ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.04.2022 Справа № 914/717/22

Суддя Манюк П.Т., розглянувши матеріали

заяви: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Стрий Львівської області

про забезпечення позову до подання позовної заяви

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про забезпечення позову, що подана до подання позовної заяви до суду, у якій особою, що може мати статус учасника справи, зазначено відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (). Згідно вказаної заяви, заявник просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» відключати від газопостачання (припиняти газопостачання) комплекс « 612 кілометр» за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття рішення судом за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівгаз збут» про повернення переплачених коштів та спонукання до виконання укладених між сторонами договорів.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що він здійснює підприємницьку діяльність у с. Добряни, Стрийського району, Львівської області, у його власності знаходиться комплекс « 612 кілометр», який обслуговує водіїв «далекобійників»: в комплексі для водіїв знаходяться їдальня, мотель.

Між заявником та ТзОВ «Львівгаз збут» існують договірні відносини щодо постачання газу, який використовується в основному для приготування їжі в їдальні та опалення приміщень мотелю (договір від 01.08.2020 № 41РР797-1329-20 та додаткова угода від 01.11.2020 № 32).

ФОП ОСОБА_1 отримав від ТзОВ «Львівгаз збут» повідомлення від 13.04.2022 № 797-Кл-2487-0422 про припинення газопостачання, в якому повідомлено про те, що у заявника станом на 13.04.2022 існує заборгованість за спожитий газ у сумі 231 291,82 грн та заявнику до 10.00 год 18.04.2022 слід самостійно відключити газопостачання та підготуватися до пломбування газоспоживного обладнання. У разі не виконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку.

Заявник вважає, що він оплатив повністю вартість газу за ціною, встановленою у договорах з ТзОВ «Львівгаз збут», наявною є навіть переплата, а заборгованість, що вказана у повідомленні ТзОВ «Львівгаз збут» є надуманою через самостійне, не узгоджене із заявником, підняття ціни на газ.

В свою чергу, припинення газопостачання рівнозначно припиненню господарської діяльності заявника та припинення сплати податків до бюджету у період воєнного стану. Крім цього, у заявника працює 8 працівників, які залишаться без роботи, не буде можливості оплачувати послуги охоронної фірми за охорону комплексу, а також заявник здійснює безкоштовне обслуговування в їдальні бійців місцевої територіальної оборони та військовослужбовців м. Стрий.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та викладені в ній доводи, дослідивши в сукупності представлені заявником докази, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Суд зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони/зобов`язання відповідача вчиняти певні дії. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

В даному випадку заявник на підставі пункту 2 частини першої статті 137 ГПК України просить суд заборонити відповідачу вчиняти певні дії, зокрема відключати його від газопостачання. При цьому, в подальшому заявник зобов`язується подати позов про повернення переплачених коштів та спонукання до виконання укладених між сторонами договорів.

Суд погоджується з доводами заявника, що виходячи із характеру його господарської діяльності, який полягає у наданні послуг харчування та проживання в мотелі, що також ще й опалюється у нічний час, що невідворотно пов`язані із споживанням природного газу, тому припинення газопостачання призведе до повного зупинення господарської діяльності заявника.

За наслідками розгляду заяви суд прийшов до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо припинення (обмеження) газопостачання на підставі повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 13.04.2022 № 797-Кл-2487-0422 до прийняття рішення у справі, за умови відсутності доказів припинення укладеного між сторонами договору про постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.09.2020 № 41FP797-1329-20 та додаткової угоди від 01.11.2020 № 32 та наявності розбіжностей між учасниками цих договірних відносин щодо наявності/відсутності заборгованості, не обмежуватиме права та законні інтереси ТзОВ «Львівгаз збут», а натомість сприятиме ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, якщо таке порушення буде встановлене під час розгляду справи по суті. Зазначений захід забезпечення позову має тимчасовий характер та не позбавляє особу щодо якої він застосований її прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджає займатися господарською діяльністю. Зазначене забезпечує збереження балансу інтересів сторін, а вжиття заходів забезпечення позову узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі № 914/766/17).

Разом з тим суд зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову до моменту вирішення спору у даній справі може призвести до суттєвого порушення прав заявника (в тому числі повної зупинки господарської діяльності), нанесення йому збитків та необхідності додаткових витрат для відновлення газопостачання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, у даному випадку, застосування судом обраного заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів заявника.

Згідно ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначив, що підстави для застосування зустрічного забезпечення позову відсутні.

За умовами ст. 141 ГПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

У постанові від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України); відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Беручи до уваги наявні обставини справи, а також те, що вирішення питання про зобов`язання особи, яка звернулася з заявою про забезпечення позову забезпечити відшкодування можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) є виключно правом господарського суду, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 3 ст. 138 ГПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. При цьому, згідно з п. 1 ч. 13 ст. 145 ГПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ) відключати від газопостачання (припиняти газопостачання) комплекс « 612 кілометр» за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття рішення судом за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівгаз збут» у даній справі.

Стягувачем за даною ухвалою є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ).

3. Невиконання заявником (Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ) вимог даної ухвали щодо подання позовної заяви у визначені господарським процесуальним законодавством України строки матиме своїм наслідком скасування судом вжитих заходів забезпечення позову.

4. Дана ухвала відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.