ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м. Дніпро Справа № 904/6251/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Апенка Дмитра Валерійовича

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Соловйова А.Є.) від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20

за заявою Фізичної особи - підприємця Апенка Дмитра Валерійовича з грошовими вимогами в загальній сумі 3 575 352,70 грн.

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" (49026, м. Дніпро, вул. Калинина, б. 43, ), -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20 грошові вимоги фізичної особи - підприємця Апенка Дмитра Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в сумі 4 204,00 грн (судовий збір), в сумі 3 571 148,70 грн. (основна заборгованість) - відхилено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася фізична особа - підприємець Апенко Дмитро Валерійович, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги фізичної особи - підприємця Апенка Дмитра Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" у розмірі 4 204,00 грн (судовий збір), 3 571 148,70 грн. (основна заборгованість).

Так, в обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- на час розгляду заяви кредитора судом не встановлювалося недійсності правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора до боржника, а тому згідно з приписами ст. 204 ЦК України в суду першої інстанції були відсутні підстави для висновків про нереальність спірних господарських операцій та відхилення грошових вимог кредитора, які підтверджені належними та допустимими доказами;

- судом першої інстанції не було надано належної оцінки поданим кредиторам доказам, які повністю підтверджують реальність господарської операції, за результатами якої в боржника виникла заборгованість перед кредитором, та не враховано, що фактом підтвердження господарської операціє є саме первинні документи, а не податкова звітність та податкова інформація податкового органу;

- суд першої інстанції не призначений перевіряти економічну доцільність рішень суб`єкта господарювання, яким здійснюється підприємницька діяльність на власний ризик, а тому висновок суду про відсутність економічної вигоди та не доведення кредитором та боржником справжності спірної господарської операції є безпідставним;

- кредитором долучено до матеріалів справи банківські виписки про часткову оплату коштів за правочином, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора до боржника, які є належними та допустимими доказами реальності господарської операції, втім безпідставно не враховані судом, а висновки суду в цій частині грунтуються на припущенні;

- наявні у первинній бухгалтерській документації незначні недоліки не можуть свідчити про відсутність реальної господарської операції та не вчинення сторонами дій з виконання відповідного правочину;

- не може свідчити про неможливість виконання апелянтом правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги, і відсутність в нього матеріально-технічних ресурсів, що також не підтверджується належними доказами;

- судом першої інстанції не були розглянуті заявлені ТОВ «Одеський завод класичних вин» клопотання про призначення судової економічної експертизи та технічної експертизи документів, на яких грунтуються кредиторські вимоги апелянта, що є грубим порушенням норм процесуального права та призвело до постановлення необгрунтованої та незаконної ухвали.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2021р. поновлено фізичній особі - підприємцю Апенку Дмитру Валерійовичу строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Апенка Дмитра Валерійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 04.11.2021р.

15.12.2021р. апелянтом надано до матеріалів справи додаткові письмові пояснення, згідно з якими він зазначає, що провадження у справі № 904/6261/20 про банкрутство ТОВ «Адаман трейд» відкрито за заявою ініціюючого кредитора Свинаренко Ю.В. у зв`язку з невиконанням боржником грошових зобов`язань за договором, який має однакову правову природу з договором, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора до боржника, а реальність господарської операції між Свинаренко Ю.В. та ТОВ «Адаман трейд» за таким договором була підтверджена під час розгляду адміністративної справи № 804/7990/16.

В судовому засіданні по справі оголошувались переви з 04.11.2021р. по 16.12.2021р. та з 16.12.2021р. по 07.02.2022р.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Чередка А.Є. (доповідача) 07.02.2022р. на лікарняному судове засідання з розгляду апеляційної скарги у справі № 904/6251/20 не відбулось.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 14.03.2022р.

Судове засідання, призначене на 14.03.2022р., не відбулось у зв`язку із затвердженням Верховною Радою Указу Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

З метою забезпечення стабільного здійснення судочинства та беручи до уваги необхідність забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.04.2022р.

15.04.2022р. представником апелянта адвокатом Дружиною Т.Г. та розпорядником майна боржника - арбітражним керуючим Черненченко А.С. подані до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, які обґрунтовані введенням в Україні воєнного стану та неможливістю у зв`язку з цим прибути в судове засідання.

Розглянувши вказані клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022р. строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

При цьому, слід зауважити, що діяльність судів України в період воєнного стану регламентується зокрема Законом України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 12-2 якого визначено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

При цьому, ч. 2. ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що в умовах воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Отже, положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану" унормовано, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право особи на судовий захист.

На території м. Дніпра та Дніпропетровської області бойові дії не ведуться, а отже, розгляд даної справи не створює загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду та суддів. Не позбавлені були представник апелянта та розпорядник майна і на звернення до суду з клопотанням про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції.

До того-ж, у відповідності до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

З урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, введення в Україні воєнного стану, судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу в строк, який є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи.

Судова колегія також враховує, що справа № 904/6251/21 розглядається доволі тривалий час, представником апелянта були надані пояснення по суті спору у судових засіданнях по справі, а розпорядник майна жодного разу не з`явився до судових засідань та не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану" щодо недопустимості припинення повноважень судів в умовах воєнного стану, а також те, що апеляційним судом не визнавалася явка представників учасників справі в судове засідання обов`язковою, а неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників інших учасників справи, відмовивши у задоволенні клопотань позивача та розпорядника майна про відкладення розгляду справи.

Представник кредитора - ТОВ «Одеський завод класичних вин» у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на доведення ним належними та допустимими доказами нереальності господарської операції, яка стала підставою для виникнення грошових вимог кредитора бо боржника, та недійсності відповідного правочину, тобто фіктивності кредиторської заборгованості боржника, яка не підлягає визнанню в процедурі банкрутства, що повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в аналогічних справах.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На час відкриття провадження у справі № 904/6261/20 про банкрутство ТОВ «Адаман трейд» набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Згідно з ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 904/6251/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Адаман трейд» відкрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2020р. за заявою фізичної особи-підприємця Свинаренка Юрія Вікторовича, якою також введено процедуру розпорядження майном відносно боржника до 22.05.2021 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Черненченка Д.А.

На виконання ухвали від 03.12.2020, господарський суд 03.12.2020 опублікував оголошення на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 65540 від 03.12.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" (49026, м. Дніпро, вул. Калинина, б. 43, ).

30.12.2020 фізичною особою - підприємцем Апенком Дмитром Валерійовичем через канцелярію суду подана заява вих. № 0002812-20 від 28.12.2020 з грошовими вимогами до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в загальній сумі 3 575 352,70 грн, які складаються з: 3 571 148,70 грн - суми основного боргу та судового збору за подання заяви з вимогами до боржника в сумі 4204,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.2021 прийнято до розгляду заяву фізичної особи - підприємця Апенка Дмитра Валерійовича до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в загальній сумі 3 575 352,70 грн, які складаються з: 3 571 148,70 грн - суми основного боргу та судового збору за подання заяви з вимогами до боржника в сумі 4204,00 грн в попередньому засіданні.

В матеріалах справи міститься повідомлення вих № 01-32/27-01 від 14.01.2021 розпорядника майна Черненченка Д.А. про розгляд грошових вимог ФОП Апенка Д.В., в якому розпорядник майном повідомляє, що грошові вимоги ФОП Апенка Д.В. підлягають визнанню в повному обсязі в розмірі 3 575 352,70 грн, з яких 4204,00 грн - (судовий збір)- 1 черга задоволення вимог кредиторів, 3 571 148,70 грн - (основний борг) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

В заяві з грошовими вимогами фізичної особи - підприємця Апенка Дмитра Валерійовича містяться такі обставини:

11.09.2018 між Фізичною особою - підприємцем Апенком Дмитром Валерійовичем (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (Замовник) підписано Договір № 1 про надання послуг (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги пакування товару, а Замовник приймати та своєчасно сплачувати надані Виконавцем послуги (п.1.1. Договору).

Згідно з п. 1.2., факт належного надання Виконавцем послуг за цим Договором підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами по факту виконання Виконавцем кожного відповідного замовлення.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що підставою для надання послуг є Замовлення Замовника оформлене та підписане уповноваженим представником від обох Сторін.

Послуги щодо Товару прийнятого для надання послуг вважається виконаним (наданим), з моменту підписання сторонами Акту надання послуг (п.2.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1.3. Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному об`ємі оплачувати послуги Виконавця.

Згідно з п. 5.3. Договору оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштівна розрахунковий рахунок Виконавця на підставі наданого рахунку, не пізніш наступного дня надання послуг.

Фізична особа - підприємець Апенко Дмитро Валерійович стверджує, що виконав умови Договору перед ТОВ "Атлантіс", та надав послуги пакування товару згідно замовлень Замовника.

З боку ТОВ "Атлантіс" до наданих послуг пакування товару жодних заперечень та зауважень не було, про що свідчать підписані з обох сторін Акти наданих послуг в період з вересня 2018 року по жовтень 2019 року. Дані акти підписано уповноваженим особами сторін Договору, форми актів відповідають вимогам законодавства України первинної звітності.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань з боку ТОВ "Атлантіс", грошові кошти за надані послуги сплачено не було у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 3 571 148,70 грн (три мільйони п`ятсот сімдесят одна тисяча сто сорок вісім гривень сімдесят копійок).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" було здійснено зміну найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд".

Отже, на дату подання даної заяви, несплачена заборгованість Боржника в загальному розмірі складає 3 571 148,70 грн (три мільйони п`ятсот сімдесят одна тисяча сто сорок вісім гривень сімдесят копійок).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20 грошові вимоги фізичної особи - підприємця Апенка Дмитра Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в сумі 4 204,00 грн (судовий збір), в сумі 3 571 148,70 грн. (основна заборгованість) - відхилено.

Відхиляючи зазначені грошові вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що наявні у справі матеріали свідчать про нереальність господарської операції з виконання Договору, укладення цього Договору з метою ухилення від виконання наявних зобов`язань та погіршення становища інших кредиторів, тобто відсутності як такої кредиторської заборгованості боржника перед кредитором, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Разом з тим, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили.

Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.

Між тим, ч. 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги в момент вчинення правочину за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою його недійсності.

Вказана вимога до правочину містить дві складові: по-перше, відповідність волевиявлення внутрішній волі учасника правочину, по-друге, відсутність дефекту волі такого учасника, коли його воля зазнала протиправного впливу внаслідок обману, насильства, погрози, важких обставин або була спотворена внаслідок зловмисної домовленості представника суб`єкта з іншою стороною.

Волевиявлення учасників Договору не спрямоване на досягнення результату, обумовленого ним, оскільки надання заявленого обсягу послуг не відповідає доктрині реальності господарських операцій та, більш того, відсутні звернення з відповідними позовними вимогами, що вказує на відсутність мети у виконавця послуг на отримання прибутку від господарської діяльності та як наслідок нарощення кредиторської заборгованості у замовника послуг, щодо якого в подальшому відкрито провадження у справі про банкрутство, яка має вочевидь штучний характер, що в кінцевому рахунку призводить до завдання шкоди кредиторам неплатоспроможного боржника, а тому такий правочин вчинено з вадами волі, що не відповідає вимогам статті 203 ЦК України.

При цьому, часткова оплата не має в даному випадку вирішального значення, виходячи з юридичного змісту та специфіки категорії "послуга" як предмета господарської операції та юридичних наслідків її нереальності.

Господарське зобов`язання, яке виникло на підставі договору, укладеного між суб`єктами господарювання, має бути спрямоване на досягнення економічного результату для його сторін, тобто мати реальний характер та опосередковувати рух капіталів, товарів, робіт чи послуг, що є об`єктами відповідної господарської операції.

Так, за змістом ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано апелянтом, що у доданих кредитором письмових доказах наявні численні протиріччя змісту та невідповідність документів між собою, а саме: надання документів які відносяться до інших договорів, протиріччя щодо місця надання послуг та складання документів, відсутність деяких документів та відсутність у них усіх необхідних реквізитів, дублювання документів, невідповідність кількості прийнятого для пакування товару та переданого після пакування товару, а також невідповідність виду продукції, прийнятої для пакування, видам запакованої продукції за актами наданих послуг, на яких ґрунтує свої грошові вимоги кредитор до боржника у справі № 904/6251/20 про банкрутство ТОВ "Адаман трейд".

Так, додана кредитором до матеріалів справи форма 1-ДФ, яка нібито має відображати можливість ФОП Апенко Д.В. надати значний об`єм послуг, відображає тільки наявність певної кількості співробітників, однак у доданій формі 1-ДФ відсутні дати прийняття на роботу та /або звільнення з роботи, відсутні найменування посад, посадові інструкції працівників, а також в матеріалах справи відсутні накази про прийняття відповідних співробітників на посаду, яка передбачає саме надання послуг з пакування товару.

Сама по собі наявність співробітників не свідчить, що вказані співробітники були залучені під час надання послуг боржнику, а не виконували іншу трудову функцію в межах інших договорів.

Разом з тим, згідно наданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області документів, а саме податкової звітності щодо нарахування сум єдиного соціального внеску, у тому числі додані до звіту таблиці №1, №5 та №6 вбачається, що у фізичної особи-підприємця Апенка Дмитра Валерійовича відсутні матеріально-технічні ресурси для вчинення спірних господарських операцій.

ФОП Апенко Д.В. не надано до матеріалів справи наказів про прийняття на роботу, примірників трудових договорів, посадових інструкцій, з яких вбачалися б посади найманих працівників та їх посадові обов`язки.

Фізичною особою-підприємцем Апенком Дмитром Валерійовичем було подано податкову звітність щодо нарахування сум єдиного соціального внеску (Додаток 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), у тому числі додані до звіту таблиці №1, №5 та №6 за період серпень 2018-січень 2019 року.

Згідно з приписами Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 передбачено, відображення у Таблиці № 5 до звіту з ЄСВ коду за Класифікатором професій, що дозволяє встановити посадові обов`язки найманих працівників.

Як вбачається з доданої Таблиці 5, яка звітує за січень 2019 року у ФОП Апенко Д.В. наявні наймані працівники на підставі Наказу №1 від 08.01.2019 року за кодом класифікатора професій 9322 та за професійною назвою роботи "Підсобний робітник" та кодом ЗКППТР 16771 (підсобний робітник).

Як вбачається з доданої таблиці 5, яка звітує за березень 2019 року у ФОП Апенко Д.В. наявен найманий працівник на підставі Наказу №3 від 18.03.2019 року за кодом класифікатора професій 9322 та за професійною назвою роботи "Підсобний робітник" та кодом ЗКППТР 16771 (підсобний робітник).

Однак, вказані наймані працівники не можуть надавати послуги з пакування алкогольної продукції.

Згідно класифікатору професій ДК 003:2010 який був затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327, який призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Але, класифікатором професій ДК 003:2010 для надання послуг з пакування передбачено окрему професійну назву роботи "Укладальник-пакувальник" з кодом ЗКППТР 19293.

Таким чином, для надання ФОП Апенко Д.В. заявленого обсягу послуг з пакування у заявленому об`ємі, у ФОП Апенко Д.В. відсутні матеріально-технічні ресурси, а саме наймані працівники до посадових обов`язків яких входить виконання трудових функцій "Упакування".

Наймані працівники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 взагалі не могли надавати послуги з пакування алкогольної продукції.

Відповідно до ст. 174 Кодексу законів про працю України, забороняється також залучення жінок до підіймання і переміщення речей, маса яких перевищує встановлені для них граничні норми.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №241 від 10.12.1993 року було затверджено граничні норми підіймання і переміщення важких речей жінками.

Підіймання і переміщення вантажів при чергуванні з іншою роботою (до 2 разів на годину) складає 10 кілограмів.

Сумарна вага вантажу, який переміщується протягом кожної години робочої зміни, не повинна перевищувати: з робочої поверхні - 350 кг, з підлоги - 175 кг. Крім того, у вагу вантажу, що переміщується, включається вага тари і упаковки.

Таким чином, зважаючи на значний обсяг пакування та на вагу кожної операції з пакування вказаний працівник не міг надавати ці послуги.

Зазначені протиріччя підтверджують нереальність господарської операції між ТОВ "Адаман трейд" та ФОП Апенком Д.В. та як наслідок безпідставність кредиторських вимог, заявлених ФОП Апенком Д.В.

Крім того, як було зазначено ФОП Апенком Д.В. для надання послуг з пакування ТОВ "Адаман трейд" не було залучено фахівців з пакування за цивільно-правовими договорами, з зазначеного вбачається, що самостійно ФОП Апенко Д.В. не міг надати такий значний об`єм послуг, оскільки штатних працівників для вказаного виду діяльності у нього не було.

До матеріалів справи ФОП Апенко Д.В. були додані виписки з банку, які на думку Кредитора підтверджують факт часткової оплати послуг.

Однак, вказані виписки містять лише загальне посилання на Договір № 1 від 11.08.2018, не містять позначення за які саме товари, роботи чи послуги було здійснено оплату, за послуги пакування чи ні, тощо.

Не виключена можливість щодо розрахунків між сторонами за іншими договорами з іншим предметом.

В матеріалах справи № 904/6251/20 містяться банківські виписки, з яких вбачається, що оплати здійснювалися в січні, квітні-червні 2020 року.

Крім того, кредитор у своїй заяві з грошовими вимогами не зазначав про факт часткової оплати, а з наданих виписок не вбачається, за яким саме договором були здійснені розрахунки.

Також до суду першої інстанції не подавалося будь-яких інших первинних документів (актів надання послуг) за вказані періоди, крім того, про часткову оплату не було зазначено під час подання кредиторських вимог.

Разом з тим, відповідно до наданих ТОВ "Адаман трейд" податкових розрахунків обсяг наданих ФОП Апенком Д.В. послуг за період надання послуг пакування за Договором №1 від 11.08.2018, а саме за (третій квартал 2018 року - четвертий квартал 2019 року) становить 296 615, з вказаних розрахунків також вбачається, що розрахунки за надані послуги проведені в повному обсязі.

До заяви про визнання грошових вимог кредитора ФОП Апенко Д.В. від 30.12.2020 року на підтвердження факту надання послуг були додані лише акти наданих послуг, складені на підставі Договору № 1 без додавання інших документів, наявність яких передбачена умовами договору, що спричинило наявність обґрунтованих сумнівів у реальності господарських операцій з надання послуг за цим договором.

Проте, пунктом 5.1. Договору № 1 передбачено, що вартість послуг за даним договором, визначається на підставі узгоджених Сторонами Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктами. 2.1.-2.2. Договору № 1 визначено, що замовником передається Виконавцю партія товару для пакування відповідно до акту прийому-передачі в кількісному вираженні, підписаного сторонами. Представник Виконавця, разом із Замовником бере участь у прийманні товару для надання послуг, перевіряє відповідність номенклатури та кількості товару. В разі наявності у Виконавця зауважень, розбіжностей щодо фактичної кількості/номенклатури/якості товару, представник Виконавця складає акт зауважень до замовлення. Товар вважається прийнятим до надання послуг з моменту підписання Виконавцем Акту прийому-передачі товару до виконання робіт. В разі складання Виконавцем та підписання сторонами акту зауважень до акту прийому-передачі товару, товар вважається прийнятим до надання послуг з урахуванням такого акту (п. 2.1.1., 2.1.2, 2.1.4., 2.2., 2.2.1 Договору № 1).

Крім того, відповідно до п. 2.1. Договору № 1 підставою для надання послуг є замовлення замовника оформлене та підписане уповноваженими представниками від обох сторін.

За змістом п. 2.1.3. Договору № 1 замовлення вважається підписаним Виконавцем і прийнятим ним до виконання, якщо воно містить підпис представника Виконавця, завірений печаткою останнього.

Крім того, п. 2.4. Договору № 1 передбачено, що проміжок часу між прийняттям товару до надання послуг та моментом виконання таких послуг (в тому числі час знаходження товару на складу) вважається часом надання послуг.

Згідно п. 2.3. Договору № 1 послуги щодо товару прийнятого для надання послуг вважаються виконаними (наданими) з моменту підписання сторонами акта наданих послуг.

Специфікацій, актів прийому-передачі та замовлень боржника до матеріалів заяви з грошовими вимогами не додано.

Лише після подання кредитором ТОВ "Одеський завод класичних вин" заперечень проти визнання грошових вимог кредитора ФОП Апенко Д.В. кредитор долучив до матеріалів справи разом з поясненнями документацію, складення якої передбачено умовами Договору № 1.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі № 813/2781/17 "Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, платіжні доручення, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством."

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з надання послуг пакування ФОП Апенко Д.В., на користь ТОВ "Адаман трейд" за Договором № 1 про надання послуг від 11.09.2018 року, ФОП Апенко Д.В., разом з поясненнями надав у матеріали справи наступні документи: Специфікації, які відповідно до п. 5.1 Договору №1 про надання послуг від 11.09.2018 є невід`ємною частиною цього Договору; Замовлення до Договору про надання послуг № 1 від 11.09.2018; Акти приймання-передачі товару для пакування до Договору про надання послуг № 1 від 11.09.2018; Акти приймання передачі товару після послуг пакування до Договору про надання послуг № 1 від 11.09.2018.

Господарською операцією в розумінні Закону України Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст. 1).

Як встановлено положеннями статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно частин 1,2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", первинні документи, по перше - фіксують факти здійснення господарських операцій і, по друге - слугують підставою для бухгалтерського обліку цих операцій. А на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник (частина 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні").

Лише реальні зміни майнового стану платника податків є визначальною ознакою господарської операції. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Насамперед йдеться про реальність і товарність господарської операції, а також про підтвердження/непідтвердження товарності господарської операції належними і допустимими доказами.

Дана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.09.2020 у справі № 918/335/17 (п. 67).

З вищезазначених обставин справи вбачається, що надані кредитором акти надання послуг, специфікації, замовлення, акти приймання-передачі товару для пакування, акти приймання-передачі товару після послуг пакування до Договору №1 від 22.04.2016 не розкривають внутрішню суть господарських операцій, вказані акти не відображають справжність та економічну вигоду господарських операцій, що в кінцевому рахунку свідчить про нереальність спірних господарських операцій. Виходячи з вищевикладеного, зазначені акти надання послуг, специфікації, замовлення, акти приймання-передачі товару для пакування, акти приймання передачі товару після послуг пакування до Договору № 1 від 22.04.2016 не відповідають критеріям первинних документів, оскільки з них неможливо встановити суть господарської операції.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Крім того, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Про неможливість здійснення господарських операцій може свідчити, зокрема, відсутність у контрагента необхідних умов для здійснення певного виду діяльності або трудових ресурсів, транспортних засобів, які є необхідними для здійснення такого виду діяльності, недостатність часу, майна тощо. Крім того, контрагент повинен мати право на зайняття відповідною діяльністю. Відповідний вид діяльності має бути передбачений його статутом та внесений до ЄДР за КВЕД.

Висновок Верховного Суду про те, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, є загальним та характерним для усіх правовідносин, пов`язаних з необхідністю доведення здійснення господарської операції, а не лише її документарного оформлення, та не має своїм наслідком якийсь певний однозначний результат вирішення спору. Результат розгляду судом спорів у справах про стягнення заборгованості, за наявності заперечень відповідача щодо реальності господарських операцій, при застосуванні судом зазначеного висновку обумовлюється фактичними обставинами, встановленими судом у кожній конкретній справі, тобто залежить від встановлених судом фактичних обставин, які у кожній справі можуть бути різними.

У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 914/2404/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду застосував доктрину реальності господарських операцій при розгляді заяв з кредиторськими вимогами до боржника у справах про банкрутство, вказавши: "Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам при новому розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18)".

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.

Даний правовий висновок сформовано Верховним Судом в постанові від 02.07.2020 у справі № 560/711/19 (адміністративне провадження № К/9901/34958/19).

Як вірно вказано місцевим господарським судом, з матеріалів справи вбачається, що тривале надання послуг ФОП Апенко Д.В. за Договором № 1 від 11.09.2018 на користь боржника ТОВ "Адаман трейд" позбавлене розумної економічної причини (ділової мети), оскільки надані Замовником ТОВ ТОВ "Адаман трейд" банківські виписки містять лише загальне посилання на Договір № 1 від 11.09.2018 року, не містять позначення за які саме товари, роботи чи послуги було здійснено оплату, крім того, з вказаних банківських виписок вбачається, що оплати здійснювалися в квітні-червні 2020 року, а відтак продовження надання послуг не призвело до приросту активів Виконавця, натомість призвело до формування необґрунтованих витрат боржника, що вказує на відсутність ділової мети та формування виключно штучно складених первинних документів, які відображають нереальні господарські операції ФОП Апенко Д.В. та боржника, які спрямовані на формування фіктивних грошових вимог кредитора.

Крім цього, як вже зазначалось, подані до матеріалів справи документи містять протиріччя змісту документів між собою, дублювання актів приймання-передачі, невідповідність вартості послуг у замовленнях погодженій сторонами вартості, суперечностей у специфікаціях, що додаткового підтверджує нереальність господарських операцій між ФОП Апенко Д.В. та ТОВ "Адаман трейд" та свідчить про не доведення грошових вимог ФОП Апенко Д.В. належними та допустимими доказами.

