ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року Справа № 925/1298/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Пріхно Л.А.,

за участі представників сторін:

від Черкаської окружної прокуратури - Куліш А.А. - прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури,

від позивача - Шаталов А.Є. - представник за довіреністю,

від відповідача - Василенко А.С. - особисто,

від третьої особи - Іванов О.В. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури,

м. Черкаси, в інтересах держави в особі

Руськополянської сільської ради, с. Руська Поляна, Черкаського

району, Черкаської області

до фізичної особи-підприємця Василенка Анатолія Семеновича,

смт. Оржиця, Полтавської області

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області,

м. Черкаси

про стягнення 55 838 грн. 00 коп., розірвання договору, припинення

речового права та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернувся заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Руськополянської сільської ради до фізичної особи-підприємця Василенка Анатолія Семеновича про:

- стягнення з відповідача на користь сільського бюджету Руськополянської сільської ради 55 838 грн. 00 коп. заборгованості, а саме: 44 232 грн. 12 коп. основного боргу, 4 883 грн. 07 коп. пені, 4 720 грн. 55 коп. інфляційних втрат та 2 002 грн. 26 коп. 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі від 03 листопада 2014 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га;

- розірвання договору оренди землі від 03 листопада 2014 року, укладеного між Черкаською районною державною адміністрацією та Василенком Анатолієм Семеновичем шляхом припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га за номером запису 38456470;

- зобов`язання фізичної особи-підприємця Василенка Анатолія Семеновича повернути на користь Руськополянської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28 жовтня 2021 року.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року відкладено підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 23 листопада 2021 року. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Черкаську районну державну адміністрацію Черкаської області.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 листопада 2021 року, суд відклав розгляд справи в підготовчому засіданні на 10 год. 30 хв. 07 грудня 2021 року

В судовому засіданні, яке відбулося 07 грудня 2021 року суд відклав розгляд справи в підготовчому засіданні на 12 год. 00 хв. 12 січня 2022 року та встановив сторонам строки для подання суду інших заяв по суті справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 12 січня 2022 року суд оголосив перерву до 14 год. 30 хв. 19 січня 2022 року.

18 січня 2022 року від прокурора надійшла заява про збільшення позовних вимог.

З урахуванням письмових пояснень прокурора від 19 січня 2022 року та заяви про збільшення розміру позовних вимог прокурор просить суд:

- стягнути з відповідача на користь сільського бюджету Руськополянської сільської ради 55 838 грн. 00 коп. заборгованості, а саме: 44 232 грн. 12 коп. основного боргу, 4 883 грн. 07 коп. пені, 4 720 грн. 55 коп. інфляційних втрат та 2 002 грн. 26 коп. 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі від 03 листопада 2014 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га;

- розірвати договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 від 03 листопада 2014 року, укладений між Черкаською районною державною адміністрацією та Василенком Анатолієм Семеновичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

- припинити речове право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га за номером запису 38456470 за Василенком Анатолієм Семеновичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Василенка Анатолія Семеновича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) повернути на користь Руськополянської сільської ради () земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га.

Суд прийняв дану заяву до розгляду, а тому позов прокурора розглядається судом з урахуванням змінених позовних вимог.

Ухвалою суду від 19 січня 2022 року суд відклав розгляд справи в підготовчому засіданні на 12 год. 30 хв. 01 лютого 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 30 хв. 10 березня 2022 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 10 березня 2022 року суд оголосив перерву до 11 год. 30 хв. 24 березня 2022 року.

Ухвалою суду від 24 березня 2022 року відкладено розгляд справи по суті на 27 квітня 2022 року.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві та, зокрема, зазначав наступне:

У відповідача немає жодних правовідносин з Руськополянською сільською радою щодо оренди землі.

Ні Руськополянська сільська рада, ні Дубіївська сільська рада, ні Руськополянська об`єднана територіальна громада не є сторонами по договору оренди, на користь яких відповідач повинен був сплачувати грошові кошти по орендній платі за землю.

Вказані особи не можуть ініціювати процедуру розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачем та Черкаською РДА.

Ні Руськополянська сільська рада, ні Дубіївська сільська рада не були і не могли бути власниками чи розпорядниками спірної земельної ділянки за межами населених пунктів за період 2018 по 2021 рік.

Лише в червні 2021 року було розпочато процедуру передачі у власність окремих земельних ділянок, в тому числі і зазначену в позові, а тому за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2021 року вимоги про нарахування та сплату орендної плати, пені на користь цих юридичних осіб є неправомірними.

