ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5975/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Дармін М.О., Орєшкіна Е.В.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2021 року (суддя Загинайко Т.В., повний текст рішення 21.12.2021) у справі № 904/5975/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БРИГАДНА 11", м. Дніпро

про стягнення 9 651 грн. 46 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявоюдо Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БРИГАДНА 11" про стягнення 9 651 грн. 46 коп. - збитків, завданих неналежним виконанням пункту 2.1 Договору від 08.10.2018 №3566/18-ТЕ-4 постачання природного газу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2021 у даній справі відмовлено в задоволені позовних вимог.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором; не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого обсягу споживання відповідачем природного газу у квітні 2019, травні 2019, вересні 2019, ніж погоджений, і понесеними у зв`язку з цим збитками; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника). Отже, встановивши відсутність достовірних доказів, які б свідчили про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі про стягнення збитків не підлягають задоволенню.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2021, оскаржуване рішення скасувати та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи рішення про відмову у стягненні збитків, місцевий господарський суд керувався приписами частини 1 статті 22, частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України, статтями 224, 225 Господарського кодексу України, та дійшов висновку, що Позивач не довів наявність збитків, протиправність поведінки заподіювана збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Відповідно до ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Дана норма відображає загальний принцип «lex specialis derogate generali», що застосовується у разі виникнення питання співвідношення норм загального та спеціального права, в даному випадку - норм, що регулюють відносини з постачання природного газу.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ГК України, Держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про ринок природного газу», цей Закон визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Таким чином, відносини у сфері використання природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» (далі - Закон), який є спеціальним нормативно- правовим актом по відношенню до Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ч. 1 та п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону, Державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції Регулятора на ринку природного газу належить, зокрема, затвердження правил постачання природного газу.

На виконання вказаної норми Закону, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) від 30.09.2015 № 2496 затверджено Правила постачання природного газу (далі - Правила), які регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (п. 1 Розділу І Правил). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (п. 2 Розділу І Правил).

Розділом VI Правил визначено перелік дій, які наносять збитки суб`єктам ринку природного газу іншими суб`єктами ринку, та затверджено порядок розрахунку та відшкодування таких збитків.

Так, у відповідності до п. 1 Розділу VI Правил (в редакції, що була чинна протягом березня червня 2019), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу.

Тобто правовідносини суб`єктів ринку природного газу зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає нормативно-правові акти щодо функціонування ринку природного газу України. На виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Правила постачання природного газу, які, зокрема, визначають поняття збитків у сфері постачання природного газу, порядку розрахунку та відшкодування таких збитків.

Отже, незалежно від того, що загальні правила відшкодування збитків викладені в положеннях Цивільного та Господарського кодексів України, порядок відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного у правовідносинах між постачальниками та споживачами природного газу імперативно регулюються Розділом VI Правил постачання природного газу, застосування яких є обов`язковим до даного виду правовідносин.

Враховуючи наведене, затверджені нормативним актом Правила постачання природного газу, в тому числі стосовно стягнення збитків, які є спеціальними та діють в окремій сфері господарювання, мають пріоритет у нормозастосуванні перед нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022 у справі № 904/5975/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Чус О.В., судді: Дармін М.О., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2022 витребували з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/5975/21 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БРИГАДНА 11", м. Дніпро про стягнення 9 651 грн. 46 коп. та відклали вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/5975/21.

02.02.2022 матеріали справи 904/5975/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2021 року у справі № 904/5975/21 залишено без руху.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2021 року у справі № 904/5975/21; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", правонаступником якого є позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", як постачальником, та відповідачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "БРИГАДНА 11", як споживачем, було укладено Договір постачання природного газу №3566/18-ТЕ-4 (надалі Договір) та додаткові угоди до нього №1-17.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "НАК "Нафтогаз" на митну територію України.

Відповідно до пункту 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4), постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у кількості 137,277 тис . куб. метрів.

Додатковою угодою №7 від 15.04.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у квітні 2019 року 16,63500 тис. куб.м (а.с.43).

У Додатковій угоді № 8 від 07.05.2019 сторони домовились доповнити пункт 2.1 Договору в наступній редакції: «Постачальник передає споживачу у травні 2019року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у кількості 4,0 тис. куб.метрів (а.с 44).

Додатковою угодою № 9 від 17.05.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу червні вересні 2019 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у кількості 12,5 тис куб.метрів, в тому числі по місяцях: червень 2019 року 3,0 тис.куб.м; липень 2019 року 3,0 тис.куб.м; серпень 2019 року 3,0 тис.куб.м; вересень 2019 року 3,5 тис.куб.м (а.с. 46).

Додатковою угодою № 10 від 27.06.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у червні 2019 року 2,0 тис.куб.м (а.с. 49).

Додатковою угодою № 13 від 29.07.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у липні 2019 року 2,1 тис.куб.м (а.с. 52).

Додатковою угодою № 15 від 28.08.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у серпні 2019 року 2,1 тис.куб.м (а.с. 54).

Додатковою угодою № 17 від 30.09.2019 сторони домовились, що постачальник передає споживачу замовлений обсяг (об`єм) природного газу у вересні 2019 року 2,3 тис.куб.м (а.с. 56).

Згідно з пунктом 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

У пункті 11.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 9 від 17.05.2019) визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.09.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до пункту 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп. 3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу відповідача, зазначену в пункті 12 договору та розмішується на офіційному сайті позивача.