Так, у Замовленнях від 08.10.2019, від 04.09.2019, від 03.08.2019, від 01.07.2019 вказано вартість послуг упакування пляшок в гофрований ящик - 0,60 грн. за одиницю. Натомість, відповідно до актуальної Специфікації від 01.07.2019 вартість послуги упакування пляшок у гофрований лоток або гофрований ящик складає 0,50 грн. за одиницю.

У Специфікації від 01.07.2019 року в пунктах 4 та 6 вказано одну і ту саму послугу "пакування пляшки з алкогольною продукцією пакетиком кави,чаю", однак зазначено дві різні вартості послуг - 0,50 грн. за одиницю та 0,90 грн. за одиницю. У

У Замовленнях від 30.07.2019 року, від 24.07.2019 року, від 23.07.2019 року вказано вартість відповідної послуги пакування - 0,50 грн. за одиницю; у замовленнях від 04.09.2019, від 08.10.2019, від 04.09.2019, від 03.08.2019, від 01.07.2019 вказано вартість відповідної послуги - 0,90 грн. за одиницю.

У Специфікації від 01.04.2019 року у пунктах 6 та 7 дублюється послуга "упакування пляшок у гофрований ящик", однак зазначено дві різні вартості цієї послуги - 0,50 грн. за одиницю та 0,60 грн. за одиницю. При цьому, у Замовленнях від 18.04.2019 року, від 24.06.2019 року, від 20.06.2019, від 14.05.2019 вказано вартість послуги "пакування пляшок у гофрований ящик" - 0,60 грн. за одиницю.

Ці відомості свідчать про відсутність чітко визначеної, погодженої сторонами вартості відповідної послуги у вказаних специфікаціях, що спричиняє неможливість встановлення дійсної погодженої сторонами вартості відповідної послуги.

Також, у Замовленнях від 18.04.2019, від 24.06.2019, від 20.06.2019, від 14.05.2019, від 02.05.2019 вказано вартість послуги "пакування пляшки з алкогольною продукцією пакетиком кави, чаю" - 0,85 грн. за одиницю, хоча у Специфікації від 01.04.2019 року сторони погодили вартість вказаної послуги - 0,80 грн. за одиницю.

У Замовленні від 26.04.2019 вказано вартість "послуги розпаковування пляшок з алкогольною продукцією" - 0,60 грн. за одиницю, вартість послуги "розпакування ящика з консервами та перегляд якості" - 1, 00 грн. за одиницю, хоча Специфікацією від 01.04.2019 вартість таких послуг не закріплено. До того ж, у Замовленні від 26.04.2019 вказано вартість послуги "пакування пляшок з алкогольною продукцією, пакетиком кави, чаю" - 2, 00 грн. за одиницю, проте Специфікацією від 01.04.2019 року вартість такої послуги закріплено у розмірі - 0,80 грн. за одиницю.

Як вірно вказано місцевим господарським судом вказані суперечності між поданими письмовими доказами додатково підтверджують відсутність погодження між сторонами Договору № 1 від 11.09.2018 вартості відповідних послуг, що суперечить положенням п. 5.1 Договору № 1, яким передбачено погодження сторонами вартості послуг у Специфікаціях, натомість подані до матеріалів справи документи свідчать, що в самих Специфікаціях відсутня чітко визначена ціна щодо однієї і тієї ж послуги, а вартість послуг у Замовленнях, які є підставою для надання відповідних послуг, не відповідає вартості послуг, зазначеній у Специфікації.

У матеріалах справи наявний акт приймання-передачі товару після послуг пакування від 30.09.2019, за яким Виконавцю передано Замовнику товар після пакування у загальній кількості 103243 пляшки, на підтвердження пакування вказаної кількості пляшок протягом вересня 2019 року. При цьому, у матеріали справи кредитором надані також окремі акти приймання-передачі товару після послуг пакування: 1) від 04.09.2019 на пакування 13 283 пляшок; 2) 15.09.2019 на пакування 6851 пляшки; 3) від 17.09.2019 на пакування 15022 пляшок; 4) від 25.09.2019 на пакування 25 000 пляшок; 5) від 26.09.2019 на пакування 13 902 пляшки; 6) від 27.09.2019 на пакування 9313 пляшок; 7) від 30.09.2019 на пакування 19872 пляшок. Вказані акти засвідчують передачу товару після надання послуг пакування на відповідну дату у відповідній кількості.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Виконавець двічі передав, а Замовник двічі приймав товар у відповідній кількості після надання одних і тих же послуг пакування відносно одно і того ж товару в різні дати, що об`єктивно неможливо та свідчить лише про те, що вказані документи готувались поспіхом та фактично не складались та не підписувались сторонами в момент начебто надання послуг пакування.

З доданих документів вбачається, що у матеріалах наявний акт приймання-передачі товару після пакування від 29.08.2019 на підтвердження передачі від Виконавця Замовнику запакованих пляшок у кількості 254 087 одиниць. При цьому, у матеріалах справи також наявні окремі акти приймання-передачі товару на конкретну дату надання послуг у серпні 2019 року. Вказані акти засвідчують передачу товару після надання послуг пакування на відповідну дату у відповідній кількості, що відповідає загальній кількості 254 087 пляшок.

Отже, Виконавець двічі передав, а Замовник двічі приймав, товар у відповідній кількості (254 087 пляшок) після надання один і тих же послуг пакування відносно одно і того ж товару, але в різні дати, що об`єктивно неможливо та вказує на недостовірність поданих актів приймання-передачі товару.

У матеріалах справи наявне Замовлення від 04.02.2019 року на пакування 236 158 пляшок горілки «Зелений день», при цьому у замовленні вказано термін надання послуги - 04.02.2019, втім у матеріалах справи за 04.02.2019 наявні акт приймання-передачі після пакування на передачу 12656 пляшок та акт наданих послуг № 12 від 04.02.2019 на пакування 12656 пляшок.

Таким чином, фактична кількість запакованих пляшок горілки у вказаний у Замовленні від 04.02.2019 термін не відповідає кількості пляшок, зазначеній у самому Замовленні.

Крім цього, у матеріали справи надано акт приймання-передачі товару після пакування від 27.02.2019 на підтвердження передачі від Виконавця Замовнику запакованих пляшок у кількості 236 158 одиниць. При цьому, у матеріалах справи також наявні акти приймання-передачі товару після пакування: від 04.02.2019 на 12 656 пляшок; від 05.02.2019 на 12720 пляшок; від 06.02.2019 на 20 000 пляшок; від 07.02.2019 на 27 000 пляшок; від 11.02.2019 на 22358 пляшок; від 12.02.2019 на 25021 пляшку; від 13.02.2019 на 25257 пляшок; від 14.02.2019 на 18878 пляшок; від 25.02.2019 на 19000 пляшок; від 27.02.2019 на 20000 пляшок. Вказані акти засвідчують передачу товару після надання послуг пакування на відповідну дату у відповідній кількості.

Отже, Виконавець двічі передав, а Замовник двічі приймав, товар у відповідній кількості (202890 пляшок) після надання один і тих же послуг пакування відносно одно і того ж товару, але в різні дати, що об`єктивно неможливо та вказує на недостовірність таких актів приймання-передачі товару.

Більше того, з актів наданих послуг за лютий 2019 року вбачається, що Виконавцем надано послуги з пакування пляшок загальною кількістю 291 532 (двісті дев`яносто одна тисяча п`ятсот тридцять дві) одиниці. Натомість у матеріалах справи наявні акти приймання-передачі товару для пакування та приймання-передачі товару після пакування лише відносно 235 158 (двісті тридцять п`ять тисяч сто п`ятдесят вісім) пляшок горілки «Зелений день».

Таким чином, відсутні будь-які документи (акти приймання-передачі товару для пакування та після пакування, замовлення на надання послуг пакування) на підтвердження факту надання послуг пакування у кількості 55 374 (п`ятдесят п`ять тисяч триста сімдесят чотири) пляшки за лютий 2019.

У матеріалах справи наявні два Замовлення на пакування 292 422 пляшок, датовані від 03.06.2019 року: в одному Замовленні вказано термін виконання послуги - 27.06.2019, в іншому - 30.06.2019, тобто два документи дублюють один одного, але вказано різні терміни виконання послуг пакування. Натомість акт приймання-передачі товару після надання послуг пакування пляшок у кількості 292 422 одиниці датований 30.06.2019 року. До того ж , в матеріалах справи за червень 2019 наявні окремі акти приймання-передачі товару після послуг пакування на відповідну дату. Вказані акти засвідчують передачу товару після надання послуг пакування на відповідну дату у відповідній кількості.

Таким чином Виконавець двічі передав, а Замовник двічі приймав, товар у відповідній кількості (292 422 пляшок) після надання один і тих же послуг пакування відносно одного і того ж товару, але в різні дати, що об`єктивно неможливо та вказує на недостовірність таких актів приймання-передачі товару.

У матеріалах справи наявні два Замовлення на пакування 360 006 пляшок, датовані 03.05.2019 року: в одному Замовленні вказано термін виконання послуги - 03.05.2019, в іншому - 31.05.2019, тобто два документи дублюють один одного, але вказано різні терміни виконання послуг пакування. Натомість наявний акт приймання-передачі товару після надання послуг пакування пляшок (вино рожеве) у кількості 360 006 одиниці датований 31.05.2019 року.

Також, за наданими документами вбачається, що Виконавець за актом приймання-передачі товару для пакування прийняв 360 006 (триста шістдесят тисяч шість) пляшок вина рожевого (ТМ "VILLA KRIM") для надання послуг пакування. У долучених кредитором документах наявні окремі акти приймання-передачі товару після пакування відносно пляшок вина рожевого за травень 2019 року, відповідно до яких ФОП Апенко Д.В. запаковано пляшки вина рожевого загальною кількістю 354 992 одиниці, тобто кількість запакованих пляшок менша від кількості прийнятих до пакування.

ФОП Апенко Д.В. у своїй заяві про визнання грошових вимог обґрунтовував наявністю заборгованості боржника ТОВ "Адаман трейд" та надавав на підтвердження факту надання послуг підписані сторонами Акти наданих послуг за Договором № 1 від 11.09.2018.

За актами надання послуг за травень 2019 року, що відповідають вищезазначеним актам приймання для пакування та передачі після пакування пляшок вина рожевого, вбачається, що загалом ФОП Апенко Д.В. запаковано 410 177 пляшок на відповідні дати травня 2019 року (з цієї кількості виключено акти надання послуг, що відповідають наданню послуг пакування коньяку та горілки у травні 2019 на відповідні дати та у відповідній кількості). При цьому, у деяких актах наданих послуг зазначено надання послуги "пакування горілки Зелений день з пакетиком кави, чаю" (акти наданих послуг №101 від 03.05.2019, № 102 від 04.05.2019, № 130 від 06.05.2019, № 104 від 07.05.2019, № 105 від 08.05.2019, № 111 від 10.05.2019, №112 від 11.05.2019, № 113 від 12.05.2019), що виключає можливість пакування вина рожевого, що начебто було прийнято Виконавцем ФОП Апенко Д.В. та начебто потім переданого Замовнику у запакованому вигляді у кількості 360 006 пляшок.

Акти наданих послуг за травень 2019 свідчать лише про надання послуг пакування пляшок з алкогольною продукцією, якою може бути вино рожеве відповідно, у кількості 247 460 (двісті сорок сім тисяч чотириста шістдесят) пляшок, тобто долучені кредитором документи не підтверджують реальний обсяг начебто наданих послуг пакування пляшок відповідної продукції.

У матеріалах справи наявні два Замовлення на пакування 134 140 пляшок, датовані 02.05.2019 року: в одному Замовленні вказано термін виконання послуги - 28.05.2019, в іншому - 31.05.2019, тобто два документи дублюють один одного, але вказано різні терміни виконання послуг пакування. Натомість акт приймання-передачі товару після надання послуг пакування пляшок у кількості 134 140 одиниці датований 31.05.2019 року.

Також, до пояснень кредитора додано окремі акти приймання-передачі товару (пляшок горілки) після пакування за травень 2019: від 02.05.2019 на пакування 18 000 пляшок; від 21.05.2019 на пакування 17000 пляшок; від 22.05.2019 на пакування 20960 пляшок; від 23.09.2019 на пакування 20000 пляшок; від 27.05.2019 на пакування 28000 пляшок; від 28.05.2019 на пакування 17279 пляшок. Тобто загальна кількість запакованих пляшок складає 121 239 (сто двадцять одна тисяча двісті тридцять дев`ять) одиниць, а не 134 140 (сто тридцять чотири сто сорок) одиниць, які були передані Виконавцю для пакування. Кількість пляшок за вказаними актами приймання-передачі товару після пакування збігається з кількістю запакованих пляшок за актами наданих послуг: від 02.05.2019 № 100; від 21.05.2019 № 125; від 22.05.2019 № 130; від 23.09.2019 № 135; від 27.05.2019 № 138; від 28.05.2019 № 141.

Отже, з наданих кредитором ФОП Апенко Д.В. документів вбачається, що ним було отримано для пакування більше пляшок горілки, ніж потім запаковано, а саме відсутнє підтвердження надання послуг пакування 12 901 (дванадцяти тисяч дев`ятсот однієї) пляшки горілки за травень 2019.

За травень 2019 наявні акт приймання-передачі товару від 31.05.2020 про передачу Замовнику 134 140 пляшок (горілка Зелений день), акт приймання-передачі товару від 31.05.2020 про передачу Замовнику 360 006 пляшок (вино рожеве). Натомість ФОП Апенко Д.В. надав окремі акти приймання-передачі товару після послуг пакування на відповідну дату травня 2019 року. Вказані акти засвідчують передачу товару після надання послуг пакування на відповідну дату у відповідній кількості.

Таким чином Виконавець двічі передав, а Замовник двічі приймав, товар у відповідній кількості пляшок після надання одних і тих же послуг пакування відносно одно і того ж товар, але в різні дати, що об`єктивно неможливо та свідчить про недостовірність вказаних актів.

Крім цього, ФОП Апенко Д.В. до пояснень долучив Замовлення від 14.05.2019 на пакування 34068 одиниць пляшок з терміном виконання послуги -29.05.2019, а також акт приймання-передачі товару для пакування від 14.05.2019 про прийняття 34068 пляшок коньяку. При цьому, у матеріалах справи міститься акт приймання-передачі товару після надання послуг від 29.05.2019 на передачу Замовнику 13068 пляшок коньяку, тобто на 21 000 пляшок менше, ніж у замовленні та акті приймання-передачі товару для пакування. Натомість, у наданих документах є окремі акти приймання-передачі товару після пакування пляшок коньяку за травень 2019: від 14.05.2019 на пакування 4500 пляшок; від 16.05.2019 на пакування 10080 пляшок; від 23.05.2019 на пакування 6048 пляшок; від 29.05.2019 на пакування 13440 пляшок. Такі дублювання актів приймання-передачі товару після пакування вказують на те, що зазначені документи складались сторонами не в момент начебто надання послуг пакування товару та не направлені на реальне виконання укладеного сторонами договору. Така документація штучно складена сторонами поспіхом, без належної уваги та виключно з метою підтвердження фіктивних грошових вимог кредитора ФОП Апенко Д.В. до боржника ТОВ "Адаман трейд".

У матеріали справи ФОП Апенко Д.В. подано два Замовлення на пакування 178 763 пляшок: одне Замовлення датоване 11.03.2019 з терміном виконання послуги 11.03.2019, інше - датоване 01.03.2019 з терміном виконання послуги 30.03.2019. Натомість в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі товару після пакування пляшок горілки Зелений день у кількості 178 763 одиниці датований 30.03.2019.

Також, до пояснень кредитора додано два акти приймання-передачі товару для пакування - пляшок горілки «Зелений день» у кількості 178 763 одиниці: один датований 01.03.2019, інший - 11.03.2019. Таке дублювання замовлень та актів приймання-передачі товару для пакування вказують на те, що зазначені документи складались сторонами не в момент надання послуг пакування товару.

Відповідно до наданих кредитором документів ФОП Апенко Д.В. прийняв за актом приймання-передачі товару для пакування від 01.03.2019 292 982 пляшок вина рожевого. Також, кредитором долучено акт приймання-передачі товару після пакування від 29.03.2019 про передачу Виконавцем Замовнику запакованого товару - 292 982 пляшок вина рожевого. Натомість, у матеріалах справи наявні окремі акти приймання-передачі товару після пакування на відповідну дату березня місяця 2019 року, які засвідчують передачу товару після надання послуг пакування на відповідну дату у відповідній кількості. Відповідно до зазначених окремих актів приймання-передачі товару для пакування на конкретну дату у березні 2019 загальна кількість пляшок вина рожевого, передана після пакування, складає 300 025 одиниць, що перевищує кількість отриманих плашок для пакування за актом приймання-передачі товару для пакування від 01.03.2019.

