швець А.О. та агентом з розшуку вантажів Кузьміч Т.І., які є особами уповноваженими складати і підписувати комерційний акт, в той же час, приймально-здавальника Заїку С.Б. могли залучити до перевірки вантажу і підписання акту лише у разі необхідності, поряд з трьома підписантами, що обов`язково повинні засвідчити акт, але не замість цих осіб.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Біленко Андрія Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021р. у справі № 904/8590/21 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" не скористалося своїм правом та не надало відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

14.03.2022р. до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про зупинення розгляду справи № 904/8590/21 та відкладення її розгляду на час після закінчення воєнного стану.

Розглянувши вказане клопотання позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022р. строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

При цьому, слід зауважити, що діяльність судів України в період воєнного стану регламентується зокрема Законом України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 12-2 якого визначено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

При цьому, ч. 2. ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що в умовах воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Отже, положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану" унормовано, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право особи на судовий захист.

До того-ж, у відповідності до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

З урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, введення в Україні воєнного стану, судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу в строк, який є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи. Судова колегія також враховує, що справа № 904/8590/21 розглядається у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, а отже, розгляд даної справи не створює загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду та суддів.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану" щодо недопустимості припинення повноважень судів в умовах воєнного стану, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про зупинення та відкладення розгляду справи № 904/8590/21.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, у липні 2021 року зі станції Правда Придніпровської залізниці Фізична особа-підприємець Біленко Андрій Володимирович здійснив відправлення вагону № 57640559 (далі - вагон) згідно з накладною № 47138995 на станцію Хмельницький Південно-Західної залізниці.

При проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, залізницею було проведене контрольне зважування, під час якого виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено комерційний акт № 450003/767/1 від 21.07.2021р. Перевіркою було виявлено, що в накладній № 47138995 у вагоні № 57640559 вказана маса вантажу складає 69 000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 69 750 кг, що на 750 кг більше, ніж вказано у накладній.

На підставі виявленого перевищення фактичної маси вантажу, ніж була заявлена вантажовідправником в накладній, позивач нарахував вантажовідправникові штраф, з метою стягнення якого з відповідача звернувся до господарського суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем надані всі передбачені законодавством докази для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення штрафу за неправильно зазначену вантажовідправником у накладній масу вантажу, в той час як відповідачем не надано доказів на спростовання доводів позивача та не доведено обставин, що могли б бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі із виконання перевезення вантажів залізничним транспортом.

Згідно з положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положенням частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", вказаного закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

За приписами частини 1 статті 918 Цивільного кодексу України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, відповідно до статті 6 якого встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до вказаного Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпеченні гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Технічні умови навантаження і кріплення вантажів - обов`язкові для дотримання всіма учасниками перевезення вимоги щодо розміщення, закріплення, способу навантаження, розвантаження вагонів, забезпечення безпеки руху, збереження залізничного рухомого складу та вантажів.

Згідно зі статтею 32 Статуту залізниць України, відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

У пункті 20 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до вказаних Правил.

Згідно з пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до пункту 2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до вказаних Правил, у тому числі графу № 20.

У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (пункт 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Так, у графі 20 "Найменування вантажу" накладної № 47138995, що відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, яка заповнюється відправником, мається запис наступного змісту: "Вантаж розміщено й закріплено згідно з пунктом 3.1 глави 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу 161202 (Еач. Уч. Зинько И.А.) Власник ООО "УТС". Оператор ТОВ "Авангард-Дніпр" Навалом.

У графі 24 "Маса вантажу" накладної № 47138995 відправником зазначено: 69 000 (шістдесят дев`ять тисяч).

Всі відомості накладної № 47138995 в цілому засвідченні підписом відправника ОСОБА_1 .

Як вбачається з комерційного акту № 450003/767/1 від 21.07.2021р., що міститься в матеріалах справи, перевіркою було виявлено, що в накладній № 47138995 у вагоні № 57640559 вказана маса вантажу складає 69 000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 69 750 кг, що на 750 кг більше, ніж вказано у накладній.

Отже, матеріалами справи підтверджений факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній та встановленої при контрольному зважуванні.

Згідно з нормами статті 122 Статуту залізниць України, підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У відповідності до графи 31 накладної № 47138995 розмір провізної плати за вагон №57640559 становить 10 645,00 грн.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Отже, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник. При цьому, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, надано: вказані вище залізнична накладна; акт загальної форми; комерційний акт; технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки.

Водночас, місцевим господарським судом перевірено розрахунок заявленого до стягнення штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній № 47138995 масу вантажу, здійснений позивачем у позовній заяві, та наданий висновок, що він є такими, що виконаний у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованим та арифметично вірним.

Також, судом першої інстанції вірно взято до уваги, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Отже, відповідач був зобов`язаний зазначити в накладній № 47138995 вірну масу вантажу, який знаходився у відповідному вагоні, і провізна оплата в даному випадку в накладній визначалася, виходячи із маси всього вантажу, який знаходився у відповідному вагоні. Проте, відповідач свого обов`язку щодо зазначення у накладній № 47138995 правильної маси вантажу не виконав.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується факт перевищення фактичної маси вантажу, ніж була заявлена вантажовідправником в накладній, та як наслідок наявні підстави для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення штрафу у загальному розмірі 53 225,00 грн. за неправильно зазначену вантажовідправником у накладній масу вантажу.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що зважування вагону № 57640559 було здійснено на сертифікованих та паспортизованих вагах ПАТ "ДКХЗ", що на думку апелянта унеможливлює невірне визначення маси вантажу у накладній, оскільки, самий лише факт зважування вагону на справних та повірених вагах жодним чином не доводить того, що вага, зазначена відправником у накладній є вірною, а придатність ваг до використання ніяким чином не гарантує дотримання відповідачем процедури зважування та внесення вірних даних у перевізний документ.

До того ж, у суду відсутні підстави вважати несправними ваги станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, оскільки доказів на підтвердження їх несправності відповідачем не надано, натомість позивачем надано до матеріалів справи Технічний паспорт засобу вимірювальної техніки № 14 (вагонні ваги) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, у відповідності до якого ці ваги також є справними та повіреними.

Також, судовою колегією відхиляються як необґрунтовані доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що комерційний акт № 450003/767/1 від 21.07.2021р. складено і підписано особами, які не мають відповідних повноважень, з огляду на наступне.

Пунктом 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Як вбачається з комерційного акту № 450003/767/1 від 21.07.2021р., цей акт підписали заступник начальника станції ОСОБА_2 , агент з розшуку вантажів ОСОБА_3 та прийомоздавальник ОСОБА_4 .

Для підтвердження повноважень вказаних осіб на підписання комерційного акту позивачем додано до позовної заяви посадову інструкцію заступника начальника станції ОСОБА_2 та робочу інструкцію агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_3 , а також наказ начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол від 12.01.2020 № 9, у відповідності до якого у зв`язку з відсутністю на вказаній станції за штатним розкладом посади начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, відповідальною особою, яка має право підпису комерційних актів серед інших призначено прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_4 .

Відтак, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 23.11.2018 у справі № 916/2450/17, а також у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 905/2360/18, від 21.05.2018 у справі № 916/2001/17, від 23.06.2018 у справі № 916/1993/17.

Отже, колегія суддів апеляційного суду констатує, що відповідачем в апеляційній скарзі не наведено належних доводів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні, та не доведено фактів порушення судом норм матеріального та процесуального права.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021р. у справі № 904/8590/21 відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Біленко Андрія Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021р. у справі № 904/8590/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2021р. у справі № 904/8590/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Біленко Андрія Володимировича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз