ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"25" квітня 2022 р. м. Київ Справа № 911/516/22

Суддя Рябцева О.О., розглянувши матеріали

за позовом Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури, Київська обл., м. Біла Церква в інтересах держави в особі Ставищенської територіальної громади Білоцерківського району Київської області

до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, Київська обл., Білоцерківський р-н., смт. Ставище,

Товариства з обмеженою відповідальністю Ставищенський рибгосп, Київська обл., Ставищенський р-н., смт. Ставище

про визнання недійсним рішення

встановив:

17.02.2022 р. до господарського суду Київської області надійшла позовна заява Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ставищенської територіальної громади Білоцерківського району Київської області до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю Ставищенський рибгосп про визнання недійсним рішення Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 21.10.2021 р. № 1360.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2022 р. позовну заяву Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури залишено без руху на підставі ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України та запропоновано прокурору надати до суду: докази сплати до Державного бюджету України 2481 грн. судового збору; докази направлення відповідачу-1 та відповідачу-2 копії позовної заяви, що надійшла до суду, та копії листа Державного агентства водних ресурсів України № 6692/9/11-21 від 03.11.2021 р.; пояснення чи доповнення до позовної заяви з зазначенням: вірного поштового індексу та місцезнаходження відповідача-2; вірного найменування відповідача-1; вірного переліку, доданих до позовної заяви документів; інформації щодо наявності у прокуратури, відповідача-1 та відповідача-2 офіційної електронної адреси, протягом 10 днів з дня отримання ним даної ухвали.

18.04.2022 р. до господарського суду Київської області від прокурора надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху).

Із заяви про усунення недоліків вбачається, що прокурором лише частково усунуто недоліки позовної заяви, а саме: зазначено вірне найменування відповідача-1, вірний перелік, доданих до позовної заяви документів, вірний поштовий індекс та місцезнаходження відповідача-2 та офіційну електронну адресу відповідача-1.

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2022 р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України та запропоновано прокурору надати до суду, зокрема, докази направлення відповідачу-1 та відповідачу-2 копії позовної заяви, що надійшла до суду, та копії листа Державного агентства водних ресурсів України № 6692/9/11-21 від 03.11.2021 р.; пояснення чи доповнення до позовної заяви з зазначенням інформації щодо наявності у прокуратури та відповідача-2 офіційної електронної адреси.

Проте, як вбачається із заяви про усунення недоліків та доданих до неї документів, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви в цій частині.

Прокурором не надано доказів направлення відповідачу-1 та відповідачу-2 копії позовної заяви, що надійшла до суду, а саме: № 50/4-1280вих-22 від 14.02.2022 р. та копії листа Державного агентства водних ресурсів України № 6692/9/11-21 від 03.11.2021 р.

Крім того, прокурором у заяві про усунення недоліків позовної заяви повторно зазначено адресу електронної пошти прокуратури та відповідача-2, однак, ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2022 р. запропоновано прокурору надати інформацію щодо наявності у прокуратури та відповідача-2 офіційної електронної адреси.

Офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти не є тотожними поняттями.

Проте, пояснень щодо наявності саме офіційної електронної адреси у прокуратури та відповідача-2, прокурором у заяві про усунення недоліків позовної заяви не зазначено.

Таким чином, прокурором не в повному обсязі усунуто недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі господарського суду Київської області від 22.02.2022 р.

Щодо сплати судового збору, то прокурором також не усунуто недоліки позовної заяви в цій частині з огляду на наступне.

Як вже зазначалось в ухвалі господарського суду Київської області від 22.02.2022 р., як доказ сплати судового збору за подання позовної заяви прокурором додано копію платіжного доручення № 229 від 10.02.2022 р. на суму 2481,00 грн., в графі призначення платежу якого зазначено: *;101;02909996;0901010;2800; суд. збір за под. заяви про забезп. позову Білоц. ОП до Ставищеннської с/р, ТОВ Ставищ. Рибгосп; зг.ст. 4 ЗУ Про судовий збір;;;.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2022 установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2481,00 грн.

Як вже зазначалось в ухвалі господарського суду Київської області від 22.02.2022 р., з прохальної частини позовної заяви вбачається, що прокурор просить визнати недійсним рішення Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 21.10.2021 р. за № 1360 Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди ТОВ Ставищенський рибгосп для рибогосподарських потреб щодо відведення земельних ділянок в оренду для рибогосподарських потреб ТОВ Ставищенський рибгосп з кадастровими номерами :04:001:0007, :04:001:0008, :01:051:0800, :05:006:0009, :05:006:0703.

Отже прокурором заявлено вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає до сплати судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку одержувач зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Для зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету Державною казначейською службою України відкриваються спеціальні рахунки в розрізі усіх її територіальних підрозділів. Судовий збір може бути перерахований через будь-яку установу банку чи відділення зв`язку із зазначенням необхідних реквізитів.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 р. у справі № 9901/144/20.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд з цим, постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р. затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі Інструкція), яка встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Пунктом 3.7 Інструкції встановлено, що реквізит Призначення платежу платіжного документа заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення Призначення платежу.

Отже, враховуючи викладене, розрахунковий документ про перерахування судового збору додається до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

На офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) в розділі судовий збір зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до господарського суду Київської області та приклад заповнення графи Призначення платежу в платіжному документі.

Однак, як доказ сплати судового збору за подання позовної заяви прокурором додано до заяви копію платіжного доручення № 229 від 10.02.2022 р. на суму 2481,00 грн., в графі призначення платежу якого зазначено: *;101;02909996;0901010;2800; суд. збір за под. заяви про забезп. позову Білоц. ОП до Ставищеннської с/р, ТОВ Ставищ. Рибгосп; зг.ст. 4 ЗУ Про судовий збір;;;.

Отже, зазначене платіжне доручення за своїм змістом підтверджує сплату судового збору саме за подання заяви про забезпечення позову, а не за подання до господарського суду Київської області позовної заяви.

Твердження прокурора про те, що у призначенні платежу було помилково вказано про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, та те що правильним необхідно вважати сплату за вказаним платіжним дорученням за подання позовної заяви, не береться судом до уваги, оскільки зміна призначення платежу (виправлення помилок (описок) у платіжних дорученнях) здійснюється платником у порядку, встановленому Законом.

Таким чином, копія платіжного доручення № 229 від 10.02.2022 р. про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви.

Отже, прокурором не усунуто недоліки позовної заяви також щодо надання суду доказів сплати до Державного бюджету України 2481 грн. судового збору за подання до господарського суду позовної заяви у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, оскільки прокурором не усунуто недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі господарського суду Київської області від 22.02.2022 р., то вона підлягає поверненню на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

постановив:

Позовну заяву та додані до неї документи вважати неподаними та повернути прокурору.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили після її підписання відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева