ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року Справа № 10/24/2011/5003(902/28/20)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився

третьої особи: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 04.02.21р. суддею Тісецьким С.С. у м.Вінниці, повний текст складено 15.02.21р. у справі № 10/24/2011/5003(902/28/20)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційного підприємства "Моріс" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Куліченка М.В.

до відповідача Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вінницька міська рада

про витребування майна

у межах справи №10/24/2011/5003

за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021, яке ухвалене у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" №10/24/2011/5003 (902/28/20).

1.2. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021 у справі №10/24/2011/5003(902/28/20) відмовлено у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Куліченка М.В. до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вінницька міська рада, про витребування майна.

2.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Зважаючи на те, що спірне майно не належить КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" на праві власності, а лише перебуває на балансі як цілісний майновий комплекс, а тому відповідач не вправі відчужувати відповідне майно без попередньої згоди власника - Вінницької міської ради у відповідності до норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

2.2. Матеріалами справи встановлено, що оспорюване майно включено до переліку об`єктів комунальної власності Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, заявлені вимоги позивача до відповідача про витребування рухомого майна, яке знаходиться на території котельні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", за адресою: вул. М. Шимка (колишня вул. К. Маркса), 18а, м. Вінниця, є необґрунтованими.

2.3. Твердження арбітражного керуючого Куліченка М.В. про те, що саме з 11.02.2019 (лист Відповідача № 34/993 від 11.02.2019 підготовлений за наслідками отримання останнім актів огляду та перевірки майна ТОВ ВКП "Моріс") є порушеним право ТОВ ВКП "Моріс" на належне йому на праві власності майно та саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, спростовується матеріалами справи.

2.4. Позивач, в особі ліквідатора боржника, звернувся до Господарського суду Вінницької області 13.01.2020 (дата поштового штампа на описі вкладення та дата поштового оформлення відправлення, наклеєного на конверті, якими направлено позов до суду) із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння із пропуском позовної давності за відповідними позовними вимогами, а тому наявні підстави для застосування спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем. Згідно частини 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ліквідатор ТОВ ВКП "Моріс" арбітражний керуючий Куліченко Максим Валерійович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021 у справі скасувати. Ухвалити нове рішення, яким витребувати у Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ТОВ ВКП "Моріс" рухоме майно, що знаходиться на території котельні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго".

3.2.Апеляційна скарга мотивована наступними доводами.

3.2.1. Щодо підстав прийняття рішення про прийняття оспорюваного майна на баланс проти волі та без відома власника майна - ТОВ ВКП "Моріс", апелянт зазначає, що виконання умов договору 02.04.2001 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду цілісний майновий комплекс колишньої котельні КЕЧ 2/53, залишкова вартість якої складала 2 163 035,92 грн. згідно з додатками, про що свідчить підписаний сторонами акт прийому-передачі цілісного майнового комплексу котельні КЕЧ 2/53 по вул.К. Маркса, 18а та додатки № № 1-5 до нього. Рішенням виконавчого комітету міської ради від 26.04.2001 №728, зокрема, було вирішено здати в оренду ТОВ ВКП "Моріс" терміном на 10 років вказаний цілісний майновий комплекс. Апелянт зазначає, що предмет оренди (котельня) передавалась в оренду в незадовільному технічному стані, що, зокрема, підтверджується листом Обласного державного КП ТМ Вінницятеплокомуненерго від 26.04.2000, акту технічного обстеження котельної з котлами КБНГ- 2,5 по вул. К. Маркса ВКП Моріс від 13.04.2000 (за підписами службових осіб Вінницятеплокомуненерго), Акта технического состояния котельной от 01.06.1998г. Апелянт звертає увагу на те, що у вказаному листі від 26.04.2000р. підтверджується, що До опалювального сезону 1998-1999 ВКП Моріс своїми силами виконало ряд робіт, необхідних для запуску котельної у т.ч. по хімводоочистці що дало можливість надавати тепло і гарячу воду. Без виконання цих робіт нормальна робота котельної була б неможлива.

3.2.2. Враховуючи те, що орендодавець не забезпечив проведення капітального ремонту приміщень та обладнання котельні, 12.10.2007 товариством укладено кредитний договір, для оплати товарів, робіт, послуг, обладнання та інших витрат, пов`язаних з поточною діяльністю підприємства з ВАТ Кредитпромбанк (правонаступником якого є ПАТ Дельта-Банк), на підставі якого, ТОВ ВКП "МОРІС" отримало кредитні кошти на загальну суму 1 838 000,00 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, на підставі Договорів застави від 12.07.2007 в заставу банку передано все майно ТОВ ВКП "МОРІС", в тому числі котлове обладнання, придбане ТОВ ВКП "МОРІС" у ВКФ ТОВ Нічлава, на підставі Договору кунівлі-продажу№1/09 від 03.09.2007 Таким чином, в 2007 ТОВ ВКП "МОРІС" за погодженням з міською радою, для вжиття заходів з модернізації та реконструкції цілісного майнового комплексу котельні за власні та кредитні кошти придбало 4 (чотири) котлових агрегати, виробництва Німеччина, типу Vitomax 200 (згідно договору купівлі-продажу №1/09 від 03.09.2007 з ТОВ ВКФ Нічлава) для вжиття заходів з реконструкції (заміни фізично застарілого зношеного обладнання).

3.2.3. Законним власником спірного майна є TОB ВКП "МОРІС". Рішенням Вінницької міської ради №2348 від 30.09.2008 Про затвердження акту списання основних засобів котельні по вул. К.Маркса, 18А затверджено акт списання основних засобів котельні по вул. Карла Маркса, 18 А, які визнані непридатними для подальшої експлуатації в зв`язку з недопустимими дефектами. Таким чином, Орендодавець самостійно змінив об`єкт оренди ліквідувавши складові, що забезпечували функціонування цілісного майнового комплексу - котельні.

3.2.4. Враховуючи норми ЗУ Про оренду державного та комунального майна скаржник зазначає, що з моменту реалізації рішення Орендарем про списання та утилізацію всього котлового обладнання, розташованого в котельні, що є предметом оренди, об`єкт оренди припинив складати цілісний майновий комплекс та становив окремий набір майна

3.3. Щодо підстав набуття у комунальну власність майна власника майна - ТОВ ВКП "МОРІС" апелянт вважає, що висновки місцевого суду про те, що Орендар допустив погіршення стану орендованого майна і, як наслідок, виведення котлів з експлуатації та необхідність їх списання, зумовлені неповним з`ясуванням обставин у справі, що спричинили ухвалення неправомірного судового рішення по справі. Так, згідно договору оренди цілісного майнового комплексу №2 від 01.04.2001 в строкове платне користування надано котельню по вул.К.Маркса, 18А, склад та вартість якого визначено відповідно до акту оцінки комплексу, результатів інвентаризації та передавального балансу станом на 01.04.2001р. Загальна вартість переданого майна становила 2 163 035,92 грн.; предмет оренди (котельня) передавалась в оренду в незадовільному технічному стані; товариство своїми силами виконало ряд робіт, необхідних для запуску котельної у т.ч. по хімводоочистці, що дало можливість надавати тепло і гарячу воду. Без виконання цих робіт нормальна робота котельної була б неможлива. На даний час змонтовано і введено в експлуатацію два котлових агрегати. Потреба в реконструкції котельні пов`язана не тільки з необхідністю впровадження енергозберігаючих технологій та підвищення ефективності роботи підприємства, а й з обставинами, в результаті яких частина мікрорайону залишилась без джерела теплопостачання".

3.3.1.Таким чином, висновок суду щодо доведеності факту Орендар допустив погіршення стану орендованого майна і, як наслідок, виведення котлів з експлуатації та необхідність їх списання не відповідає дійсним обставинам справи.

3.3.2. Враховуючи статтю 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" апелянт зазначає, що законодавством встановлено вичерпні підстави для набуття права комунальної власності, які не передбачають самовільного заволодіння майном, що перебуває у приватній власності, не інакше ніж на підставі рішення суду, як у випадку з відумерлою спадщиною. Разом з цим, суд дійшов іншого висновку щодо права власності на спірне майно

3.4. Щодо різних статусів оспорюваного майна. Крім посилань, що оспорюване майно є невід`ємним поліпшенням орендованого майна, суд не надав належної правової оцінки доводам сторін щодо того, що на момент припинення оренди два котлові агрегати хоча й були завезені на територію котельні, однак знаходились в не змонтованому стані, не були підключені до інженерної мережі. Оскаржуване рішення суду від 04.02.2021р. прийнято з порушенням ст.317, ч.1, абз.1 ч.2, ч.3 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України.

3.5. Щодо застосування строків позовної давності. В силу норм ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та починає перебіг від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Після припинення дії договору оренди приміщення котельні Майно використовується КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", однак право власності ТОВ ВКП Моріс так само як і права заставодержателя майна - ПАТ Кредитпромбанк не оспорювалось. Зокрема, працівниками банку проводився періодичний огляд заставного майна, про що складались відповідні акти (копії частини актів огляду надаються до даних пояснень). Позивач ніколи не відчужував спірне майно, а з моменту порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ ВКП Моріс повноваження щодо розпорядження Майном здійснювались під безпосереднім контролем арбітражного керуючого Болховітіна В.М. Після винесення постанови Господарського суду Вінницької області від 21.11.2013 про визнання боржника банкрутом, майно, що було виявлено при інвентаризації увійшло до ліквідаційної маси ТОВ ВКП Моріс. Ухвалою суду №10/24/2011/5003 від 25.07.2017 ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Куліченко М.В. Після призначення Куліченко М.В. продовжив реалізацію заходів ліквідаційної процедури щодо виявлення, оцінки та продажу майна боржника, з метою погашення заборгованості перед кредиторами. Протягом 2018 року були направлені листи/запити у відповідні державні органи та на підприємства, щодо майнових активів Боржника.

3.5.1. Ліквідатор вважає, що всі строки позовної давності слід визначати виходячи з перевірки 20.12.2018 належного ТОВ ВКП "МОРІС" майна, що знаходиться на території котельні, яка перебуває у підпорядкуванні КП BMP Вінницяміськтеплоенерго та подальших обставин. Так, за результатами проведення огляду та перевірки майна ТОВ ВКП "Моріс" складено та супровідним листом ліквідатора від 26.12.2018 направлено на адресу КП BMP Вінницяміськтеплоенерго 4 примірники Актів огляду та перевірки

3.5.2. Листом від 11.02.2019 КП BMP Вінницяміськтеплоенерго повідомило Ліквідатору наступне; КП BMP Вінницяміськтеплоенерго отримало від Вас акт огляду та перевірки майна від 20.12.2018 з переліком майна, яке Ви вважаєте власністю ТОВ ВКП МОРІС, але не зважаючи на наявність майна вказаного в акті КП BMP ВМТЕ вашою власністю не вважає.

3.5.3. Таким чином, саме з 11.02.2019 розпочався перебіг строку позовної давності за вимогою щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, тож позов подано Ліквідатором в межах встановленого ЦК України трирічного строку.

3.5.4. Оскаржуване рішення у справі №10/24/2011/5003(902/28/20) від 04.02.2021р. є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, за результатом неповного з`ясування обставин, які мають значення у справі.

3.6. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ ВКП "МОРІС" арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича залишено без задоволення; рішення господарського суду першої інстанції від 04.02.2021 у справі №10/24/2011/5003(902/28/20) - залишено без змін.

3.7. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2021 касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" - арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича задоволено частково.

3.7.1. У постанові від 08.12.2021 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звернув увагу судів нижчих інстанцій, що висновки апеляційного господарського суду, як і суду першої інстанції, щодо підстав відмови у позові є суперечливими та взаємовиключними, тоді як судове рішення має бути зрозумілим та однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

3.7.2. З мотивувальної частини оскаржуваної постанови неможливо однозначно встановити підстави відмови у задоволенні вимог ліквідатора ТОВ ВКП "Моріс" арбітражного керуючого Куліченка М.В. про витребування у КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" рухомого майна - у зв`язку зі спливом позовної давності або ж з підстав необґрунтованості заявлених позовних вимог.

3.7.3. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 у справі № 10/24/2011/5003 (902/28/20) скасовано.

3.7.4. Справу № 10/24/2011/5003 (902/28/20) направлено на новий апеляційний розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Відзиви на апеляційні скарги, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.02.2021 - без змін.

4.2. Відповідач - Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021 у справі залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ ВКП "МОРІС" - без задоволення.

4.3. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022 у даній справі, серед іншого, відкладено розгляд апеляційної скарги на 13.04.2022 об 12:00год.; зобов`язано арбітражного керуючого (ліквідатора) Куліченка М.В. до 12.04.2022 надати суду апеляційної інстанції (у тому числі і засобами електронної пошти) письмове пояснення чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, яким чином та як буде відновлене таке право позивача у разі задоволення позовних вимог.

4.4. Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" у клопотанні від 12.04.2022 зазначає, що 17.03.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено судом на 13.04.2022 об 12:00 год. В зв`язку з неможливістю прийняти участь в засіданні в призначений час представником відповідача Яценко Д.Ю., повідомляє про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з допомогою сервісу "EASYCON" іншого представника та надає підтвердження повноважень. Зазначає, що у разі неможливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, КП ВМР Вінницяміськтеплоенерго заперечує проти апеляційної скарги та вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки його відсутність не перешкоджає об`єктивному і неупередженому розгляду справи по суті та прийняттю законного і обґрунтованого рішення.

4.5. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницька міська рада у клопотанні від 12.04.2022 зазначає, що розгляд скарги призначено на 13.04.2022 о 12:00год. Ухвала суду від 17.03.2022 про призначення справи до розгляду надійшла до Вінницької міської ради 11.04.2022, що підтверджується вхідною відміткою. З огляду на те, що ухвала про призначення справи до міської ради надійшла лише 11.04.2022 це унеможливлює подання клопотання про розгляд справи у режими відеоконференції у відповідності до норм ст.197 ГПК України. У зв`язку із наведеним та дією воєнного стану на території України, прибуття представника Вінницької міської ради безпосередньо в судове засідання є неможливим з огляду на існуючу небезпеку його життю та здоров`ю, а тому міська рада просить перенести розгляд справи № 10/24/2011/5003/(902/28/20) на іншу дату.

4.6. 13.04.2022 до початку судового засідання арбітражний керуючий (ліквідатор) Куліченко М.В. подав до суду клопотання у якому, просить суд у зв`язку з дією воєнного стану на території України, відтак, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці учасників провадження у справі, та працівників суду, а також відсутністю в умовах військової збройної агресії можливості прийняти участь у призначеному судовому засіданні 13.04.2022, а також направити пояснення на виконання вимог суду, керуючись ст.ст.41-46 ГПК України, ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства, відкласти розгляд апеляційної скарги ТОВ ВКП "Моріс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021р., на іншу дату до завершення воєнного стану та припинення бойових дій, про що повідомити у встановленому порядку.

4.7. Учасники провадження у даній справі у судове засідання 13.04.2022 не з`явився, їх явка судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася.

4.8. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.9. За результатами розгляду зазначених клопотань учасників провадження у справі про відкладення розгляду апеляційної скарги у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

4.9.1. Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ХІ від 24.02.2022, Закону України Про правовий режим воєнного стану на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану строком на 30 діб, у зв`язку зі збройною агресією РФ відносно України. Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

4.9.2. Статтею 20 Закон України Про правовий режим воєнного стану встановлено, що правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України (частини 1, 2).

4.9.3. Згідно частин 1, 2 статті 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

4.9.4. Враховуючи наведені обставини, норми Закону щодо здійснення правосуддя у період дії воєнного стану, подані учасниками провадження відзиви на апеляційну скаргу, у даній у даній справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги по суті, згідно вимог ст.269 ГПК України, за наявними у матеріалах справи доказами, без участі представників сторін, відповідно клопотання учасників провадження у справі про відкладення розгляду апеляційної скарги суд відхиляє.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича на рішення Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021 у справі №10/24/2011/5003(902/28/20) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Конституція України;

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Кодекс України з процедур банкрутства (далі по тексту постанови також - КУПБ, КУЗПБ);

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні";

Закон України "Про оренду державного та комунального майна";

Закон України "Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності";

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Матеріалами справи встановлено, що у провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №10/24/2011/5003 за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області про банкрутство ТОВ виробничо-комерційного підприємства (ВКП) "Моріс".

7.3. 15.01.2020 ліквідатор ТОВ виробничо-комерційного підприємства "Моріс" Куліченко М.В. звернувся до суду з позовною заявою № 02-15/3 від 03.01.2020 до КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про витребування рухомого майна, що знаходиться на території котельні відповідача, згідно переліку.

7.4. Ухвалою Господарського суду Вінницької області суду від 17.01.2020 призначено підготовче засідання з розгляду позовної заяви (902/28/20) ліквідатора ТОВ виробничо-комерційного підприємства "Моріс" Куліченка М.В. до КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про витребування рухомого майна в межах справи №10/24/2011/5003 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вінницьку міську раду.

7.5. Ухвалою суду від 19.01.2021 призначено позовну заяву ліквідатора ТОВ виробничо-комерційного підприємства "Моріс" Куліченка М.В. № 02-15/3 від 03.01.2020 року (вх. №02.1-34/363/20) до КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вінницька міська рада про витребування рухомого майна по справі №10/24/2011/5003(902/28/20) в межах справи № 10/24/2011/5003 до судового розгляду по суті на 04.02.2021.

7.6. Позовна заява ліквідатора Куліченка М.В. обґрунтовується наступними обставинами.

7.7. На виконання ухвали Господарського суду Вінницької області у справі №10/24/2011/5003 від 26.11.2018 щодо зобов`язання КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" () надати ліквідатору ТОВ ВКП "Моріс", арбітражному керуючому Куліченко М.В. та уповноваженим ним особам, доступ на територію та в приміщення котельні, що знаходиться за адресою: вул. М. Шимка (колишня вул.К.Маркса), 18а, м. Вінниця для проведення огляду та оцінки майна ТОВ ВКП "Моріс", комісією з огляду та перевірки майна ТОВ ВКП "Моріс" 20.12.2018 здійснено огляд та перевірку належного ТОВ ВКП "Моріс" майна, що знаходиться на території котельні, яка перебуває у підпорядкуванні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", за адресою: вул.М.Шимка (колишня вул. К. Маркса), 18а, м. Вінниця.

7.8. У ході перевірки, згідно акту огляду, членами комісії виявлено 12 одиниць цінностей, що перебувають у власності ТОВ ВКП "Моріс" та знаходиться на території котельні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" за адресою: вул. М. Шимка (колишня вул. К. Маркса), 18а, м. Вінниця, а саме :

1) Огорожа залізобетонна з металевими воротами;

2) ГРП-200/1-л на рамі;

3) Котел водогрійний Vitomax 200М 241004, заводський № 11, реєстр. №674, в комплекті з пильником, приладами обліку, запірною арматурою;

4) Котел водогрійний Vitomax 200М 241005, заводський № 67, реєстр. №675, в комплекті з пильником, приладами обліку, запірною арматурою;

5) Котел водогрійний Vitomax 200 М-241006, зав.№69, потужністю 6,6МВт;

6) Котел водогрійний Vitomax 200 М-241006, зав.№70, потужністю 6,6МВт;

7) Насосна група та щити управління теплоносіями, у складі: насосів Wilo IL 150/340-45/4 - 2 одиниці, запірна арматура з електроприводами d300 - 2 од.; щитовідборки управління в комплексі - 2 штуки;

8) Обчислювач об`єму газу "Універсал-02";

9) Станок зварювальний ВД-502-2 УЗ;

10) Станок труборізний;

11) Ультразвуковий тепловий лічильник РУ-300 з обчислювачем;

12) Токарний станок 1М61П.

7.9. Згідно Висновку про вартість майна Боржника, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Експертно-консультаційний центр", станом на дату оцінки 03.12.2019, ринкова вартість майна Боржника, що знаходиться на території котельні по вул. М.Шимка, 18а, м. Вінниця становить 5 521 971,00 грн.

7.10. Відповідно за Боржником обліковується нереалізоване майно, яке на переконання Позивача, має перебувати у його безпосередньому володінні та яке має бути включено до ліквідаційної маси, для подальшого продажу та задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим, строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора у справі необхідно продовжити для виконання всіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутство заходів та завдань ліквідаційної процедури.

7.11. Крім того, 01.04.2001 між Вінницькою міською радою та ТОВ ВКП "Моріс" укладено договір № 2 оренди цілісного майнового комплексу, на підставі якого ТОВ ВКП "Моріс" в строкове платне користування надано котельню по вул. К. Маркса, 18А, склад та вартість якого визначено відповідно до акту оцінки комплексу, результатів інвентаризації та передавального балансу станом на 01.04.2001. Загальна вартість переданого майна становила 2 163 035,92 грн.

7.12. Згідно листа №04/1458 від 05.09.2007 начальник Управління житлово-комунального господарства, енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Броварник В.М., зобов`язав ТОВ ВКП "Моріс" "вжити заходів щодо збільшення потужності орендованої котельні розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. К. Маркса, 18A".

7.13. Заходи, спрямовані на ремонт та переобладнання котельні, здійснені за кошти орендаря ТОВ ВКП "Моріс", не дозволяли збільшити потужності котельні та прийняти на обслуговування додатковий мікрорайон.

7.14. Враховуючи те, що Орендодавець не забезпечив проведення капітального ремонту приміщень та обладнання котельні, 12.10.2007 між ВАТ "Кредитпромбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Дельта-Банк") та ТОВ ВКП "Моріс" укладено кредитний договір, "для оплати товарів, робіт, послуг, обладнання та інших витрат, пов`язаних з поточною діяльністю підприємства. На підставі кредитного договору № 22/68/07-КЛТ ТОВ ВКП "Моріс" отримало кредитні кошти на загальну суму 1 838 000,00 грн.

7.15. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, на підставі договорів застави № 22/68/301/07-ЗЛТ, № 22/68/302/07-ЗЛТ та № 22/68/303/07-ЗЛТ від 12.07.2007 в заставу банку передано все майно ТОВ ВКП "Моріс", в тому числі котлове обладнання, придбане ТОВ ВКП ''Моріс" у ВКФ ТОВ "Нічлава", на підставі договору купівлі-продажу №1/09 від 03.09.2007.

7.16. Також, рішенням виконкому Вінницької міської ради № 2377 від 30.09.2008, "з метою забезпечення якісних послуг з теплопостачання житлових будинків, гуртожитків, ЗОШ та ДНЗ модернізованою котельнею по пров. К. Маркса 18A та у зв`язку з ліквідацією котельні по пров. К. Маркса 19, вирішено директору ТОВ ВКП "Моріс " (Кирійчук В.І.) під`єднати житлові будинки № 32, 34 по вул. К. Маркса, гуртожитки № 7, 11".

7.17. Таким чином, в 2007 році ТОВ ВКП "Моріс" за погодженням з Вінницькою міською радою, для вжиття заходів з модернізації та реконструкції цілісного майнового комплексу котельні за адресою: вул. К. Маркса, б. 18 А, м. Вінниця, за власні та кредитні кошти придбало 4 (чотири) котлові агрегати, виробництва Німеччина, типу Vitomax 200 та комплектуючі до них (згідно договору купівлі-продажу № 1/09 від 03.09.2007 р. з ТОВ ВКФ "Нічлава"), з яких:

- два котлових агрегати типу Vitomax 200, М-241005, зав. № 67, потужністю 4,5 МВт, зав. № 11, потужністю 5,3 Мвт;

- два котлових агрегати типу Vitomax 200, М-241006, зав. № 69, потужністю 6,6 МВт, зав. № 70 потужністю 6,6 МВт (заміни фізично застарілого зношеного обладнання).

7.18. Матеріалами справи встановлено, що у 2008 році 2 (два) котлові агрегати типу Vitomax 200, М-241005, зав. № 67, потужністю 4,5 МВт, зав. № 11 потужністю 5,3 МВт були змонтовані та введені в експлуатацію ТОВ ВКП "Моріс" на цілісному майновому комплексу котельні за адресою: вул. К. Маркса, б. 18 А, м. Вінниця, інші 2 (два) котлових агрегати типу Vitomax 200, М-241006, зав. № 69, потужністю 6,6 МВт, зав. № 70, потужністю 6,6МВт, у 2008 р. були завезені на будівельну площадку цілісного майнового комплексу котельні за адресою: вул. К. Маркса, б. 18 А, м. Вінниця, але їх монтаж ТОВ ВКП ''Моріс" здійснено не було.

7.19. Поряд з цим, зміна системи опалення та встановлення двох нових котлових агрегатів типу Vitomax 200 потужністю 4,5 МВт та 5,3 МВт дозволили Вінницькій міській раді прийняти рішення № 2348 від 30.09.2008 р. "Про затвердження акту списання основних засобів котельні по вул. К. Маркса, 18А", яким затверджено акт списання основних засобів котельні по вул. Карла Маркса, 18А, які визнані непридатними для подальшої експлуатації в зв`язку з недопустимими дефектами.

7.20. Ліквідатор 22.02.2018 направив до КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" запит № 02-15/70 про надання ТОВ ВКП "Моріс", як власнику майна (котлів та обладнання), що знаходиться за адресою: вул. К. Маркса, 18а, м. Вінниця, на території котельні, яке перебуває у підпорядкуванні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", можливості огляду котлів та обладнання та його інвентаризації.

7.21. 10.03.2018 ліквідатор ТОВ ВКП "Моріс" отримав лист КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" №12/1064 від 28.02.2018, у якому КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" повідомлено, що згідно рішення Вінницької міської ради №2525 від 30.10.2009 прийнято на свій баланс об`єкти з віднесенням на поповнення статутного фонду. Зокрема, в авізо-підтвердження про безкоштовну передачу-отримання основних фондів вказано, що обладнання знаходиться по вулиці К. Маркса, 18а, серед ряду найменувань зазначені два котли Vitomax 200М-241-005, іншої інформації, а також інформації про огляд котлів та проведення інвентаризації, не зазначено.

7.22. Відтак, спірне майно вибуло із володіння власника - ТОВ ВКП ''Моріс" та було передано на баланс КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" поза волею власника.

7.23. Прийняття рішення Вінницькою міською радою № 2525 від 30.10.2009, на думку Позивача, не припинило право власності дійсного власника (ТОВ ВКП ''Моріс"), а тому до теперішнього часу саме ТОВ ВКП "Моріс" залишається власником цього майна.

7.24. Враховуючи наведені обставини, ліквідатор ТОВ ВКП "Моріс" звернувся до господарського суду з позовом про витребування у КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" рухоме майно згідно переліку, що знаходиться на території котельні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", за адресою: вул. М. Шимка (колишня вул. К. Маркса), 18а, м. Вінниця.

7.12. За результатами розгляду позовних вимог ліквідатора ТОВ ВКП "Моріс" місцевим господарським судом прийнято рішення (п.1.1.-1.2. цієї постанови), відповідно до якого у позові відмовлено з підстав, зазначених у пунктах 2.1. 2.4. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги та вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Згідно частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

8.3. Як уже зазначалося подана ліквідатором ТОВ ВКП "Моріс" позовна заява мотивована тим, що між Вінницькою міською радою та ТОВ ВКП "Моріс" було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, на підставі якого Позивачу в строкове платне користування було надано котельню по вул. К. Маркса, 18А. В подальшому, у 2007 р. ТОВ ВКП "Моріс" за погодженням з Вінницькою міською радою, для вжиття заходів з модернізації та реконструкції цілісного майнового комплексу котельні, за власні та кредитні кошти придбало чотири котлові агрегати, виробництва Німеччина, типу Vitomax 200 та комплектуючі до них.

8.4. Разом з тим, згідно рішення Вінницької міської ради № 2525 від 30.10.2009 р. було прийнято на свій баланс об`єкти з віднесенням на поповнення статутного фонду. Зокрема, в авізо-підтвердження про безкоштовну передачу-отримання основних фондів вказано, що обладнання знаходиться по вулиці К. Маркса, 18а, серед ряду найменувань зазначені два котли Vitomax 200М-241-005.

8.5. Спірне майно вибуло із володіння власника - ТОВ ВКП ''Моріс" та було передано на баланс відповідача поза волею власника.

8.6.Також, в ході огляд та перевірки майна ТОВ ВКП "Моріс", що знаходиться на території котельні, яка перебуває у підпорядкуванні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", було виявлено 12 одиниць цінностей, які перебувають у власності останнього.

8.7. Приписами статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

8.8. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

8.9. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

8.10. Згідно частин 1, 2 статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

8.11. Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України, визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

8.12. Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

8.13. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 по справі №488/5027/14-ц, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

8.14. Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17.12.2014 у справі №6-140цс14).

8.15. Згідно правових висновків, наведених у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/3496/17, віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

8.16.Тобто, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

8.17. Матеріалами встановлено, між Виконавчим комітетом Вінницької міської ради (Орендодавець) та ТОВ ВКП "Моріс" (Орендар) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу № 2 від 01.04.2001 р., предметом якого було передання Орендарю в строкове платне користування цілісного майнового комплексу - котельні по вул. К. Маркса, 18А.

8.18. Пунктом 5.4 даного договору передбачено, що Орендар зобов`язується: своєчасно здійснювати капітальний та поточний ремонт орендованих основних фондів. Проведення капітального ремонту погоджувати з Орендодавцем.

8.19. Орендар має право: з дозволу Орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості (п. 6.3).

8.20. В разі розірвання договору, поліпшення орендованого майна, здійснені Орендарем за рахунок власних коштів з дозволу Орендодавця, визнаються власністю Орендаря. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених без згоди Орендодавця, які не можливо відокремити без шкоди майну, компенсації не підлягають (п. 10.5).

8.21. У позовній заяві зазначено, що в 2007 році ТОВ ВКП "Моріс" за погодженням з Вінницькою міською радою, для вжиття заходів з модернізації та реконструкції цілісного майнового комплексу котельні за адресою: вул. К. Маркса, б. 18А, м. Вінниця, за власні та кредитні кошти придбало чотири котлові агрегати, виробництва Німеччина, типу Vitomax 200 та комплектуючі до них.

8.22. При цьому, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 22/68/07-КЛТ від 12.10.2007 на підставі договорів застави №22/68/301/07-ЗЛТ, № 22/68/302/07-ЗЛТ та №22/68/303/07-ЗЛТ від 12.07.2007 в заставу банку - ВАТ "Кредитпромбанк" передано все майно ТОВ ВКП "Моріс", в тому числі оспорюване котлове обладнання, придбане ТОВ ВКП ''Моріс" у ВКФ ТОВ "Нічлава", на підставі договору купівлі-продажу №1/09 від 03.09.2007.

8.23. В подальшому, у 2008 році придбані Позивачем два котлові агрегати були змонтовані та введені в експлуатацію на орендованому цілісному майновому комплексу, а інші два котлових агрегати були завезені на будівельну площадку даного цілісного майнового комплексу, однак їх монтаж Орендарем здійснено не було.

8.24. Отже, згідно умов укладеного договору оренди, Позивачем були здійсненні заходи з модернізації та реконструкції орендованого ним цілісного майнового комплексу, шляхом купівлі та встановлення котлових агрегатів із комплектуючими до них.

8.25. Згідно частин 1-3 статті 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

8.26. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

8.27. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

8.28. Пунктом 2.2 договору оренди цілісного майнового комплексу №2 від 01.04.2001., визначено, що Власником орендованого майна залишається територіальна громада м. Вінниці, а орендар користується ним протягом строку оренди.

8.29. Згідно матеріалів справи, єдиний майновий комплекс будівлі котельні, що розміщена по вул. К. Маркса (М. Шимка на сьогодні) в буд. 18а, належить Вінницькій міській об`єднаній територіальній громаді м. Вінниця, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.08.2007 № 396.

8.30. Відповідно до частин 1 - 2 статті 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

8.31. За змістом частини 1 ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

8.32. Частиною 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

8.33. Згідно частини 1 статті. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

8.34. Отже, згідно наведених приписів законодавства та матеріалів справи, орендований Позивачем на підставі договору оренди № 2 від 01.04.2001 цілісний майновий комплекс, а саме будівля котельні, що розміщена по вул. К. Маркса (М. Шимка на сьогодні) в буд. 18а, м. Вінниця, є комунальною власністю та належить Вінницькій міській об`єднаній територіальній громаді м. Вінниця.

8.35. За змістом частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Орендар державного або комунального майна має право за письмовою згодою балансоутримувача майна за рахунок власних коштів здійснювати поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна.

8.36. Відповідно до частини 3 статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Орендар має право залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, за умови, якщо вони можуть бути відокремлені від орендованого ним майна без заподіяння шкоди такому майну.

8.37. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив невід`ємні поліпшення орендованого майна за згодою уповноваженого органу, визначеного статтею 21 цього Закону, орендар має право на відшкодування своїх витрат у межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна згідно з Порядком передачі майна в оренду, якщо інше не визначено договором оренди.

8.38. Вартість невід`ємних поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди уповноваженого органу, визначеного статтею 21 цього Закону, компенсації не підлягає, такі поліпшення є, відповідно, державною або комунальною власністю.

8.39. В силу частину 1 статті 2 Закону України "Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності", дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані з: передачею в оренду цілісних майнових комплексів підприємств, їхніх структурних підрозділів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності.

8.40. Частиною 5 статті 11 Закону України "Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності" визначено, що витрати, необхідні для підтримання орендованого об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первинно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, здійснюються за рахунок орендаря та включаються до складу витрат орендаря. Витрати, пов`язані з поліпшенням орендованого об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), які зумовлюють збільшення майбутніх економічних вигод, первинно очікуваних від використання об`єкта, здійснюються за рахунок амортизаційних відрахувань, а також за рахунок інших джерел, передбачених умовами договору, та відображаються як капітальні інвестиції, що включаються у вартість об`єкта оренди.

8.41. Відповідно до частин 2-4 ст. 12 Закону України "Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності", амортизаційні відрахування, нараховані на майно, власником якого є орендар, у тому числі створене (збудоване) та отримане в результаті поліпшення об`єкта оренди, є власністю орендаря та використовуються ним відповідно до законодавства. Будь-які поліпшення орендованого об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що не можуть бути відокремлені від орендованого об`єкта, не завдавши йому шкоди, можуть здійснюватися орендарем лише за згодою орендодавця. До таких поліпшень належать, зокрема, прокладені нові трубопроводи або їх частини, а також проведені нові інженерні комунікації або їх частини, системи енергопостачання або їх елементи.

8.42. Згідно бази даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.10.2009 у справі № 7/144-09 за позовом Виконавчого комітету Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Моріс" про розірвання договору, вирішено розірвати договір оренди цілісного майнового комплексу від 01.04.2001 № 2, укладений між Виконавчим комітетом Вінницької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Моріс" та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Моріс" повернути Виконавчому комітету Вінницької міської ради за актом прийому-передачі цілісний майновий комплекс - котельню по вул. К.Маркса, 18а.

8.42.1. Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 24.12.2009 рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2009 у справі №7/144-09 залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс", м. Вінниця - без задоволення.

8.42.2. Постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2010, постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 24.12.2009 та рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2009 у справі № 7/144-09 залишено без змін.

8.42.3. Слід зазначити, що у вищевказаному рішенні від 02.10.2009 у справі № 7/144-09, господарський суд дійшов висновку про підставність та правомірність позовних вимог позивача в частині розірвання договору оренди, оскільки свідчать про наявність факту порушення договору зі сторони ТОВ ВКП "Моріс", який призвів до того, що позивачем не отримано того результату, на який він розраховував при укладенні договору.

8.43. Згідно частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8.44. Таким чином, враховуючи наведені обставини, договір оренди цілісного майнового комплексу від 01.04.2001 № 2 було розірвано у судовому порядку.

8.45. Ліквідатором ТОВ ВКП "Моріс" - позивачем не надано доказів, які б свідчили про вжиття ТОВ ВКП "Моріс" заходів (подання позовів, тощо) після розірвання вищевказаного договору оренди щодо відшкодування вартості витрат або повернення майна, яке ТОВ ВКП "Моріс" було придбано для модернізації та реконструкції орендованого ним цілісного майнового комплексу на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу від 01.04.2001 № 2.

8.45. Крім того, матеріалами справи встановлено, що 30.10.2009 Вінницькою міською радою прийнято рішення № 2525 "Про внесення доповнень в підрозділ 3.2.2. розділу 3 додатку до рішення міської ради від 04.04.2008 №1845 "Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Вінниці та визнання таким, що втратив чинність пункт 1 рішення міської ради від 18.10.2002 № 107 зі змінами та доповненнями до нього".

8.46. Згідно пункту 1 зазначеного вище рішення, серед іншого, внесено зміни до рішення Вінницької міської ради від 04.04.2008 №1845 "Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Вінниці", а саме - доповнено пунктом 85, яким віднесено до переліку комунальної власності два котли Vitomax 200М-241-005 та Vitomax 200М-241-004 з обладнанням загальною вартістю 2 747 965,44 грн (не обліковане майно).

8.47. Пунктами 2, 3 вказаного рішення визначено: управлінню енергетики та зв`язку міської ради взяти на бухгалтерський прийняті у комунальну власність територіальної громади міста об`єкти зазначені у пункті 1 даного рішення; управлінню енергетики, транспорту та зв`язку міської ради передати, а комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" прийняти на свій баланс об`єкти зазначені в пункті 1 даного рішення з віднесенням на поповнення статутного фонду.

8.48. Водночас, господарськими судами встановлено, що рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009 № 2525 було предметом судового розгляду, що підтверджується долученою до пояснень третьої особи б/н від 20.02.2020, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 року по справі № 127/27435/14-а.

8.49. При цьому, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 по справі №127/27435/14-а, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Моріс" до Вінницької міської ради, Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Управління енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради, Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009.

8.50. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 по справі №127/27435/14-а, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Моріс" залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року - без змін.

8.51. За змістом зазначених судових рішень, постановляючи відповідні ухвали, суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції виходили з того, що даний спір не є публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

8.52. Також, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 по справі № 127/27435/14-а, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" залишено без задоволення, а оскаржувані ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" до Вінницької міської ради, виконавчого комітету Вінницької міської ради, Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Управління енергетики, транспорту та зв`язку Вінницької міської ради, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання протиправним та скасування рішення - без зміни.

8.52.1. Судом касаційної інстанції адміністративної юрисдикції зазначено, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник державного майна здійснює розпорядження об`єктів, які знаходяться у комунальній власності, у порядку, встановленому законом, а також що відповідно до пункту 1 статті 12 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо оренди майна (в даному випадку оренди цілісного майнового комплексу), підвідомчі господарським судам. Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

8.53. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про оскарження рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009 №2525 в порядку господарського судочинства.

8.54. Відтак, зазначене вище рішення Вінницької міської ради наразі є чинним та Позивачем не спростовано неправомірності взяття на бухгалтерський облік та прийняття у комунальну власність територіальної громади міста двох котлів Vitomax 200М-241-005 та Vitomax 200М-241-004 із обладнанням.

8.55. Крім того, господарськими судом встановлено, що згідно пунктів 1, 2, 3, 5 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 17.09.2009 № 2050 (наявне в матеріалах справи) було вирішено :

- Управлінню житлового господарства підготувати передаточний баланс та передати, а комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" прийняти на баланс та експлуатацію майновий комплекс котельню по вул. К. Маркса, 18а;

- створити комісію для передачі цілісного майнового комплексу котельні по вул.К.Маркса, 18а за участю представників ГУЖКГ, УЖГ, УЕТЗ, ЮУ, КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго";

- комісії розпочати роботу по передачі цілісного майнового комплексу котельні по вул. К. Маркса, 18а з 17.09.2009 а завершити роботу по прийому - передачі до 18.09.2009;

- КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" забезпечити згідно діючого законодавства працевлаштування працівників задіяних Товариством у виробничому процесі та функціонуванні цілісного майнового комплексу котельні по вул. К.Маркса, 18а.

8.56. Як вбачається з матеріалів справи №10/24/2011/5003, у проміжних звітах арбітражного керуючого Болховітіна В.М., який виконував повноваження розпорядника майна та ліквідатора ТОВ ВКП "Моріс", повідомлялося, що вищевказане рішення від 17.09.2009 р. №2050 було предметом судового розгляду.

8.57. Так, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.04.2014 у справі № 2а-12063/11/0212, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП "Моріс" - відхилено, а постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.02.2012 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2012 залишено без змін.

8.57.1. У даній ухвалі суду зазначено, що у листопаді 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКП "Моріс" звернулось до Виконавчого комітету Вінницької міської ради (далі - Виконком) з позовом про визнання не чинними підпунктів 1, 2, 3, 5 рішення Виконкому № 2056 від 17 вересня 2009 року.

8.57.2. Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 лютого 2012 року позов задоволено. Визнано не чинними підпункти 1, 2, 3, 5 рішення Виконкому № 2056 від 17 вересня 2009 року.

8.57.3. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

8.57.4. Враховуючи, що на час вирішення спору договір оренди № 2 від 01 квітня 2001 року розірваний, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки апеляційного суду про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, правильними.

8.58. Отже, рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 17.09.2009 р. № 2050, яким, зокрема, вирішено передати комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на баланс цілісний майновий комплекс - котельню по вул. К. Маркса, 18а, наразі є чинним.

8.59. Разом з тим, слід зазначити, що за умовами договору оренди цілісного майнового комплексу №2 від 01.04.2001 котельня, на території якої перебуває оспорюване рухоме майно, є цілісним майновим комплексом.

8.60. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності" передбачено, що відповідна територіальна громада зберігає право власності на передані в оренду об`єкти у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, у тому числі реконструйовані або технічно переоснащені орендарями відповідно до умов договору. Право власності на майно, придбане орендарем за рахунок амортизаційних відрахувань на передані в оренду об`єкти, у тому числі реконструйовані або технічно переоснащені, належить власнику орендованого об`єкта - відповідній територіальній громаді (громадам). Вартість такого майна не підлягає відшкодуванню орендарю орендодавцем у разі припинення договору оренди.

8.61. За змістом частини 2 статті 14 Закону України "Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності", орендар повертає орендодавцеві орендований об`єкт у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення разом з усіма поліпшеннями такого об`єкта, проведеними за час його оренди, незалежно від суми нарахованих амортизаційних відрахувань за час оренди. При цьому орендар має право залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого об`єкта, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від цього об`єкта, не завдаючи йому шкоди. Інші поліпшення, проведені за рахунок власних коштів орендаря, залишаються у власності орендодавця, а їх вартість (крім вартості поліпшень, зроблених орендарем без згоди орендодавця) підлягає компенсації орендарю орендодавцем.

8.62. Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу (єдиний майновий комплекс) - усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інші позначення та права, включаючи права на земельні ділянки.

8.63. Відповідно до частини 3 статті 66 ГК України, єдиний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об`єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

8.64. Так, серед переліку об`єктів рухомого майна, яке просить витребувати позивач та знаходиться на території котельні відповідача є, зокрема, чотири водогрійні котли Vitomax 200М, які задіяні в процесі виробництва та забезпечують важливу стратегічну функцію - забезпечення тепловою енергією та гарячою водою частини мікрорайону м. Вінниці, про що повідомлено відповідачем у відзиві на позов, а тому, на переконання суду відчуження даного майна порушить цілісність відповідно єдиного майнового комплексу.

8.65. Поряд з цим, згідно п. 1.1 ст. 1 Статуту КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" (наявний в матеріалах справи), затвердженого рішенням Вінницької міської ради від 27.06.2019 р. № 1840, Підприємство створене на підставі рішення Вінницької міської ради № 1577 від 10.08.2004. Власником Підприємства є Вінницька міська об`єднана територіальна громада в особі Вінницької міської ради (надалі - Власник). Органом, за яким закріплено функції управління Підприємством , є департамент енергетики, транспорту та зв`язку міської ради (далі - Орган управління).

8.66. Пунктом 5.3 статті 5 Статуту КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" визначено, що майно Підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста та передається підприємству в експлуатацію на правах господарського відання. Підприємство користується майном без права його відчуження, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та Статуту Підприємства. На це майно не може бути звернено стягнення на вимогу кредиторів Підприємства. При прийнятті на баланс Підприємства майна комунальної власності територіальної громади м. Вінниці та його поліпшення, його вартість відноситься на поповнення Статутного капіталу Підприємства за рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради.

8.67. Згідно абзацу 1 пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

8.68. Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

8.69. Враховуючи наведені вище пункти статуту відповідача та зважаючи на те, що спірне майно не належить КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" на праві власності, а лише перебуває на балансі як цілісний майновий комплекс, а тому відповідач не вправі відчужувати відповідне майно без попередньої згоди Власника - Вінницької міської ради у відповідності до вищевказаних норм законодавства.

8.70. За наведених обставини, оскільки, оспорюване майно включено до переліку об`єктів комунальної власності Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, господарські суди прийшли до висновку, що заявлені вимоги позивача до відповідача про витребування рухомого майна, яке знаходиться на території котельні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", за адресою: вул. М. Шимка (колишня вул. К. Маркса), 18а, м. Вінниця, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

8.71. Щодо заяви відповідача №34/395 від 20.02.2020 про застосування наслідків спливу строків позовної давності у цій справі, апеляційний суд зазначає наступне.

8.71.1. Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.03.2020 по справі № 10/5026/995/2012, в разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

8.71.2. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів Боржника.

8.71.3. В основу конструкції частини 1 статті 261 ЦК України покладено принцип єдності (одинності) суб`єкта, чиї права порушено, тобто носія права, а не іншої особи, у тому числі якій за законом надано повноваження із захисту цього права (у справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий).

8.71.4. Таким чином, що у разі пред`явлення позову у межах справи про банкрутство як особою, право якої порушене (боржником), так і в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою (арбітражним керуючим) перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила; оскільки в протилежному випадку має місце безпідставне наділення арбітражного керуючого як особи, що у справі про банкрутство діє від імені боржника, особливим статусом з наданням тим самим боржнику як носію права у спорі не передбаченої нормами закону переваги перед іншими учасниками цього спору у захисті своїх прав та інтересів, зокрема, обмежує протилежну сторону спору у захисті своїх прав та інтересів щодо предмета спору, і, відповідно, ставить її у нерівне становище перед суб`єктом звернення - боржником/арбітражним керуючим.

8.71.5. Дійшовши цього висновку та враховуючи, що ні Закон про банкрутство (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником), при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство, так і дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності.

8.71.6. У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме Боржник, а не арбітражний керуючий (ліквідатор), а тому, визначаючи початок перебігу позовної давності, слід враховувати, коли про порушене право дізнався або міг дізнатись Боржник в особі уповноваженого органу.

8.71.7. Тому, визначення початку перебігу строку позовної давності з дня, коли саме арбітражний керуючий у справі про банкрутство дізнався про оспорюваний правочин, не відповідає наведеним правилам застосування норми матеріального права.

8.71.8. Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

8.71.9. Водночас, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно за приписом частини 5 статті 267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права.

8.71.10. Підсумовуючи викладене, з огляду на необхідність відповідно до положень статті 13 ЦК України оцінювати судом добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права і до моменту звернення з позовом, враховуючи обов`язок суду при вирішенні питання про поважність причин пропуску позовної давності при зверненні за захистом порушеного права у спорі, стороною якого є боржник, що вирішується у справі про банкрутство, виходити з їх об`єктивного, а не суб`єктивного характеру, (тобто з обставин, які підтверджують ці причини та вказують на існування об`єктивної перешкоди для боржника своєчасно звернутися за захистом порушеного права, Суд дійшов висновку, що у спорі у справі про банкрутство обставини порушення провадження у справі про банкрутство та призначення арбітражного керуючого самі по собі (за відсутності інших обставин) не можуть розглядатись судами як виключення, що вказують на їх винятковий характер, свідчити про об`єктивність перешкоди для заявника звернутись за захистом порушеного права у межах позовної давності, а відповідно і бути поважною причиною (причинами) пропуску цього строку.

8.71.11. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2020 року по справі № 14/325 "б", положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів боржника. Тому при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство та дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки ні Закон про банкрутство (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником). Отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14).

8.71.12. У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме боржник, а не арбітражний керуючий (ліквідатор), а тому, визначаючи початок перебігу позовної давності у цій справі, слід враховувати, коли про порушене право дізнався або міг дізнатись боржник в особі уповноваженого органу. Отже, при дослідженні питання пропуску позовної давності в спорі слід з`ясовувати, коли про порушення своїх прав довідався або міг довідатися боржник в особі уповноваженого органу.

8.71.13. Тож при тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, дізналася або могла довідатися особа, що є носієм права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження із захисту цього права. У справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий, на якого за законом на підставі рішення суду покладаються обов`язки та надаються повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора. При цьому і в разі пред`явлення у межах справи про банкрутство позову самою особою, право якої порушене (боржником), і у разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, якою може бути арбітражний керуючий, перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні частина 1 статті 261 ЦК України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

8.71.14. Враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, спростовуються викладені у відповіді на відзив твердження арбітражного керуючого Куліченка М.В., про те, що позов про витребування майна подано позивачем у межах трирічного строку позовної давності, оскільки про наявність належного Боржнику майна, арбітражний керуючий дізнався після свого призначення ліквідатором (ухвала суду від 25.07.2017 у справі №10/24/2011/5003) та ознайомлення із матеріалами справи про банкрутство ТОВ ВКП "Моріс", а також за наслідками отриманих ліквідатором у 2018 році відповідей на запити від державних органів та підприємств щодо наявності та зареєстрованого за Боржником майна.

8.71.15. Крім цього, відповідно до постанови Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №10/Б-743, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

8.71.16. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "довідалася" та "могла довідатися" у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

8.71.17. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 33 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) та статтею 74 цього Кодексу (у редакції, чинній з 15.12.2017), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16).

8.71.17. Отже, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

8.71.18. Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 914/3234/16.

8.71.19. Отже, початок перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України відліковується з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу, а не з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно.

8.71.20. Саме ця остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16 має враховуватись судами під час вирішення тотожних спорів, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17.

8.71.21. Також, суд зазначає, що оскільки право власності боржника на спірне майно було порушено в момент його вибуття з власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли юридична особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з власності оспорюваного майна у володіння іншої особи.

8.71.22. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/18 зроблено висновок про застосування норми права, згідно якого за наявності правових підстав для витребування майна від добросовісного набувача відповідно до статей 387, 388 ЦК України мають застосовуватися положення статті 267 ЦК України.

8.71.23. Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

8.71.24. Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

8.71.25. Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

8.71.26. В силу ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

8.71.30. За змістом ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

8.71.31. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

8.71.32. Приписи ст. 260 ЦК України передбачають, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

8.71.33. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

8.71.33. Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

8.71.34. Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року у справі №922/1467/19, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

8.71.35. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

8.71.36. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

8.72. Як вказувалося вище, рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.10.2009 у справі № 7/144-09 (залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 24.12.2009 та постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2010) було вирішено розірвати договір оренди цілісного майнового комплексу від 01.04.2001 № 2, укладений між Виконавчим комітетом Вінницької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Моріс" та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Моріс" повернути Виконавчому комітету Вінницької міської ради за актом прийому-передачі цілісний майновий комплекс - котельню по вул. К.Маркса, 18а.

Також, за змістом наявного в матеріалах справи листа арбітражного керуючого Куліченка М.В. №02-15/137 від 25.04.2019 (адресований Кабінету Міністрів України та Вінницькій міській раді), "07.10.2009 працівники та керівник ТОВ ВКП "Mоріс", в порушення умов договору оренди та законодавства, не були допущені на територію котельні представниками Вінницької міської ради та комунального підприємства "Вінницяміськтеплоенерго", про що був складений відповідний акт. Тільки 24.12.2009 року, тобто через 2,5 місяці після дострокового та протиправного захоплення котельні представниками Вінницької міської ради та комунального підприємства "Вінницяміськтеплоенерго", договір оренди цілісного майнового комплексу від 01.04.2001 №2 розірвано в судовому порядку згідно постанови Житомирського апеляційного господарського суду у справі № 7/144-09.

На цьому завершились одинадцять років успішної господарської діяльності ТОВ ВКП "Моріс" та партнерства з міською владою м. Вінниця.

У зв`язку з тим, що господарська діяльність ТОВ ВКП "Моріс" було заблоковано та позбавлено доступу до майна підприємства, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.05.2011 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ ВКП "Моріс", а ухвалою від 09.06.2011 розпорядником майна ТОВ ВКП "Моріс" призначено Болховітіна В.М.".

8.74. За вказаних вище обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ТОВ ВКП "Моріс" дізналося (знало) про порушення своїх прав та інтересів ще у 2009 році та мало право на звернення до суду із вимогами щодо витребування майна або відшкодування його вартості після набрання законної сили судовим рішенням про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 01.04.2001 року № 2 в судовому порядку.

Однак, відповідних дій Позивачем вчинено не було.

8.75. Крім того, згідно наявного в матеріалах справи протоколу інвентаризаційної комісії ТОВ ВКП "Моріс", складеного 26.10.2012 за участі розпорядника майна Болховітіна В.М., представників комітету кредиторів та ТОВ ВКП "Моріс", виявлено 89 одиниць найменування цінностей ТОВ ВКП "Моріс", на загальну суму 2 282 358,59 грн.

8.76. У листі арбітражного керуючого Куліченка М.В. № 02-15/137 від 25.04.2019 повідомлено, що згідно переліку виявленого майна, 13 одиниць основних засобів підприємства (загальною вартістю 2027671,24 грн) знаходяться на території Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", за адресою: вул.К.Маркса, 18А, м. Вінниця та на прилеглій території.

8.77. Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що в інвентаризаційних описах основних засобів ТОВ ВКП "Моріс" № 1, № 2 на 22.10.2012 зазначене рухоме майно, яке просить витребувати Позивач у Відповідача, в т.ч., котел водогрійний Vitomax 200М 241004, заводський №11, реєстр. № 674, в комплекті з пильником, приладами обліку, запірною арматурою та котел водогрійний Vitomax 200М 241005, заводський №67, реєстр. № 675, в комплекті з пильником, приладами обліку, запірною арматурою.

8.78. Отже, за наслідками проведеної інвентаризації основних засобів Боржника, ТОВ ВКП "Моріс" ще у 2012 році знало про наявність належного йому майна, яке перебувало на території Відповідача.

8.79. Водночас, позивач - ТОВ ВКП "Моріс", будучи об`єктивно обізнаним про перебування належного йому майна на території КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", на протязі близько 8 років не вжив жодних заходів щодо звернення до суду з відповідними вимогами.

8.80. Також, слід зазначити, що після оскарження Позивачем за адміністративним позовом рішення Вінницької міської ради від 30.10.2009 року № 2525 щодо передачі на баланс Відповідача віднесених до переліку комунальної власності двох котлів Vitomax 200М-241-005 та Vitomax 200М-241-004 (ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року, ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року та ухвала Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 року по справі №127/27435/14-а) та роз`яснення судом касаційної інстанції у № 127/27435/14-а, що заявлені позивачем вимоги підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, ТОВ ВКП "Моріс" в особі уповноваженого органу (ліквідатора) мало право у 2016 році на оскарження відповідного рішення Вінницької міської ради в порядку господарського судочинства, чого останнім зроблено не було (доказів протилежного Позивачем суду не надано).

8.81. Зважаючи на викладені обставини, правові висновки Верховного Суду та приписи законодавства, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що мало місце порушення права ТОВ ВКП "Моріс", зокрема права власності на майно, включаючи два котли Vitomax 200М-241-005 та Vitomax 200М-241-004.

8.81.1. Поряд з тим спростовуються викладені у заперечені арбітражного керуючого Куліченка М.В. № 02-15/287 від 14.08.2020 твердження про те, що саме з 11.02.2019 р. (лист Відповідача № 34/993 від 11.02.2019 підготовлений за наслідками отримання останнім актів огляду та перевірки майна ТОВ ВКП "Моріс") є порушеним право ТОВ ВКП "Моріс" на належне йому на праві власності майно та саме з цього часу (11.02.2019) розпочався перебіг строку позовної давності.

8.81.2. Таким чином, позивач, в особі ліквідатора боржника, звернувся до Господарського суду Вінницької області 13.01.2020 (дата поштового штампа на описі вкладення та дата поштового оформлення відправлення, наклеєного на конверті, якими направлено позов до суду) із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння із пропуском позовної давності за відповідними позовними вимогами, а тому наявні підстави для застосування спливу позовної давності, про що заявлено Відповідачем.

8.82. Згідно частини 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

8.83. Згідно статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.83.1. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.83.2. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.83.3. за змістом частини 4 статті 74 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8.83.4. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.83.5. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.83.6. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.83.7. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.84. Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ТОВ виробничо-комерційного підприємства "Моріс" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Куліченка М.В. № 02-15/3 від 03.01.2020 року (вх. № 02.1-34/363/20) до КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вінницька міська рада про витребування рухомого майна по справі № 10/24/2011/5003(902/28/20) в межах справи №10/24/2011/5003, в повному обсязі.

8.85. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.86. За таких обставин апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021 у справі №10/24/2011/5003(902/28/20) - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення в оскаржуваній частині.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 04.02.2021 у справі №10/24/2011/5003(902/28/20), апелянт сплатив судовий збір у розмірі 6306,00 грн згідно платіжного доручення №426 від 09.03.2021.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

11. Дата ухвалення постанови.

11.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2022 у даній справі, серед іншого, відкладено розгляд апеляційної скарги на 13.04.2022 об 12:00год.

11.2. Як зазначалося у даній постанові вище, учасники провадження у справі у судове засідання 13.04.2022 не з`явилися, їх явка судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася.

11.3. За змістом частин 4-5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

11.4. Оскільки, в судове засідання 13.04.2022 учасники у справі не з`явилися, тому на підставі частини 4, 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення постанови суду апеляційної інстанції у справі №10/24/2011/5003(902/28/20) є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

/ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Моріс" арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича від 05.03.21р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року у справі №10/24/2011/5003(902/28/20) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №10/24/2011/5003(902/28/20) повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "22" квітня 2022 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.