ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1295/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України

до Приватного підприємства " Проспект-Транс"

про стягнення 12 712,00 грн

Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Проспект-Транс" про стягнення 12 712,00 грн за надані 31 травня 2018 року послуги на суму 15476,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача зобов`язань щодо належної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою суду від 11.01.2022 відкрито провадження у справі №906/1295/21 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.02.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну у якому зазначив, що позивачем не надано суду ні підписаного договору, ні інших доказів укладання договору про надання послуг у спрощений спосіб. За таких обставин, відповідач зазначає, що позивачем не доведено на яку сторону покладено обов`язок сплати послуг та не доведено порядок та спосіб здійснення оплати за послуги. Додані до позовної заяви акти здачі-прийняття робіт встановлюють лише факт відсутності претензій між сторонами, однак не встановлюють обов`язок сплатити будь-яких послуг. Акт приймання виконаних робіт за травень 2018 не є правочином та не створює наслідків.

Також, відповідач зазначає, що позивачем додано до позовної заяви звіт про дебетові і кредитові операції по рахунку, в якому міститься платіж відповідача, який був здійснений 27.11.2018 на підставі рахунку №16. Однак, яким чином рахунок №16 пов`язаний з актом наданих послуг позивачем не зазначено, а тому не доводить, що часткова оплата, що проведена відповідачем 27.11.2018 була здійснена саме за послуги, що надані у травні 2018 року.

Також відповідач звертає увагу, що позивач одночасно надіслав і лист-вимогу і позовну заяву, що підтверджується в матеріалах справи конвертами. Тобто позивач не прийняв своєчасних заходів для досудового врегулювання цього спору.

Крім того, відповідач просить застосувати строк позовної давності відповідно до ст. 256 ЦК України та відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання 19.04.2022 представники сторін не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви вбачається, що 31.05.2018 позивачем були надані відповідачу послуги на загальну суму 15 476,47 грн, що підтверджується підписаними сторонами актом приймання виконаних робіт за травень 2018, актом № ОУ-0000081 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та товарно-транспортні накладні від 31.05.2018 .

Як зазначає позивач, за отримані послуги відповідач розрахувався частково, а саме на суму 2 764,47 грн, що підтверджується звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача за 27.11.2018, який наявний в матеріалах справи.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 12 712,00 грн, які позивач просить стягнути на його користь.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Між сторонами у справі досягнуто домовленості щодо надання Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України Приватному підприємству "Проспект-Транс" послуг автомобілями та механізмами.

31.05.2018 ПП "Проспект-Транс", як замовником та Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України , як виконавцем підписано акт №ОУ - 0000081 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та акт приймання виконаних робіт за травень 2018 року.

Крім того, відповідачем підписані товарно-транспортні накладні від 31.05.2018, які наявні в матеріалах справи.

За твердженням позивача належним чином свої зобов`язання відповідач не виконав та не погасив заборгованість за надані виконавцем згідно з актом №ОУ-0000081 послуги в сумі 15 618,62 грн, сплативши лише частину 27.11.2018 у розмірі 2 764,47 грн.

Таким чином, як вказує позивач заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 12 712,00 грн.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з надання послуг в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з частинами 1-3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторонами у справі вчинено правочин, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та регулюється положеннями Глави 63 ЦК України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Матеріали справи, а саме акт №ОУ - 0000081 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2018, акт приймання виконаних робіт за травень 2018 року та товарно-транспортні накладні від 31.05.2018 підтверджують факт надання позивачем відповідачу послуг автомобільним та механізованим транспортом на суму 15 476,47 грн.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що між сторонами у справі не існувало домовленості щодо строку оплати замовником за надані виконавцем послуги, а відтак, до застосування підлягає ч. 2 ст. 530 ЦК України, згідно з якою якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи містять докази направлення на адресу відповідача 29.11.2021 листа-вимоги про сплату заборгованості за надані послуги згідно акту приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000081 від 31.05.2018 у сумі 12 712,00 грн на протязі 7 днів з дня отримання даного листа-вимоги.

Однак, як встановлено судом, позовна заява з позовними вимогами про стягнення з відповідача 12 712,00 грн заборгованості за надані позивачем послуги направлена до суду також 29.11.2021, тобто в один день з листом-вимогою про сплату боргу.

Таким чином, на день подання позовної заяви строк оплати у відповідача за надані позивачем послуги згідно акту приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000081 не настав.

Інших доказів встановлення сторонами строку виконання замовником зобов`язання з оплати вартості наданих виконавцем послуг матеріали справи не містять.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 712,00 грн не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.04.22

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з пов)