РІШЕННЯ

13 квітня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/103/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Коляска І.І.

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001

до відповідача Фізичної особи підприємця Дерень Руслана Євстахійовича, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 42 282, 23 грн

За участі представників:

позивача: не прибув

відповідача: не прибув

В порядку ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, надалі позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи підприємця Дерень Руслана Євстахійовича, надалі відповідач, про стягнення заборгованості в сумі 42 282 грн 23 коп.

Підставою позову визначено порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 11.05.2018 за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький".

На підтвердження позовних вимог позивачем надано належним чином засвідчені копії: заявки на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" та "Гарантовані платежі" та файлу перевірки електронного цифрового підпису від 11.05.2018; витягу з "Умов та правил надання банківських послуг", довідки про розміри встановлених кредитних лімітів за вих. №80511ТЕ22S0АН від 27.01.2022; виписки по рахунках відповідача, розрахунок заборгованості за договором б/н від 11.05.2018 тощо.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 15.02.2022, головуючим суддею для розгляду справи №921/103/22 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/103/22; клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін задоволено частково; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі № 921/103/22 призначено на 09:30 год. 14.03.2022; запропоновано сторонам у справі надати/надіслати суду передбачені чинним процесуальним законодавством заяви по суті справи чи з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2022 відкладено судове засідання у справі № 921/103/22 на 09:00 год. 13.04.2021 з викладених у ній підстав та запропоновано сторонам у справі надати/надіслати суду передбачені чинним процесуальним законодавством заяви по суті справи чи з процесуальних питань (при наявності).

В судове засідання 13.04.2022 повноважний представник позивача не прибув, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання 13.04.2021 не прибув, жодних заяв по суті справи чи з процесуальних питань суду не надав.

Слід зазначити, що копії ухвал Господарського суду Тернопільської області від 17.02.2022 та від 14.03.2022 направлено на адресу відповідача: вул. Текстильна, буд. 34А, кв. 39, м. Тернопіль, рекомендованими листами за № 813 та №762 з повідомленням про вручення. Станом на день проведення даного судового засідання відомості про отримання відповідачем ухвали від 14.03.2022 (поштове відправлення за №762) у суду відсутні. Поряд із цим, поштове відправлення за № 813 (ухвала від 17.02.2022) не було вручено адресатові та повернуто на адресу суду із довідкою підприємства зв`язку із зазначенням причини повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами ст. 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Застосовуючи ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод" при розгляді даної справи, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

За даних обставин, беручи до уваги закінчення визначених ст. 248 ГПК України строків розгляду спору, зважаючи на те, що явка сторін не визнавалась судом обов`язковою, наявних в матеріалах справи документів достатньо для прийняття обґрунтованого рішення, справа розглядається без участі повноважних представників сторін, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке:

11.05.2018 ФОП Дерень Руслан Євстахійович підписав заявку на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" та "Гарантовані платежі", згідно з якою клієнт Дерень Р.Є. просив надати Кредит за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунку НОМЕР_1 на умовах, які зазначені в заявці, а саме: мета кредиту - поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта; вид кредиту Овердрафтовий кредит; мінімальний розмір ліміту 10 000 грн; максимальний розмір ліміту 75 000 грн; розмір відсоткової ставки - 30%; пільговий період - 55 днів; термін користування кредитом - 12 місяців.

Зі змісту заявки на отримання послуг вбачається, що відповідач - ФОП Дерень Р.Є. підписанням цієї заявки на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" та "Гарантовані платежі", що розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, цією Заявкою становлять кредитний договір між Банком та Клієнтом, примірник якого Клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування.

Підписанням цієї Заявки Клієнт висловлює свою пряму і безумовну згоду на встановлення Банком будь-якого розміру кредитного ліміту за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький". Розмір ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку.

Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання Клієнтом цієї Заявки шляхом накладення електронного цифрового підпису у Приват24 для бізнесу.

Відносини, що виникають між юридичними, фізичними особами, суб`єктами владних повноважень у процесі надання, отримання електронних довірчих послуг, процедури надання цих послуг, нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також основні організаційно-правові засади електронної ідентифікації врегульовано Законом України "Про електронні довірчі послуги".

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлено Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Приписами ч. 1-2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" встановлено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Центральний засвідчувальний орган надає кваліфіковану електронну довірчу послугу формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки кваліфікованим надавачам електронних довірчих послуг з використанням самопідписаного сертифіката відкритого ключа центрального засвідчувального органу (ст. 29 Закону України "Про електронні довірчі послуги").

Факт накладення позивачем та відповідачем 11.05.2018 на Заявку електронного цифрового підпису підтверджується роздруківкою перевірки кваліфікованого електронного підпису для електронних документів.

Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 207 ЦК України, в чинній редакції на момент підписання відповідачем Заявки, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

За приписами ч. 1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ч. 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам, зокрема, поточні рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 ЦК України).

Згідно з ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ч. 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2-3 ст. 80 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підписавши 11.05.2018 Заявку на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" сторони досягли згоди, що відповідач у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови) цією заявкою становлять кредитний договір між Банком та Клієнтом.

До позовної заяви позивач долучив копію витягу з "Умов та правил надання банківських послуг": Розділ 3.2.6 "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький".

Відповідно до пункту 3.2.6.1.4. Умов Клієнт приєднується до договору шляхом підписання Заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Заявки на отримання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» (далі - Заявка) в Приват24 для бізнесу із використанням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП), що разом з цими Умовами та Правилами становлять Кредитний договір.

Клієнт Банку, який приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в повному обсязі шляхом підписання іншої заяви або документа та має відкритий поточний рахунок в Банку, приєднується до Послуги шляхом підписання Заявки в "Приват24 для бізнесу" із використанням КЕП. Приєднання до цього договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо встановлення Банком будь-якого розміру Кредитного ліміту.

Згідно з п. 3.2.6.1.5 Умов Ліміт встановлюється Банком на кожний операційний день. Розмір Ліміту розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів та положень і нормативних актів Національного банку України. У випадку зниження Банком Ліміту в односторонньому порядку, передбаченому цими Умовами, Клієнт зобов`язується здійснювати погашення Кредиту в порядку, передбаченому п. 3.2.6.3.5. цього Договору.

Відповідно до пункту 3.2.6.1.7 Умов Сторони узгодили, що Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому цими Умовами, у разі зниження/збільшення надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Приєднавшись до цих Умов, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта в порядку, передбаченому пунктом. 3.2.6.1.6 цього Договору.

Зважаючи на те, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім клієнтам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Разом із тим, матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач, підписуючи Заявку про приєднання, ознайомився і погодився саме з умовами та правилами, які містяться в наданому позивачем витязі.

З розміщеної на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms інформацією вбачається, що станом на день підписання відповідачем Заявки на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" дану послугу Банку було врегульовано у р. 3.2.10 Умов.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наданий позивачем витяг не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила, що розміщені на офіційному сайті банку, а позивач міг додати до позовної заяви витяг у будь-якій редакції, яка є найбільш сприятливою для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький», наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма.

Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору у зв`язку з тим, що вони не підписані позичальником, тому суд, вирішуючи спір в даній справі, виходить з того, що умовами кредитного договору є лише умови, прийняті позичальником та зафіксовані у підписаній сторонами заяві про приєднання (аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17).

Поряд із цим, істотні умови кредитного договору (за правилами надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький») сторонами узгоджені у заявці від 11.05.2018 на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький», яка підписана позичальником Дерень Р.Є. шляхом накладення електронного цифрового підпису, з огляду на що суд керується саме умовами, які погоджені сторонами.

Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" за вих. №80511ТЕ22S0АН від 27.01.2022 ФОП Дерень Р.Є. на вказаному у Заявці від 11.05.2018 поточному рахунку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт: 11.05.2018 10 000 грн, 21.05.2018 - 10 000 грн, 24.06.2018 10 000 грн, 14.08.2018 15 000 грн, 21.09.2018 25 000 грн, 24.11.2018 75 000 грн, 04.12.2018 75 000 грн.

На підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів в межах визначених кредитних лімітів позивач подав до суду банківські виписки по рахунках відповідача за період з 11.05.2018 по 31.12.2021.

Долучена позивачем до матеріалів справи банківська виписка по вказаному у заяві на отримання кредиту рахунку та банківські виписки з інших рахунків відповідача підтверджують факт користування підприємцем коштами Банку шляхом здійснення операцій за рахунок кредитного ліміту. Судом встановлено, що 01.02.2019 Банк виніс кредит в сумі 72 241,69 грн на прострочку; 21.07.2021 та 30.09.2021 відповідач здійснив часткове (на суму 3 459,46 грн та на суму 26 500 грн) погашення кредиту згідно Договору б/н від 11.05.2018.

Таким чином, станом на 31.12.2021 за відповідачем обліковується заборгованість по кредиту у розмірі 42 282,23 грн, яку позивач і просить стягнути в судовому порядку.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018, далі Положення, передбачено, що Банк здійснює операції протягом операційного дня з обов`язковим формуванням оборотно-сальдового балансу/оборотно-сальдової відомості, регістрів аналітичного обліку та інших регістрів за операціями, що здійснюються з використанням відповідного програмного забезпечення. Операції банку мають бути зареєстровані та відображені в регістрах бухгалтерського обліку в день їх здійснення або наступного робочого дня, якщо операція здійснена після закінчення операційного дня (часу) банку або у вихідні чи святкові дні (п. 14, 15 Положення).

Відповідно до п. 42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій (п. 44 Положення).

П. 56, 57 Положення визначено, що Банк має забезпечити безперервність процесу збору, оброблення та зберігання первинних документів, навіть під час передавання їх з однієї підсистеми до іншої в межах системи автоматизації банку. Відповідна інформація має бути цілісною, достовірною і несуперечливою.

Інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. п. 60, 62 Положення).

З огляду на наведене вище, долучені позивачем до матеріалів справи виписки по рахунках відповідача є первинними документами, а відповідно приймаються судом як належні і допустимі докази.

Відповідач в судове засідання не прибув, доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором б/н від 11.05.2018 не надав, як і не заперечив належними і допустимими доказами встановлених судом вище обставин.

За даних обставин, аналізуючи наведені вище приписи чинного законодавства, умови Кредитного договору, беручи до уваги доведений матеріалами справи факт неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення з ФОП Дерень Р.Є. 42 282 грн 98 коп. заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2 481 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 165, 202, 232-233, 236-238, 240, 241, 248, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Дерень Руслана Євстахійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001 (адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50), ідентифікаційний код 14360570, 42 282 грн 23 коп. заборгованості за кредитом та 2 481 грн судового збору.

3. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст. 256-257 ГПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Повне судове рішення складено 15.04.2022

Суддя І.М. Гирила