При цьому, ФОП Апенко Д.В. у своїй заяві про визнання грошових вимог обґрунтовував свої грошові вимоги наявністю заборгованості боржника ТОВ "Адаман трейд" та надавав на підтвердження факту надання послуг підписані сторонами Акти наданих послуг за Договором № 1 від 11.09.2018 року. За актами надання послуг за березень 2019 року, в яких зазначено послугу пакування пляшок з алкогольною продукцією, якою може бути вино рожеве відповідно, Виконавцем було запаковано лише 73 274 пляшки алкогольної продукції, що не відповідає заявленій кількості прийнятих Виконавцем пляшок вина рожевого для пакування та кількості переданих Замовнику пляшок вина рожевого після пакування.

Актів наданих послуг № 84 від 28.03.2019, № 69 від 20.03.2019, № 61 від 14.03.2019, № 56 від 12.03.2019 кредитором ФОП Апенко Д.В. взагалі не долучено, як і актів приймання-передачі продукції для пакування та після пакування у відповідній кількості. А за актом наданих послуг № 29.03.2019 надано послуги пакування 20 000 пляшок, натомість до пояснень Виконавцем долучено акт приймання-передачі товару після надання послуг у кількості 19 964 пляшки.

Відповідно до наданих документів ФОП Апенко Д.В. було прийнято за відповідним актом приймання-передачі товару для пакування 178 763 пляшки горілки «Зелений день». Також, кредитором долучено акт приймання-передачі товару після пакування від 30.03.2019 про передачу Виконавцем Замовнику запакованого товару - 178 763 пляшки горілки «Зелений день». Однак, зазначена кількість прийнятих для пакування та переданих після пакування пляшок горілки «Зелений день» не відповідає кількості запакованих пляшок горілки «Зелений день» згідно з актами наданих послуг за березень 2019 року, які підписані сторонами та якими ФОП Апенко Д.В. обґрунтовує свої кредиторські вимоги.

Так, відповідно до актів наданих послуг за березень 2019 року, в яких вказано послугу "пакування пляшок горілки Зелений день з пакетиком кави,чаю", що виключає можливість пакування вина рожевого, кількість запакованих пляшок горілки «Зелений день» за березень 2019 складає 471 735 (чотириста сімдесят одна тисяча сімсот тридцять п`ять) пляшок. Ця кількість значно перевищує кількість прийнятого ФОП Апенко Д.В. товару для пакування та викликає питання, як можливо було запакувати зазначений в актах наданих послуг обсяг пляшок горілки Зелений день, якщо Виконавцем не було отримано вказаний товар у такій кількості.

За актами приймання-передачі товару після послуг пакування від 29.03.2019 та 30.03.2019 загальна кількість начебто запакованих пляшок вина рожевого та горілки Зелений день складає 471 745 пляшок, натомість відповідно до актів наданих послуг, на яких ґрунтує свої грошові вимоги кредитор ФОП Апенко Д.В., загальна кількість запакованих пляшок складає 545 009 пляшок.

Таким чином, як вірно вказано судом першої інстанції, долучені кредитором документи до своїх пояснень не підтверджують реальний обсяг начебто наданих послуг пакування пляшок відповідної продукції та лише породжують більше сумнівів у достовірності наданих письмових доказів, що вказує на нереальність господарських операції між ФОП Апенко Д.В. та боржником ТОВ "Адаман трейд".

Склад для зберігання алкогольної продукції за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9 було внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання згідно відповіді на адвокатський запит Державної податкової служби України 01 листопада 2019 року (індивідуальний номер місця зберігання - 0), а виключено з реєстру місць зберігання 22 травня 2020 року.

Отже, у наведених первинних документах вказано недостовірні реквізити щодо місця здійснення спірної господарської операції.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець Апенко Д.В. надавав послуги з пакування алкогольної продукції за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9 до моменту внесення вказаної адреси до реєстру місць зберігання, що підтверджується наступними доказами: Акт надання послуг №1 від 08.01.2019 на загальну суму 38 876,40 грн.; Акт надання послуг №117 від 14.05.2019 на загальну суму 9 225,00 грн.; Акт надання послуг №122 від 16.05.2019 на загальну суму 20 694,00 грн.; Акт надання послуг №136 від 23.05.2019 на загальну суму 12 398,40 грн; Акт надання послуг №143 від 29.05.20190 на загальну суму 27 552,00 грн.; Акт надання послуг №183 від 23.07.2019 на загальну суму 2 500,00 грн; Акт надання послуг №185 від 24.07.2019 на загальну суму 13 000,00 грн.; Акт надання послуг №186 від 30.07.2019 на загальну суму 8 000,00 грн.

Наведені обставини свідчать про штучне створення первинних документів та фіктивність господарської операції як такої

Таким чином, підсумовуючи та узагальнюючи наведений вище детальний аналіз поданої фізичною особою-підприємцем Апенко Д.В. первинної документації до Договору №1 від 11.09.2018 судом встановлено наступне:

1) Наявні послуги, які були надані за місцем, яке не внесено до реєстру місць зберігання.

2) Відсутні деякі первинні документи передбачені Договором № 1 про надання послуг від 11.09.2018 року (замовлення, акти приймання передачі товару для пакування, акти приймання передачі товару після послуг пакування).

3) Наявні розбіжності у кількості прийнятого для пакування товару та переданого після пакування товару, а також невідповідність виду продукції, прийнятої для пакування, видам запакованої продукції.

З долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, також вбачається, що за третій квартал 2018 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Апенко Д.В. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 2 000 грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Апенко Д.В. було нібито надано послуги пакування товару за третій квартал 2018 року на загальну суму 2 000 грн. що підтверджується наступними актами наданих послуг: Акт надання послуг № 1 від 25.09.2018 на загальну суму 2 000 грн. 70 коп.

Таким чином, заявлений обсяг робіт за актом надання послуг № 1 від 25.09.2018 було виплачено ТОВ "Адаман трейд" у повному обсязі.

З долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, вбачається, що за четвертий квартал 2018 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Апенко Д.В. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 1 715 грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Апенко Д.В. було нібито надано послуги пакування товару за четвертий квартал 2018 року на загальну суму 1 714 грн. 30 коп. що підтверджується наступними актами наданих послуг: Акт надання послуг №2 від 30.10.2018 на загальну суму 1 714 грн. 30 коп.

Таким чином, заявлений обсяг робіт за актом надання послуг №2 від 30.10.2018 було виплачено ТОВ "Адаман трейд" у повному обсязі.

З долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, вбачається, що за перший квартал 2019 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Апенко Д.В. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 56 800 грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Апенко Д.В. було нібито надано послуги пакування товару за перший квартал 2019 року на загальну суму 1 439 540,80 грн. що підтверджується наступними актами наданих послуг:

