ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.04.2022 Справа № 914/3089/21

м.Львів

за позовом: Комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області, м.Дрогобич Львівської області

до відповідача: ОСОБА_1 , с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області

про: стягнення заборгованості. Ціна позову 63393,91 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участі секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Бердар С.В. - адвокат;

від відповідача: ОСОБА_1;

Суть спору: на розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 63393,91грн. (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. Зокрема, ухвалою суду від 30.03.2022 підготовче засідання відкладено на 20.04.2022.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

18.04.2022 за вх.№8035/22 в системі документообігу суду зареєстровано подану позивачем письмову викладену правову позицію щодо заперечень відповідача.

Представник позивача та відповідач в підготовче засідання 20.04.2022 з`явилися.

В ході проведення підготовчого засідання відповідач зазначив, що повністю підтримує раніше подане клопотання про закриття провадження у справі з підстав викладених у ньому.

Представник позивача заперечив проти даного клопотання з підстав викладених у поданих запереченнях.

Розглянувши клопотання відповідача (вх.№29602/21 від 08.12.2021) про закриття провадження у справі, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Зі змісту клопотання відповідача про закриття провадження у справі вбачається, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, долученої до клопотання, 03.08.2020 внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність до звернення позивача з даним позовом до суду, останній просить суд закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПК України.

В обгрунтування своїх заперечень позивач посилаючись на практику Верховного Суду, а саме постанову від 09.10.2019 у справі №127/23144/18 Великої Палати, згідно правових висновків у якій, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець, який припинив свою підприємницьку діяльність, відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з його підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відтак норми процесуальних законів наведено тут і далі у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим, ст.20 ГПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно із ч.1 ст. 128 ГПК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.

За ч.1 ст.173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте, до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною третьою статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст.52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.231 ГПК України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, з урахуванням наведених вище положень законодавства, враховуючи зменшення позивачем розміру позовних вимог на суму на 22582,20 грн. безоблікового споживання води, суд приходить до висновку про те, що відсутність станом на час подання позову до суду у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця не може бути підставою для закриття провадження справі відповідно до п.6 ч.1 ст.231 ГПК України в решті заявлених позовних вимог. Відтак, клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі №914/3089/21 не підлягає задоволенню.

В ході проведення підготовчого засідання сторони повідомили, що на їхню думку суд виконав всі завдання підготовчого провадження та може призначати справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч.1 ст.177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Приписами ст.185 ГПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1)залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відтак, зважаючи на те, що судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, передбачені ч.2 ст.182 ГПК України, для виконання завдань підготовчого провадження у даній справі, строки підготовчого провадження у даній конкретній справі, суд приходить до висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 177, 182, п.3 ч.2 ст.185, ст.ст.231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі вх.№29602/21 від 08.12.2021) відмовити.

2. Закрити підготовче провадження у справі №914/3089/21 та призначити справу до судового розгляду по суті.

3. Судове засідання з розгляду справи по суті призначити на 18.05.2022 р. о 13:30 год.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 128, 2 поверх, зал судових засідань №9.

4. Сторонам: явка повноважних представників в судове засідання.

5. Інформацію про справу можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5015.

6. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Суддя Кітаєва С.Б.