Не є вони власниками та розпорядниками земельної ділянки, яку орендує відповідач, і на час розгляду справи в суді.

Орендна плата по договору оренди не є податком, який в більшості випадків не має терміну давності згідно норм Закону України "Про оренду землі" та підзаконних нормативно-правових актів, орендна плата може нараховуватись та сплачуватись за термін не більший ніж 2 роки.

Договір оренди землі, Закон України "Про оренду землі", Земельний кодекс України не передбачають сплату інфляційних витрат, а також відсотків за користування коштами кредитора, за прострочку сплати орендної плати.

Позивачем не було дотримано процедури розірвання договору оренди землі.

Крім того відповідач зазначав, що у 2018 та 2019 роках не користувався спірною земельною ділянкою з вини орендодавця, оскільки Руськополянська сільська рада була замовником робіт по прокладанню ліній швидкісного інтернету, які проходили через спірну земельну ділянку. У 2018 році проводилися роботи з рекультивації земельної ділянки.

Також відповідач зауважував, що у 2020 році не використовував спірну земельну ділянку, у зв`язку з обставинами непереборної сили стихійного лиха (посухи).

В зв`язку з чим відповідач вважає, що обов`язок щодо оплати орендної плати за 2018-2020 роки відсутній.

Таким чином відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив прокурор з доводами викладеними відповідачем у відзиві не погоджується, та зокрема, зазначав, що у зв`язку зі створенням Руськополянської сільської об`єднаної територіальної громади Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області було передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення з державної форми власності у комунальну форму власності, які розташовані в тому числі в адміністративних межах Дубіївської сільської ради.

Так, власником та розпорядником земельних ділянок, які розташовані в адміністративних межах Дубіївської, Руськополянської та Геронимівської сільських рад переданих державою у комунальну власність стала Руськополянська сільська рада відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 01 лютого 2021 року за №18-ОТГ.

Необґрунтованим є посилання відповідача щодо незаконності нарахування неустойки, інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Умовами договору сторони передбачили, що за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Як наслідок, за неналежне виконання взятих на себе по договору оренди землі від 03 листопада 2014 року зобов`язань, відповідачу нарахована пеня, в межах строків позовної давності встановленої ст. 257 ЦК України у розмірі 4 883,07 грн.

З посиланням на ст. 625 ЦК України інфляційні втрати нараховані за період з липня 2018 року по червень 2021 року включно та складають 4 720, 55 грн.

Частиною 4 ст. 232 ГК України визначено, що відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Розмір 3% річних від суми наявного боргу, нараховані за період з липня 2018 року по червень 2021 року включно та складають 2 002,26 грн.

Позов Черкаською окружною прокуратурою подано в інтересах держави в особі Руськополянської сільської ради, оскільки згідно листа позивача від 02 червня 2021 року встановлено, що Василенком А.С. було допущено порушення вимог земельного законодавства та орендна плата за земельну ділянку за період з 01 липня 2018 року по 30 червня 2021 року не сплачувалася.

Водночас, сільська рада вказала, що заходи представницького характеру вживатися не будуть, у зв`язку з відсутністю в бюджеті Руськополянської сільської ради коштів передбачених для сплати судового збору, що дає підстави прокурору захищати інтереси територіальної громади та нівелює твердження відповідача щодо необґрунтованості вжиття заходів представницького характеру.

Необґрунтованими є твердження відповідача щодо недотримання процедури розірвання договору оренди.

В зв`язку з чим прокурор вважає, що відзив є необґрунтованим, а позовні вимоги підлягають до задоволення.

З доводами викладеними прокурором у відповіді на відзив відповідач не погоджується з підстав викладених у запереченні.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав.

В судовому засіданні, яке відбулося 27 квітня 2022 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1298/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду даного спору, 03 листопада 2014 року між Черкаською районною державною адміністрацією (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Василенком Анатолієм Семеновичем (орендар) було укладено договір оренди землі.

В судовому засіданні, яке відбулося 27 квітня 2022 року судом було досліджено наданий відповідачем оригінал договору оренди землі від 03 листопада 2014 року, копію якого було долучено до матеріалів справи, оскільки наявна в матеріалах копія договору, що була додана прокурором до позову не містила одного аркушу примірника.

Згідно п. 1. договору орендодавець на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 02 квітня 2010 року №120 зобов`язався надати, а орендар - прийняти в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Дубіївської сільської ради, за межами населеного пункту.

Пунктом 2. договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка площею 16,0020 га (землі запасу), кадастровий номер :01:001:0498.