Акт надання послуг № 1 від 08.01.19 року на загальну суму 38 876 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 2 від 09.01.19 року на загальну суму 20 770 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 3 від 11.01.19 року на загальну суму 39 706 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 4 від 14.01.19 року на загальну суму 39 318 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 5 від 15.01.19 року на загальну суму 26 300 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 6 від 16.01.19 року на загальну суму 26 598 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 7 від 17.01.19 року на загальну суму 26 265 грн. 90 коп.; акт надання послуг № 8 від 18.01.19 року на загальну суму 34 808 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 9 від 22.01.19 року на загальну суму 40 388 грн. 60 коп.; акт надання послуг №10 від 23.01.19 року на загальну суму 25 538 грн. 60 коп.; акт надання послуг №11 від 24.01.19 року на загальну суму 14 274 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 12 від 04.02.19 року на загальну суму 16 679 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 14 від 05.02.19 року на загальну суму 16 726 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 16 від 06.02.19 року на загальну суму 26 500 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 18 від 07.02.19 року на загальну суму 35 725 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 20 від 11.02.19 року на загальну суму 29 400 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 21 від 12.03.19 року на загальну суму 32 902 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 22 від 13.02.19 року на загальну суму 33 213 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 23 від 14.02.19 року на загальну суму 25 290 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 31 від 25.02.19 року на загальну суму 24 985 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 32 від 27.02.19 року на загальну суму 26 300 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 13 від 04.02.19 року на загальну суму 18 400 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 15 від 05.02.19 року на загальну суму 19 725 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 17 від 06.02.19 року на загальну суму 18 803 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 24 від 23.02.19 року на загальну суму 26 602 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 30 від 24.02.19 року на загальну суму 13 502 грн. 30 коп.; акт надання послуг №33 від 28.02.19 року на загальну суму 19 725 грн. 00 коп.; акт надання послуг №42 від 01.03.19 року на загальну суму 19 875 грн. 00 коп.; акт надання послуг №43 від 02.03.19 року на загальну суму 17 114 грн. 90 коп.; акт надання послуг №44 від 06.03.19 року на загальну суму 16 200 грн. 00 коп.; акт надання послуг №47 від 07.03.19 року на загальну суму 24 300 грн. 00 коп.; акт надання послуг №48 від 10.03.19 року на загальну суму 34 027 грн. 30 коп.; акт надання послуг №59 від 13.03.19 року на загальну суму 13 442 грн. 00 коп.; акт надання послуг №68 від 20.03.19 року на загальну суму 31 800 грн. 00 коп.; акт надання послуг №81 від 27.03.19 року на загальну суму 26 452 грн. 10 коп.; акт надання послуг №54 від 11.03.19 року на загальну суму 42 320 грн. 00 коп.; акт надання послуг №56 від 12.03.19 року на загальну суму 22 975 грн. 80 коп.; акт надання послуг №55 від 12.03.19 року на загальну суму 33 025 грн. 00 коп.; акт надання послуг №60 від 14.03.19 року на загальну суму 33 125 грн. 20 коп.; акт надання послуг №61 від 14.03.19 року на загальну суму 10 337 грн. 60 коп.; акт надання послуг №62 від 15.03.19 року на загальну суму 42 401 грн. 60 коп.; акт надання послуг №65 від 16.03.19 року на загальну суму 30 876 грн. 20 коп.; акт надання послуг №66 від 18.03.19 року на загальну суму 38 453 грн. 20 коп.; акт надання послуг №67 від 19.03.19 року на загальну суму 44 970 грн. 10 коп.; акт надання послуг №69 від 20.03.19 року на загальну суму 10 520 грн. 00 коп.; акт надання послуг №74 від 21.03.19 року на загальну суму 38 778 грн. 80 коп.; акт надання послуг №75 від 22.03.19 року на загальну суму 46 315 грн. 40 коп.; акт надання послуг №76 від 26.03.19 року на загальну суму 25 759 грн. 40 коп.; акт надання послуг №82 від 28.03.19 року на загальну суму 20 250 грн. 00 коп.; акт надання послуг №84 від 28.03.19 року на загальну суму 26 300 грн. 00 коп.; акт надання послуг №85 від 29.03.19 року на загальну суму 30 270 грн. 40 коп.; акт надання послуг №89 від 29.03.19 року на загальну суму 26 300 грн. 00 коп.; акт надання послуг №90 від 30.03.19 року на загальну суму 15 923 грн. 20 коп.;

Відповідно до Порядку за ознакою доходу 157 - є дохід, виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165, статті 177 та 178 розділу IV Кодексу).

Зазначені обставини свідчать про те, що кредитором не надавались послуги боржнику за перший квартал 2019 року у тому об`ємі, який було заявлено, а наведені у даних поясненнях протиріччя у сукупності вказають на нераельність відповідної господарської операції.

З долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, вбачається, що за другий квартал 2019 року ТОВ "АДАМАН ТРЕЙД" було нараховано та виплачено ФОП Апенко Д.В. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 84 700 грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Апенко Д.В. було нібито надано послуги пакування товару за другий квартал 2019 року на загальну суму 1 633 665 грн. 50 коп. що підтверджується наступними актами наданих послуг: акт надання послуг №91 від 18.04.19 року на загальну суму 62 039 грн. 15 коп.; акт надання послуг №92 від 19.04.19 року на загальну суму 46 645 грн. 70 коп.; акт надання послуг №93 від 20.04.19 року на загальну суму 40 727 грн. 35 коп.; акт надання послуг №94 від 22.04.19 року на загальну суму 45 100 грн. 00 коп.; акт надання послуг №95 від 23.04.19 року на загальну суму 45 100 грн. 00 коп.; акт надання послуг №96 від 25.04.19 року на загальну суму 23 949 грн. 00 коп.; акт надання послуг №97 від 26.04.19 року на загальну суму 17 503 грн. 20 коп.; акт надання послуг №100 від 02.05.19 року на загальну суму 36 900 грн. 00 коп.; акт надання послуг №125 від 21.05.19 року на загальну суму 34 850 грн. 00 коп.; акт надання послуг №130 від 22.05.19 року на загальну суму 42 968 грн. 00 коп.; акт надання послуг №135 від 23.05.19 року на загальну суму 41 000 грн. 20 коп.; акт надання послуг №138 від 27.05.19 року на загальну суму 57 400 грн. 00 коп.; акт надання послуг №141 від 28.05.19 року на загальну суму 35 421 грн. 95 коп.; акт надання послуг №117 від 14.05.19 року на загальну суму 9 225 грн. 00 коп.; акт надання послуг №122 від 16.05.19 року на загальну суму 20 694 грн. 00 коп.; акт надання послуг №136 від 23.05.19 року на загальну суму 12 398 грн. 40 коп.; акт надання послуг №143 від 29.05.19 року на загальну суму 27 552 грн. 00 коп.; акт надання послуг №102 від 04.05.19 року на загальну суму 24 239 грн. 40 коп.; акт надання послуг №130 від 06.05.19 року на загальну суму 19 757 грн. 80 коп.; акт надання послуг №104 від 07.05.19 року на загальну суму 25 174 грн. 90 коп.; акт надання послуг №105 від 08.05.19 року на загальну суму 26 500 грн. 10 коп.; акт надання послуг №111 від 10.05.19 року на загальну суму 33 125 грн. 20 коп.; акт надання послуг №112 від 11.05.19 року на загальну суму 23 850 грн. 00 коп.; акт надання послуг №113 від 12.05.19 року на загальну суму 21 589 грн. 60 коп.; акт надання послуг №114 від 13.05.19 року на загальну суму 25 740 грн. 50 коп.; акт надання послуг №120 від 15.05.19 року на загальну суму 33 356 грн. 90 коп.; акт надання послуг №127 від 22.05.19 року на загальну суму 8 429 грн. 60 коп.; акт надання послуг №124 від 21.05.19 року на загальну суму 31 800 грн. 00 коп.; акт надання послуг №137 від 24.05.19 року на загальну суму 36 276 грн. 00 коп.; акт надання послуг №142 від 29.05.19 року на загальну суму 27 443 грн. 40 коп.; акт надання послуг №144 від 30.05.19 року на загальну суму 17 608 грн. 10 коп.; акт надання послуг №145 від 13.05.19 року на загальну суму 6 769 грн. 00 коп.; акт надання послуг №98 від 02.05.19 року на загальну суму 4 377 грн. 60 коп.; акт надання послуг №101 від 03.05.19 року на загальну суму 42 824 грн. 70 коп.; акт надання послуг №115 від 12.05.19 року на загальну суму 3 494 грн. 40 коп.; акт надання послуг №121 від 16.05.19 року на загальну суму 47 152 грн. 30 коп.; акт надання послуг №132 від 22.05.19 року на загальну суму 26 447 грн. 05 коп.; акт надання послуг №133 від 23.05.19 року на загальну суму 37 825 грн. 00 коп.; акт надання послуг №134 від 23.05.19 року на загальну суму 16 095 грн. 60 коп.; акт надання послуг №140 від 28.05.19 року на загальну суму 38 424 грн. 80 коп.; акт надання послуг №146 від 03.06.19 року на загальну суму 26 500 грн. 10 коп.; акт надання послуг №147 від 04.06.19 року на загальну суму 23 850 грн. 00 коп.; акт надання послуг №148 від 06.06.19 року на загальну суму 23 383 грн. 40 коп.; акт надання послуг №149 від 07.06.19 року на загальну суму 27 427 грн. 50 коп.; акт надання послуг №150 від 08.06.19 року на загальну суму 18 584 грн. 50 коп.; акт надання послуг №151 від 10.06.19 року на загальну суму 26 500 грн. 10 коп.; акт надання послуг №152 від 12.06.19 року на загальну суму 20 250 грн. 00 коп.; акт надання послуг №153 від 13.06.19 року на загальну суму 29 817 грн. 70 коп.; акт надання послуг №154 від 14.06.19 року на загальну суму 35 631 грн. 90 коп.; акт надання послуг №156 від 19.06.19 року на загальну суму 15 437 грн. 30 коп.; акт надання послуг №155 від 18.06.19 року на загальну суму 10 599 грн. 80 коп.; акт надання послуг №158 від 20.06.19 року на загальну суму 31 181 грн. 20 коп.; акт надання послуг №160 від 24.06.19 року на загальну суму 29 149 грн. 90 коп.; акт надання послуг №162 від 25.06.19 року на загальну суму 17 500 грн. 70 коп.; акт надання послуг №163 від 26.06.19 року на загальну суму 33 750 грн. 10 коп.; акт надання послуг №164 від 27.06.19 року на загальну суму 19 692 грн. 40 коп.; акт надання послуг №159 від 20.06.19 року на загальну суму 66 633 грн. 20 коп.; акт надання послуг №161 від 24.06.19 на загальну суму 44 083 грн.,20 коп.;

Відповідно до Порядку за ознакою доходу 157 - є дохід, виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165, статті 177 та 178 розділу IV Кодексу).

Зазначені обставини свідчать про те, що кредитором не надавались послуги боржнику за другий квартал 2019 року у тому об`ємі, який було заявлено.

З долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, вбачається, що за третій квартал 2019 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Апенко Д.В. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 77 300 грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Апенко Д.В. було нібито надано послуги пакування товару за третій квартал 2019 року на загальну суму 845 307 грн. 30 коп. що підтверджується наступними актами наданих послуг: акт надання послуг №170 від 01.07.19 року на загальну суму 40 474 грн. 90 коп.; акт надання послуг №171 від 02.07.19 року на загальну суму 38 333 грн. 20 коп.; акт надання послуг №172 від 03.07.19 року на загальну суму 44 466 грн. 80 коп.; акт надання послуг №173 від 04.07.19 року на загальну суму 42 297 грн. 10 коп.; акт надання послуг №174 від 05.07.19 року на загальну суму 49 263 грн. 20 коп.; акт надання послуг №175 від 08.07.19 року на загальну суму 15 962 грн. 70 коп.; акт надання послуг №176 від 09.07.19 року на загальну суму 9 400 грн. 00 коп.; акт надання послуг №177 від 10.07.19 року на загальну суму 27 600 грн. 00 коп.; акт надання послуг №183 від 23.07.19 року на загальну суму 2 500 грн. 00 коп.; акт надання послуг №185 від 24.07.19 року на загальну суму 13 000 грн. 00 коп.; акт надання послуг №186 від 30.07.19 року на загальну суму 8 000 грн. 00 коп.; акт надання послуг №190 від 03.08.19 року на загальну суму 32 542 грн. 80 коп.; акт надання послуг №191 від 06.08.19 року на загальну суму 36 800 грн. 00 коп.; акт надання послуг №192 від 07.08.19 року на загальну суму 30 312 грн. 70 коп.; акт надання послуг №193 від 08.08.19 року на загальну суму 37 457 грн. 90 коп.; акт надання послуг №194 від 09.08.19 року на загальну суму 36 800 грн. 00 коп.; акт надання послуг №200 від 10.08.19 року на загальну суму 32 200 грн. 00 коп.; акт надання послуг №201 від 15.08.19 року на загальну суму 30 551 грн. 50 коп.; акт надання послуг №202 від 17.08.19 року на загальну суму 22 146 грн. 10 коп.; акт надання послуг №203 від 20.08.19 року на загальну суму 28 200 грн. 00 коп.; акт надання послуг №210 від 22.08.19 року на загальну суму 32 040 грн. 10 коп.; акт надання послуг №211 від 27.08.19 року на загальну суму 42 767 грн. 40 коп.; акт надання послуг №212 від 29.08.19 року на загальну суму 31 333 грн. 60 коп.; акт надання послуг №220 від 04.09.19 року на загальну суму 20 810 грн. 10 коп.; акт надання послуг №225 від 15.09.19 року на загальну суму 10 504 грн. 90 коп.; акт надання послуг №226 від 17.09.19 року на загальну суму 23 534 грн. 60 коп.; акт надання послуг №230 від 25.09.19 року на загальну суму 39 166 грн. 80 коп.; акт надання послуг №231 від 26.09.19 року на загальну суму 21 779 грн. 80 коп.; акт надання послуг №232 від 27.09.19 року на загальну суму 14 590 грн. 70 коп.; акт надання послуг №235 від 30.09.19 року на загальну суму 30 470 грн. 40 коп.;

Відповідно до Порядку за ознакою доходу 157 - є дохід, виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165, статті 177 та 178 розділу IV Кодексу).

Зазначені обставини свідчать про те, що кредитором не надавались послуги боржнику за третій квартал 2019 року у тому об`ємі, який було заявлено.

З долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, вбачається, що за четвертий квартал 2019 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Апенко Д.В. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 74 100 тис. грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Апенко Д.В. було нібито надано послуги пакування товару за четвертий квартал 2019 року на загальну суму 15 666 тисяч гривень 80 коп., що підтверджується наступними актами наданих послуг: акт надання послуг №240 від 08.10.19 на загальну суму 15 666 грн. 80 коп.

З наведеного вбачається, що ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено грошову суму, яка навіть більше ніж заявлена фізичною особою-підприємцем Апенко Д.В. заборгованість.

Таким чином, ТОВ "Адаман трейд" нарахував та виплатив ФОП Апенко Д.В. грошові кошти за період третій квартал 2018 року - четвертий квартал 2019 року у загальній сумі 296 615 (двісті дев`яносто шість тисяч шістсот п`ятнадцять гривень) у той час як за наданими ФОП Апенко Д.В. актами надання послуг сума заборгованості складає 3 981 918 грн. 40 коп. (три мільйони дев`ятсот вісімдесят одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять гривень 60 копійок), що свідчить про те, що кредитором не надавались послуги боржнику у тому об`ємі, який було заявлено.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29.03.2018 у справі № 916/4644/15 було сформовано правовий висновок, відповідно до якого обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора.

Також, у постанові від 23.04.2019 у справі 910/21939/15 Верховний Суд звернув увагу на те, що тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18 викладено висновки про те, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Таким чином, враховуючи сталу практику Верховного Суду, господарським судам при розгляді заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника слід враховувати необхідність надання правового аналізу вказаним заявам, підстав виникнення грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих вимог. Разом з тим, при здійсненні такого аналізу важливим є врахування засад змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство, а також обов`язку підвищеного стандарту доказування кредитором своїх грошових вимог.

Також, заслуговує уваги правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 27.02.2019 року по справі № 922/1163/18: "Верховний Суд зазначає, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини."

Крім того, у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 року по справі № 910/23428/17 зазначено наступне: "При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31.01.2018 року по справі 910/8763/17.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, "необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує".

З огляду на вищенаведені обставини справи та підвищений стандарт доказування при розгляді заяви кредитора про визнання кредиторських вимог, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необгрунтованість (нереальність) заявлених кредитором грошових вимог та необхідність їх відхилення, а доводи апеляційної скарги такий висновок суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021р. у справі № 904/6251/20 (904/313/21), яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2022р., визнано недійсним договір № 1 про надання послуг від 11.09.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (найменування в подальшому було змінено на ТОВ "Адаман трейд") та фізичною особою-підприємцем Апенком Дмитром Валерійовичем.

Під час же розгляду вказаної справи встановлені обставини нереальності відповідної господарської операції, а також того, що уклавши зазначений договір, ТОВ «Адаман трейд» не тільки не отримало жодного прибутку, від використання запакованої продукції, а навпаки, всупереч власним фінансовим інтересам набуло зобов`язання сплатити утворену заборгованість, що свідчить про відсутність будь-якої ділової чи підприємницької мети та наявність лише неправомірної мети направленої на ухилення від виконання наявних зобов`язань та погіршення становища інших кредиторів, що і було підставою для визнання недійсним цього правочину, як фраудаторного, укладеного з порушенням норм Цивільного кодексу України.

При цьому, з огляду на інший склад сторін та фактичні обставини, а також розгляд справи в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на підтвердження реальності господарської операції між Свинаренко Ю.В. та ТОВ «Адаман трейд» за аналогічним договором під час розгляду адміністративної справи № 804/7990/16.

Відхиляє колегія суддів і доводи апелянта щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали внаслідок не розгляду місцевим господарським судом клопотань ТОВ «Одеський завод класичних вин» про призначення судової економічної експертизи та технічної експертизи документів, на яких грунтуються кредиторські вимоги апелянта, адже не вирішення судом питання призначення експертиз за вказаними клопотаннями не призвело до неправильного вирішення справи, що згідно з ч. 2 ст. 277 ГПК України і є підставою для скасування судового рішення у випадку порушення норм процесуального права.

До того-ж, апеляційний суд не вбачає підстав, встановлених ст. 99 ГПК України, для призначення судової експертизи у справі, а апелянт під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв власних клопотань про призначення експертизи та заперечував проти задоволення відповідних клопотань ТОВ «Одеський завод класичних вин».

Виходячи з усього вищенаведеного, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги апелянта безпідставними, а оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, отже підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області області у даній справі від 28.07.2021р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Апенка Дмитра Валерійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021р. у справі № 904/6251/20 - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на фізичну особу-підприємця Апенка Дмитра Валерійовича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 25.04.2022 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль