РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2022Справа № 910/19543/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "GMD s.r.o."

до приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

про стягнення 228 671,75 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "GMD s.r.o." до приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про стягнення 228 671,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №FO-00412410 від 04.06.2019р.

11.08.2019 року водій автопоїзду (номер НОМЕР_1/НОМЕР_2) ОСОБА_1 під час перевезення помітив невідомих осіб, які пошкодили пломбу вального тросу та викрали частину вантажу (95 одиниць мийок високого тиску "Kerher k-5"), застрахованого згідно договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №FO-00412410 від 04.06.2019р., про що повідомлено відповідача.

Відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.12.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 13.12.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №017.

20.12.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

21.12.2021 до канцелярії суду позивачем подано заяву (щодо виконання п.4 ухвали Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/19543/21) та клопотання (в порядку п.2 та п.3 ст. 42 ГПК України) щодо приєднання до матеріалів справи №910/19543/21 докази, що підтверджують фактичність понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

23.01.2017 року між AsstraForwarding AG (замовник) та «GMD s.r.o.» (виконавець) укладено договір про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів міжнародним автомобільним сполученні №AFP 004-26.17.

04.06.2019 року між приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (страховик) та «GMD s.r.o.» в особі Sandor Doszkocs, (страхувальник) укладено договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевезення №FO-00412410.

Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди життю та/або здоров`ю фізичної особи або її майну, а також шкоди, заподіяної майну юридичної особи, під час здійснення автоперевезень відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (далі - «Конвенція КДПВ-CMR»), включаючи протокол до Конвенції 1978р. та транспортного законодавства тієї держави, на території якої сталася подія, що призвела до страхового випадку.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Вигодонабувачем за договором добровільного страхування є фізичні та/або юридичні особи, життю, здоров`ю або майну яких була заподіяна шкода внаслідок здійснення застрахованої діяльності страхувальника.

Відповідно до договору добровільного страхування строк дії договору з 00 год. 00 хв. 05 червня 2019р. до 24 год. 00 хв. 04 червня 2020р.

Як зазначено позивачем, за транспортним замовленням AsstraForwarding AG № 24 від 30.07.2019 (надалі - замовлення) автопоїздом (номер: НОМЕР_1/НОМЕР_2) ТОВ «GMD s.r.o.» (водій ОСОБА_1 ), по маршруту QISTELLO / ІТА - GLAZOVO-BABAICHA / RUS (Італія - Росія), здійснювалося перевезення вантажу - пилососів тентом 86 м3(CMR- накладна № 413689 від 05.08.2019). Дата і час загрузки вантажу - 05.08.2019.

11 серпня 2019 року, водій автопоїзду (номер: НОМЕР_3/НОМЕР_2) ОСОБА_1 , під час перевезення за замовленням AsstraForwarding AG, на ділянці маршруту Бачівськ Троебортное, помітив невідомих осіб, які пошкодили пломбу вального тросу та викрали частину вантажу (95 одиниць мийок високого тиску «Kerher к-5»), застрахованого згідно договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № FO-00412410 від 04.06.2019.

Про вчинення незаконних дій невідомими особами водій невідкладно повідомив Глухівське ВП ГУНП в Сумській області. В результаті встановлених обставин справи, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування надано правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (КК України) та встановлено факт завдання збитків потерпілому - ОСОБА_1 .. Номер кримінального провадження: 0000587.

На виконання умов договору, 11.082021 року, ТОВ «GMD s.r.o.» (страхувальник) повідомив ПАТ «Страхова група ТАС» про настання страхового випадку, в результаті чого відкрито страхову справу.

В межах страхової справи, у відповідності до Розділу 18 Договору № FO-00412410 від 04.06.2019, страхувальником надано усі документи, необхідні для виплати страхового відшкодування, однак страховик, від моменту настання страхової події по день подання даної позовної заяви, так і не провів такої виплати.

Листом за вих. № 01383/0120 від 16.04.2020 ПАТ «Страхова група ТАС» повідомило страхувальника про невизнання страхового випадку та відмову у виплаті відшкодування, посилаючись на підстави, визначені п. 20 договору «Причини відмови у виплаті страхового відшкодування», а саме:

« 1) п. 20.4 договору «надання страхувальником неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку»;

2) п. 20.7 договору «невиконання страхувальником Інструкції для автомобільних перевізників (додаток № 2 до договору страхування)»;

3) п. 20.8 договору «невиконання або неналежне виконання страхувальником обов`язків, визначених цим договором».