Згідно з п. 7. договору даний правочин укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 8 договору сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та встановлюється у розмірі 4,5% від її грошової оцінки, що становить 14 743 грн. 98 коп.

Пунктом 10 договору сторони встановили, що орендна плата вноситься орендарем щомісячно рівними частинами до 30 числа місяця, наступного за звітниим.

Акт приймання-передачі землі між Черкаською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Василенком Анатолієм Семеновичем також було підписано 03 листопада 2014 року.

Не зважаючи на те, що сам договір оренди було укладено в листопаді 2014 року, право оренди було зареєстровано в Державному реєстрі лише наприкінці 2017 року (28 листопада 2017 року).

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказано, що підставою для державної реєстрації речового права є:

- відомості з ДЗК, серія та номер:160296 виданий 28 листопада 2017 року, видавник: Державний земельний кадастр;

- договір оренди землі, серія та номер: б/н, 03 листопада 2014 року, видавник: Договір оренди підписано Черкаською районною державною адміністрацією та Василенком А.С. на підставі постанови (Справа 823/1584/13-а) від 27 грудня 2013 року;

- постанова, серія та номер: 823/554/15, виданий 21 вересня 2015 року, видавник: Черкаський окружний адміністративний суд;

- постанова, серія та номер: 823/554/15, виданий 02 грудня 2015 року, видавник: Київський апеляційний адміністративний суд;

- постанова, серія та номер: 823/1584/13-а, виданий 27 травня 2013 року, видавник: Черкаський окружний адміністративний суд;

- ухвала суду, серія та номер: 823/1584/13-а, виданий 17 грудня 2013 року, видавник: Київський апеляційний адміністративний суд;

- витяг з Державного земельного кадастру, серія та номер: НВ -017, виданий 15 вересня 2017 року, видавник: Міськрайонне управління у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 38456470 від 01 грудня 2017 року.

Орендодавцем земельної ділянки площею 16,002 га кадастровий номер :01:001:0662 в реєстрі вказано Руськополянську сільську раду, а орендарем Василенка Анатолія Семеновича.

Тобто, враховуючи відомості з ДЗК серія та номер 160296 від 28 листопада 2017 року, вбачається, що за період: з моменту укладання договору (2014 рік) та до реєстрації права оренди (2017 рік) Держгеокадастром було змінено кадастровий номер земельної ділянки з :01:001:0498 на :01:001:0662.

При цьому судом враховано, що згідно пункту 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно їх до повноважень.

У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Факт того, що відповідач орендує земельну ділянку саме з кадастровим номером :01:001:0662 останній не заперечує і з цього питання спору між сторонами немає.

Також судом встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 травня 2013 року зі справи №823/1584/13-а позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Черкаської районної державної адміністрації щодо невиконання розпорядження "Про передачу Василенку А.С. в оренду земельних ділянок" №120 від 02 квітня 2010 року.

Зобов`язано Черкаську районну державну адміністрацію виконати розпорядження "Про передачу Василенку А.С. в оренду земельних ділянок" №120 від 02 квітня 2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року зі справи №823/554/15 позов задоволено повністю.

Визнано неправомірним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області №19294502 від 12 лютого 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов`язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Укрдержреєстру прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер :01:001:0498 за Василенком А.С .

Саме на виконання даного судового рішення відбулася у 2017 році державна реєстрація речового права - права оренди відповідачем земельної ділянки, проте, уже із зміненим (виправленим) кадастровим номером.

Відповідно до п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Земельні ділянки вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на, які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Згідно Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" та Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій", Розпорядження Кабінету Міністрів України №728-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області" та місцевих виборів Дубіївська сільська рада приєдналась до Руськополянської сільської ради.

Руськополянська сільська рада є правонаступником всіх прав та обов`язків Дубіївської сільської ради.

У зв`язку зі створенням Руськополянської сільської об`єднаної територіальної громади Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення з державної форми власності у комунальну форму власності, які розташовані в адміністративних межах в тому числі в адміністративних межах Дубіївської сільської ради.

Так, власником та розпорядником земельних ділянок, які розташовані в адміністративних межах Дубіївської, Руськополянської та Геронимівської сільських рад переданих державою у комунальну власність стала Руськополянська сільська рада відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 01 лютого 2021 року за №18-ОТГ.