Листом від 20.02.2019 № 26-1051/1.17-19 позивач повідомив відповідача про те, що: - з 01.03.2019 застосовуються наступні пункти договору: пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 договору; - відповідно, пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, ати другий підп.2) п. 6.4 договору з 01.03.2019 втрачають чинність (а.с. 27).

Додатковою угодою №5 від 11.03.2019 сторони погодили, що пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 договору застосовуються сторонами з 01.03.2019.

Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий пїдп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договору з 01.03.2019 втрачають чинність.

Пунктом 3.13 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) визначено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному пунктом 5.7 Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

- 3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х K,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

K - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Відповідно до пункту 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 договору та не надав акт приймання - передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

-споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Згідно із підпунктом 8 пункту 6.2 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 Договору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.3 Договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов пункту 2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

На виконання умов Договору у період з жовтня 2018 по вересень 2019 позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 904 911 грн. 07 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (а.с.57-68).

Відповідно до пункту 2.1 Договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) постачальник передає споживачу у березні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 15,000тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у березні 2019 року в обсязі 16,635 тис.куб.м. (а.с. 62).

Таким чином, відповідач в березні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 1,635 тис.куб.м. (на 10,9%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до пункту 2.1 Договору.

Позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 16.05.2021 за вих. № 26-1113-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору та пункту 1 Розділу VI Правил в розмірі 6 117 грн. 03 коп. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 року природного газу за договором (а.с. 69-79).

Відповідно до пункту 2.1 Договору (у редакції додаткової угоди № 7 від 15.04.2019) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 16,635 тис. куб. м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 року в обсязі 5,398 тис. куб. м. (а.с. 63).

Таким чином, відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 11,237 тис.куб.м. (на 67,55%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до пункту 2.1 договору.

Позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 07.06.2021 за вих. № 26-1701-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору та пункту 1 Розділу VI Правил в розмірі 29 428 грн. 73 коп. за різницю між замовленим у квітні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у квітні 2019 року природного газу за договором (а.с. 80-85).

У листі від 14.06.2019 №1725 відповідач вважав дії позивача неправомірними та просив анулювати акт Акт-претензію від 07.06.2021 за вих. № 26-1701-19 (а.с.86).

Листом від 03.12.2019 № 26-4604-19, позивач повідомив відповідача щодо перерахунку за вищезазначеним актом-претензією та зазначив, що сума збитків за квітень 2019 року, що підлягає сплаті складає 2 476 грн. 39 коп. (а.с. 87).

Відповідно до пункту 2.1 Договору (у редакції додаткової угоди № 9 від 07.05.2019) постачальник передає споживачу у травні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 4,000 тис. куб. м.

Актом приймання-передачі від 31.05.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у травні 2019 року в обсязі 1,658 тис.куб.м. (а.с. 64).

Таким чином, відповідач в травні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 2,342 тис. куб. м. (на 58,55%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до пункту 2.1 Договору.

Позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 03.12.2019 за вих. № 26-4617-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору та пункту 1 Розділу VI Правил в розмірі 500 грн. 42 коп. за різницю між замовленим у травні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у травні 2019 року природного газу за договором (а.с. 88-89).

Відповідно до пункту 2.1 Договору (у редакції додаткової угоди № 17 від 30.09.2019) постачальник передає споживачу у вересні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 2,300 тис. куб. м.

Актом приймання-передачі від 30.09.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у червні 2019 року в обсязі 2,50682 тис. куб. м. (а.с. 68).

Таким чином, відповідач в вересні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 0,20682 тис. куб. м. (на 8,99%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до пункту 2.1 Договору.

Позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію від 03.12.2019 за вих. № 26-4616-19, якою позивач вимагав у відповідача, сплатити збитки на підставі пунктів 3.13 та 5.7 Договору та пункту 1 Розділу VI Правил в розмірі 557 грн. 62 коп. за різницю між замовленим у вересні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем у вересні 2019 року природного газу за договором (а.с. 90-91).

Таким чином, позивач вказує на те, що відповідач повинен оплатити збитки у загальному розмірі 9 651 грн. 46 коп., проте не оплатив, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів даної справи, предметом спору є стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "БРИГАДНА 11" збитків за перевищення обсягів фактично спожитого природного газу.

Згідно статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно із вимогами статей 525, 526 Цивільного Кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частина 1 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496 (із змінами, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою В = (Vф - Vп) x Ц х K, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; К- коефіцієнт, який визначається постачальникові та не може перевищувати 0,5.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Правил постачання природного газу за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог: 1) форма акта-претензії є довільною; 2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Стаття 22 Цивільного кодексу України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у частині 2 статті 224 Господарського Кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 Господарського Кодексу України визначає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Колегія суддів зазначає, шо пункт 3.13 Договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил передбачає можливість відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Колегія суддів зазначаеє, що Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором. Також позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого обсягу споживання відповідачем природного газу у квітні 2019, травні 2019, вересні 2019, ніж погоджений, і понесеними у зв`язку з цим збитками; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

З огляду на встановлені обставни, суд першої інстнції, встановивши відсутність достовірних доказів, які б свідчили про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, обгрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2021 у справі 904/5975/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя Е.В. Орєшкіна