У зазначеному листі страховик стверджує, що така стоянка не охороняється, а водій від компетентних органів приховав інформацію про настання часу і місця скоєння правопорушення, чим порушив умови договору (п. 16.1.7.1, п. 16.1.7.2) та інструкції для автомобільного перевізника (додатку № 2 до договору).

Позивач не погоджуючись з вищезазначеною відмовою звернувся до суду з вимогою щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 228 671,75 грн.

13.08.2019 позивачем подано відповідачу заяву про настання події за договором добровільного страхування відповідальності перевізника (експедитора).

Також, в матеріалах справи наявний акт №6 від 13.08.2019 року про відповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату.

В матеріалах справи наявний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 0000587, в якому зазначено, що 11.08.2019 року до Глухівського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що в період часу з 07.08.2019 року по 11.08.2019 року невідомі особи при невідомих обставинах пошкодили пломбуючий трос та проникли до причепу н.з. НОМЕР_2 автомобіля VOLVO н.з. НОМЕР_1 , звідки незаконно заволоділи мийками для автомобіля марки «Kerher к-5», чим завдали потерпілому значної шкоди. Сума збитків встановлюється».

В поясненні від 21.08.2019 року водій ОСОБА_1 зазначив: «при перевезенні вантажу по маршруту Квістейло «Італія» - Глазово «Рос Федеація» на автомобілі реєстраційний номер . НОМЕР_1 - НОМЕР_2 в п.п. Бачівськ- Троебортное, мною було помічено, що під час руху невідомі особи, пошкодивши пломбувальний трос, викрали частину вантажу, а саме 95 одиниць мийок високого тиску кернер К5. Мною невідкладно було повідомлено Глухівського ВП ГУНП в Сумській області та Сумську митницю ДФС України».

Також, в поясненнях від 18.12.2019 водій ОСОБА_1 додатково зазначив: «перевезення здійснювалось з 05.08.2019 по 20.08.2019. Після проходження державного кордону України ЄС 08.08.2019 авто знаходилось на охоронюваній автостоянці за адресою вул. Українська, село Камянське Іршавського р-н. А причіп з вантажем знаходився на охоронюваній стоянці с. Клячаново вул. Мукачівська 133 ТОВ «ЕКСПРЕС Транспорт і Логістика» до 10.08.2019 приблизно до 11:00 години. Під час виїзду ТОВ «ЕКСПРЕС Транспорт і Логістика» пломбувальний трос та пломба пошкоджені не були. Під час руху територією України мною було проведено пару зупинок, тривалістю не більше 15 хвилин, одна зупинка в Рівницькій області друг. в Київській і одна в місті Кролевець. Під час зупинок видимих ознак проникнення в відсік для вантажу не було».

Як зазначено відповідачем ним проведено розслідування, відповідно до якого встановлено, що власником території за адресом ( АДРЕСА_1 ) є ТОВ «Експрес Транспорт і Логістика»; із письмових пояснень охоронців території ТОВ «Експрес Транспорт і Логістика» стало відомо, що: дана територія не є стоянкою, а є територією, де перебувають транспортні засоби ТОВ «Експрес Транспорт і Логістика»; охоронці не несуть відповідальність за збереження транспортного засобу і вмісту причепу, які перебувають на території ТОВ «Експрес Транспорт і Логістика»; зазначений причіп з вантажем дійсно перебував на території ТОВ «Експрес Транспорт і Логістика» в період з 08.08.2019 року (13:25) по 10.08.2019 року (11:50). На підтвердження вищезазначено надано акт обстеження стоянки за підписом охоронців.

Позивачем надано лист-відповідь №42 від 27.09.2021 ТОВ «Експрес Транспорт і Логістика» на адвокатський запит позивача в якому, зокрема зазначено, що: «територія нашого товариства (вул. Мукачівська, 133, с. Клячаново, Мукачівський район, Закарпатська область), яка в т.ч. використовується для надання послуг автостоянки великогабаритних транспортних засобів, знаходиться під постійною охороною, обгороджена високим парканом по периметру, постійно освітлюється в нічний час доби та перебуває під відеоспостереженням; жодних претензій ТЗ скарг від водія автопоїзда номер: НОМЕР_1/НОМЕР_2 (ОСОБА_1.) у період перебування причіпу на території, а саме з 08.08.2019 по 10.08.2019, нашим товариством, не фіксувалось; жодних повідомлень та заяв від водія ОСОБА_1 про крадіжку речей/майна із причіпу (номер: НОМЕР_1/НОМЕР_2 ) чи пошкодження пломбування такого, у період стоянки (з 08.08.2019 по 10.08.2019), не було та не фіксувалось, Також варто наголосити, що при заїзді на територію великогабаритних транспортних засобів з причіпом, на яких наявне пломбування та запасні колеса, а також при виїзді їх з території, наявність пломби та запасних коліс також підлягає перевірці».