Орендована земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0662, площею 16,002 га, розташована в адміністративних межах Дубіївської сільської ради, за межами населеного пункту, її розпорядником на момент звернення прокурора до суду, в силу положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28 квітня 2021 року №1423-ІХ (яким, зокрема, було внесено зміни до Земельного кодексу України), є Руськополянська сільська рада, як представник Руськополянської об`єднаної територіальної громади до складу якої увійшла Дубіївська сільська рада.

Зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0662, площею 16,002 га відповідно до витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстрована за Руськополянською сільською радою 03 березня 2021 року.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

При укладанні договору оренди землі до орендаря переходить право володіти і користуватися об`єктом власності, а право розпоряджатися зберігається за власником. Тому власник може на власний розсуд розпорядитись об`єктом і передати право власності на нього іншій особі.

Відповідно до статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки. За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки.

Частиною третьою статті 9 Закону України "Про оренду землі" також визначено, що до нового власника орендованої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки.

Тож чинне законодавство передбачає, що у договорі оренди землі може бути замінено як орендаря, так і орендодавця, і зміст наведеного законодавчого регулювання є спрямованим на збереження попередніх існуючих орендних відносин при переході права власності на земельну ділянку чи реорганізації орендаря.

При відчуженні орендованої земельної ділянки попередній власник вибуває із орендних відносин, а новий власник має право і водночас зобов`язаний стати орендодавцем за договором оренди. При цьому законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Оскільки, як вже зазначалося вище, земельна ділянка згідно з Наказом Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 01 лютого 2021 року за №18-ОТГ була передана у комунальну власність Руськополянської сільської ради, то позивач, як орган, уповноважений представляти власника в орендних правовідносинах, став її орендодавцем та стороною договору в силу законодавчих приписів.

Після зміни власника земельної ділянки договір не припинив свою дію, натомість Руськополянська сільська рада в силу вимог закону набула статусу орендодавця у триваючих правовідносинах оренди разом із належними орендодавцю за договором правами та обов`язками.

Судом враховано, що Руськополянською сільською радою на адресу Василенка А.С. 28 травня 2021 року було направлено претензію щодо необхідності сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га за період останніх 3 років з 2018 року по 2021 рік в сумі 44 231,94 грн.

Відповідачем на адресу сільської ради направлено відповідь на претензію, яка надійшла до сільської ради 29 червня 2021 року та зареєстровано у журналі вхідної кореспонденції за №2817, відповідно до якої Василенко А.С. відмовився від сплати заборгованості за користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином суд відхиляє доводи відповідача, що викладені ним у відзиві на позов стосовно того, що між сторонами спору не існує правовідносин з оренди землі.

Згідно інформації Руськополянської сільської ради від 02 червня 2021 року №1310-02-17, Василенко А.С. за останні три роки, зокрема, починаючи з липня 2018 по червень 2021 років включно не сплачував орендну плату за договором оренди.

Відповідно до листа Русьполянської сільської ради від 23 червня 2021 року №1510 та змісту позовних вимог за період часу з 01 липня 2018 року по 30 червня 2021 року внаслідок несплати орендної плати за користування земельною ділянкою виникла заборгованість на загальну суму 44 231,94 грн., яка на сьогоднішній день не погашена.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов п.10 договору оренди землі від 03 листопада 2014 року протягом липня 2018 - червня 2021 року прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу зі сплати орендної плати у розмірі 44 232 грн. 12 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п. 10 договору орендна плата вноситься орендарем щомісячно рівними частинами до 30 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином на день звернення до суду строк оплати орендних платежів настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору оренди, розрахунку з орендодавцем, а також не було спростовано доводи прокурора, що викладені в позові.

При цьому судом було враховано, що з моменту укладання договору орендарем жодного разу не сплачувалася орендна плата, враховуючи навіть період, який не є спірним.

Доводи відповідача стосовно того, що він не міг використовувати землю за призначенняму 2018-2020 роках, а тому законно не сплачував орендну плату суд відхиляє з наступних підстав.

Як вбачається з акту про неможливість обробки та використання земельної ділянки площею 16.0020 га в адмінмежах Дубіївської сільської ради за підписом начальника управління агропромислового розвитку Черкаської районної державної адміністрації П.І. Данилішина, у зв`язку з необхідністю проведення робіт по демонтажу розташованих на земельній ділянці дерев`яних конструкцій, проведення робіт по виведенню багаторічного бур`яну та рекультивації земельної ділянки, які проводились протягом травня-серпня 2018 року, використання земельної ділянки площею 16.0020 га в адмінмежах Дубіївської сільської ради для сільськогосподарського виробництва було унеможливлено (т.1. а.с. 201).

Актом обстеження стану посівів сільськогосподарських культур від 10 вересня 2020 року було встановлено, що за результатами проведення обстеження спірної земельної ділянки технологічні процеси вирощування кукурудзи дотримані повністю, посіви рівномірні, забур`яненості не виявлено; у зв`язку з дефіцитом запасів продуктивної вологи у ґрунті, викликаною тривалою відсутністю опадів та високими температурами у вегетаційний період, посіви кукурудзи, що сформували початки, на деяких рослинах нерозвинуті.

Комісія запропонувала у зв`язку з економічною недоцільністю припинити збирання сільськогосподарської культури та підготувати грунт під наступний посів сільськогосподарських культур.

У відповіді від 10 червня 2020 року на заяву відповідача від 02 червня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут-ЧС" зазначило, що товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут-ЧС" на підставі договору №03-02/21-17 про доступ до інфраструктури об`єкта доступу від 03 жовтня 2017 року, укладеного між ПАТ "Черкасиобленерго" та товариством з обмеженою відповідальністю "Маклаут-ЧС" та акту узгодження переліку об`єктів доступу технічних засобів телекомунікацій по Черкаському району електромереж ПАТ "Черкасиобленерго", який є невід`ємною частиною вищевказаного договору, використовує належні ПАТ "Черкасиобленерго" опори повітряних ліній електропередачі, в тому числі й №92-106 ПЛ-10 кВ Л-78 "Санаторій", які розміщуються на орендованій відповідачем земельній ділянці.

Також було вказано у відповіді, що у використанні спірної земельної ділянки зареєстровані обмеження, а саме: охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи, про які відповідач, як орендар, знав або повинен знати та усвідомлювати, що в будь-який час на опорах повітряних ліній електропередачі, розміщених на спірні земельній ділянці, можуть проводитьсь ремонтні, відновлювальні роботи.

Проте, згідно з положеннями статей 759, 792 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди), зокрема відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким законом є Закон України "Про оренду землі", який у статті 30 також передбачає, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Водночас статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Законом України "Про оренду землі" у частині 3 статті 23 також передбачено, що орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

З огляду на положення статті 762 Цивільного кодексу України, статті 286 Господарського кодексу України та статті 23 Закону України "Про оренду землі", зазначеними нормами передбачені підстави для використання орендарем права на зменшення орендної плати, а саме: якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування орендованим майном істотно зменшилася; якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання; якщо з незалежних від нього обставин істотно змінився (погіршився) стан об`єкта оренди.

Проте, ні в добровільному, ні в судовому порядку відповідних змін в договір оренди землі, щодо зменшення розміру орендної плати, або звільнення орендаря від її сплати не вносилися і з цього приводу уповноваженими на це особами будь-яких рішень не приймалося.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу зі сплати орендної плати в розмірі 44 231 грн. 94 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у двохкратному розмірі від ставки Національного банку України, що діяла в період за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку (п. 13 договору).

Враховуючи, що відповідачем не було сплачено орендні платежі у строки визначені договором, прокурором заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 4 883 грн. 07 коп. пені нарахованої за період з 31 серпня 2018 року по 01 серпня 2021 року, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Розрахунок пені відповідачем не спростовано, а тому заявлена вимога про стягнення пені підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Даний обов`язок боржника встановлений Законом.

Прокурором відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимоги про стягнення 2 002 грн. 26 коп. 3% річних нарахованих за період з 31 серпня 2018 року по 04 вересня 2021 року та 4 720 грн. 55 коп. інфляційних втрат нарахованих за період з серпня 2018 року по липень 2021 року.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що інфляційні втрати та 3% річних нараховано вірно, а тому з відповідача підлягає стягненню 4 720 грн. 55 коп. інфляційних втрат та 2 002 грн. 26 коп. 3% річних.

Що стосується вимоги про розірвання договору оренди землі, то судом враховано наступне:

За змістом частини дев`ятої статті 93 ЗК України та частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Законодавець у певних правовідносинах може передбачити порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Наприклад, статтею 188 ГК України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Водночас те, що сторона договору не скористалася процедурою позасудового врегулювання питання зміни чи розірвання договору, навіть коли порядок здійснення такої процедури врегульовано законодавчо, не позбавляє таку сторону можливості належним чином реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 ЦК України.

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) для захисту права, та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

Така позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 914/2649/17 та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала в своїх рішеннях на тому, що реалізація позивачем належного йому права вимагати в судовому порядку розірвання договору оренди землі залежить від настання чи ненастання обставин, які зумовлюють виникнення такого права в силу положення договору чи вказівки закону і пов`язується з моментом виникнення таких обставин. Що ж до питання про наявність чи відсутність підстав для захисту права позивача у спірних правовідносинах, то вони пов`язані з існуванням чи відсутністю тих обставин, які мають наслідком зміну чи припинення відповідних договірних відносин у судовому порядку.

Згідно п. в) ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до вимог ст. 651 Цивільного кодексу України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній станом на момент укладання спірного договору оренди землі), встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об`єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін;

умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 31 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом з питань регулювання відносин оренди земельних ділянок, встановлено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Стаття 32 Закону України "Про оренду землі" регулює порядок припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, згідно вказаної статті, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно п. 34 договору оренди розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є, зокрема, систематичне порушення термінів внесення орендної плати.

Систематична несплата земельного податку або орендної плати, з урахуванням положень ст. 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Як зазначалося вище, борг зі сплати орендної плати виник за період з липня 2018 року по червень 2021 року.

Отже, слід дійти висновку, що матеріалами справи підтверджується, що всупереч вимогам договору оренди землі, відповідач не сплачував орендну плату у встановленому договором розмірі та у визначені договором строки.

Тобто, відповідач систематично порушува умови договору стосовно сплати орендних платежів.

Вищенаведене є достатньою та самостійною підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку.

Оскільки матеріалами справи підтверджується істотне порушення відповідачем своїх зобов`язань у зв`язку з несплатою орендної плати, суд дійшов висновку, що вимога прокурора про розірвання договору оренди землі від 03 листопада 2014 року в судовому порядку є правомірною та обґрунтованою.

При цьому судом було враховано правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17.

Також Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 02 травня 2018 року зі справи №925/549/17 дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (ч. 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі").

Враховуючи положення ст. 34 Закону України "Про оренду землі", вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повернути спірну земельну ділянку до комунальної власності Руськополянської сільської ради.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить здійснення й інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З урахуванням наведеного вище, вимога прокурора про припинення права оренди фізичної особи-підприємця Василенка Анатолія Семеновича, яке виникло на підставі договору оренди землі, який розірвано судом є також обґрунтованою та законною.

Щодо питання представництва інтересів держави прокурором суд зазначає, що стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 звернула увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц зазначила, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор звертався листом від 22 червня 2021 року за №54-145-1925 вих21 до Руськополянської сільської ради та повідомив про виявленні порушення законодавства та з`ясовував чи будуть вживатись сільською радою заходи направлені на розірвання договору оренди та стягнення заборгованості з Василенка А.С. за користування земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га.

Відповідно до листа Руськополянської сільської ради від 07 вересня 2021 року за №3389 встановлено, сільська рада не буде вживати заходи судового характеру направлені на розірвання договору оренди та стягнення заборгованості у зв`язку із відсутністю коштів.

Судом було також враховано, що при вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю. Для врахування цих обставин стаття 55 ГПК України передбачає такі правила:

- якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави;

- відмова компетентного органу від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Отже, враховуючи положення ст.55 ГПК України, а також нездійснення Руськополянською сільською радою в розумні строки заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів територіальної громади, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор в даному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів територіальної громади в суді, а тому підстав для залишення позову без розгляду не вбачається.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Василенка Анатолія Семеновича, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь сільського бюджету Руськополянської сільської ради, вул. Шевченка, 67, с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 26357573 (р/р UA 90 23699, отримувач - ГУК у Черкаській області/тг с. Руська Поляна, , банк отримувача - казначейство України (ЕАП) - 44 231 грн. 94 коп. основного боргу, 4 883 грн. 07 коп. пені, 4 720 грн. 55 коп. інфляційних втрат та 2 002 грн. 26 коп. 3% річних.

3. Розірвати договір оренди землі земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 від 03 листопада 2014 року, укладений між Черкаською районною державною адміністрацією та Василенком Анатолієм Семеновичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

4. Припинити речове право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га за номером запису 38456470 за Василенком Анатолієм Семеновичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

5. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Василенка Анатолія Семеновича, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 повернути Руськополянській сільській раді (вул. Шевченка, 67, с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 26357573) земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0662 площею 16,002 га.

6. Стягнути з фізичної особи-підприємця Василенка Анатолія Семеновича, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Черкаської обласної прокуратури, бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02911119, р/р НОМЕР_2 в Державній казначейській службі України в м. Київ - 9 291 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 05 травня 2022 року.

Суддя А.В. Васянович