Згідно з п.11.2 договору добровільного страхування страховий випадок - подія, передбачена цим Договором страхування, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій третій особі.

Відповідно до п.18.1 договору добровільно страхування для отримання страхового відшкодування страхувальник повинен надати страховику документи, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків: заява про настання страхової події та заява на виплату страхового відшкодування; договір страхування; договір перевезення; заявка на перевезення: транспортні накладні або інші документи з позначками (відмітками) вантажоотримувача або його уповноваженого представника та/або митних органів про недостачу або пошкодження вантажу; документи на вантаж (інвойси/рахунки-фактури, товарні накладні, пакувальні листи, митні декларації); акт огляду вантажу (аварійні сертифікати), акти експертизи, що складені незалежними спеціалізованими організаціями згідно з законодавством, практикою або звичаї країни місця пригоди, або акт огляду вантажу щодо визначення недостачі або оцінки йога пошкоджень; дорожній лист; документ що підтверджує оплату фрахту; претензію третьої особи з доданими до претензії документами від особи, яка зазнала шкоди від страхувальника, під час здійснення ним перевезення; копії листування з заявником претензії; рішення суду, яке набуло законної сили та зобов`язує страхувальника відшкодувати шкоду заподіяну майну, життю або здоров`ю третіх осіб, якщо справа розглядалася суді; пояснювальна записка страхувальника про обставини події (пояснювальна записка водія страхувальника); лист контрольних перевірок температури вантажів; документи, оформлені компетентними органами країни, да стався страховий випадок, які підтверджують факт події та винних осіб, зокрема: якщо подія сталася на території Російській Федерації або України: а) схема події, відомості про учасників, постанова по адміністративній справі (при ДТП); б) акт про пожежу, висновки про причину пожежі (висновок спеціапіста/експерта); в) акт митного огляду, аварійний протокол книжки МДП, постанова по адміністративній справі (втрата пошкодження вантажу при міжнародному перевезенні); г) письмове підтвердження (довідка) повідомлення у правоохоронні органи, постанова про порушення (відмову у порушенні) кримінальної справи, результати розслідування і крадкці, розбої, грабежі, протиправних діях третіх осіб).

Відповідно до п.16.1 договору добровільного страхування страхувальник зобов`язаний:

- уникати перечеплення автопоїздів із вантажем підвищеного ризику (п. 16.1.7.1 договору),

- забезпечувати стоянки транспортного засобу, що здійснює перевезення вантажу, під охороною у межах маршруту перевезення вантажу та у місці доставки вантажу (п. 16.1.7.2 договору),

- вимагати від водіїв транспортного засобу, що здійснює перевезення вантажу, виконання всіх інструкцій відправника вантажу, виконання спеціальних інструкцій страховика (додаток № 2), які є невід`ємною частиною цього договору (із матеріально відповідальністю водіїв за невиконання таких інструкцій).

Також, відповідачем зазначено, що відповідно до вимог Інструкції для автомобільного перевізника, що є додатком №2 до договору: під час перевезення цінних вантажів (побутової техніки) напівпричіп повинен бути постійно в зчіпці з вантажівкою.

Суд зазначає, що сторонами до матеріалів справи не надано "Інструкцію для автомобільного перевізника" (додаток №2 до договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №FO-00412410 від 04.06.2019р.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно п.23.1.2 договору страхування «Інструкція для автомобільного перевізника» є додатком №2 до цього договору страхування.

Відповідно до п.23.2 договору страхування всі додатки є невід`ємною частиною цього договору страхування.

Згідно п.23.3.3 договору страхування додатками до цього договору страхування та Правилами добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) страхувальник ознайомлений, згодний і екземпляр всіх вищевказаних документів отримав.

Підписавши договір добровільного страхування позивач підтвердив, що він ознайомлений та отримав документи, зокрема і «Інструкцію для автомобільного перевізника», яка є додатком №2 до цього договору страхування.

Пунктом 20 договору добровільного страхування передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі:

- надання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт настання страхового випадку (20.4),

- невиконання «Інструкції для автомобільних перевізників» (додаток №2 до договору) (п.20.7 договору),

- невиконания або неналежного виконання страхувальником обов`язків, визначених цим договором (п.20.8 договору).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі в розмірі 228 671,75 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір та витрати на професійну правничу (правову) допомогу згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись чч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 74, 76, 77, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий