ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" квітня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/368/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши справу № 916/3811/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" /, адреса - 67571, Одеська обл., Лиманський р., с. Фонтанка, багатофункціональний торгівельно-виставковий-офісний комплекс "Рів`єра", e-mail: /

до відповідача: ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 /

про стягнення 12 009,99 грн

ВСТАНОВИВ:

10.02.2022 року товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 384/22/ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди від 01.08.2018 року у розмірі 12 009,99 грн за березень 2019 року, з яких: 9 622,52 грн - основний борг; 1 613,47 грн - інфляційні втрати; 774,00 грн - 3 % річних; відшкодування судового збору у розмірі 4540,00 грн та витра на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди від 01.08.2018 року.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 51-52, 526, 610, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 3, 128, 173, 230, 343 ГК України.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця Висоцької Валентини Едуардівни за власним рішенням припинена, про що здійснено запис від 19.03.2020 року, номер запису 02133603. При цьому суд, зважаючи на положення ст. 52 ЦК України, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" прийняв до уваги, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до ЄДРЮО ФОП та ГФ запису про державну реєстрацію такого припинення) зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Також за правилами ст. 20 ГПК України спори, що виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності учасниками, розглядаються господарськими судами (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18).

Ухвалою суду від 15.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/368/22; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15.02.2022 року по справі № 916/368/22, направлялась учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві (65000, м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 5, кв. 102, яка є його місце), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

04.03.2022 року на адресу Господарського суду Одеської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 418 з відміткою відділення поштового зв`язку Укрпошта - "за закінченням терміну зберігання".

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Також суд звертає увагу, що положеннями ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового засідання зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою в вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за відповідною адресою не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/15442/17 від 16.05.2018 року).

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.02.2022 року було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач, обізнаний про розгляд справи № 916/368/22, міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Оскільки відповідач по справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Також суд зазначає, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 64/2022 № 2102-IX, та перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи № 916/3936/21 відбувається понад строки, визначені ГПК України.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено при безпосередньому дослідженні доказів, 01.08.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" (позивач, орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Висоцькою Валентиною Едуардівною (відповідач, орендар) було укладено договір оренди, за умовам якого орендодавець передає орендарю у користування за плату на певний строк, а орендар приймає у користування за плату на певний строк орендовані приміщення для здійснення роздрібної торгівлі на умовах цього договору, включно з додатками до нього, які є невід`ємною частиною цього договору /п. 1.1 договору/.

Згідно п. 1.2 договору площа, передана в оренду орендарю згідно з цим договором є об`єкт № 114-1, торгівельна площа 104 кв.м., розташованого у Торгівельно-виставковому-офісному комплексі "РІВ`ЄРА" за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, село Фонтанка, що знаходиться на балансі орендодавця.

Відповідно до п. 2.1 договору оренди орендовані приміщення передавались в оренду виключно для ведення роздрібної торгівельної діяльності одягом, аксесуарами та взуттям під торгівельними марками «Kriza» та "Byble Dress" у магазині « Kriza ».

Сторони погодили, що фіксований строк оренди у 35 місяців, який починається з дати підписання акту приймання-передачі орендованих приміщень, а не пізніше, ніж 01.08.2018 року /п. 3.1 договору/.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що орендна плата визначається та індексується за наступною формулою (далі - базова орендна плата): базова орендна плата = площа об`єкта оренди х базову орендну ставку. Базова орендна ставка за користування орендованими приміщеннями становить гривневий еквівалент 28 євро без ПДВ за 1 кв.м. площі орендованих приміщень за місяць.

Відповідно умов договору, а саме розділів 5-8, орендар зобов`язується сплачувати за користування нерухомим майном орендну плату, операційні послуги, внесок на рекламу та комунальні послуги.

Умовами розділу 6 договору сторони погодили, що орендар повинен сплачувати орендодавцю плату за операційні послуги з дати передачі приміщення (п.6.2).

Також сторони визначили, що розмір плати за операційні послуги накопичується по мірі здійснення витрат. Орендодавець направляє орендарю деталізований попередній розрахунок та постатейну розбивку витрат, які є остаточними (в разі відсутності очевидної помилки), за 60 календарних днів до початку наступного фінансового року, за який вноситься орендна плата (п.6.6. договору).

Після одержання постатейної розбивки витрат для внесення плати за операційні послуги, яку підготував орендодавець, орендар повинен сплатити різницю між сплаченою сумою плати за операційні послуги та сумою фактично понесених витрат (п.6.7.).

Згідно п.7.1 договору крім орендної плати орендар зобов`язаний сплатити внесок на рекламу (маркетинг) у сумі, що дорівнює 1,5 євро за 1 кв. м. на місяць без урахування ПДВ. Внесок на рекламу підлягає сплаті з дати передачі приміщення (п.7.2.).

Відповідно до п.8.1 договору, на додаток до плати за операційні послуги, орендар сплачує вартість комунальних послуг, що споживаються в орендованих приміщеннях, таких як опалення/кондиціювання, плата за телефонний зв`язок, користування інтернетом, електроенергія, водопостачання, вивезення сміття. Згідно п.8.2 договору оренди плата за комунальні послуги нараховується з дати передачі орендованих приміщень.

Умовами договору визначено, що всі платежі за договором оренди здійснюються у гривнях та розраховуються відповідно до найвищого міжбанківського курсу гривні до євро за комерційний день, попередній до дня виставлення рахунку (п. 10.1 договору). Всі суми, належні до сплати за цим договором, сплачуються безготівковим переказом коштів (п.10.2 договору). Базова орендна плата, плата за операційні послуги і внесок на рекламу сплачуються авансом кожного місяця протягом усього строку оренди. Плата здійснюється не пізніше як на 9 (дев`ятий) робочий день кожного місяця (п.10.3 жоговору).

Всі суми, належні до сплати орендарем за цим договором, вказуються без урахування ПДВ. Орендодавець нараховує та відображає у своєму рахунку, а орендар сплачує відповідну суму ПДВ згідно з відповідними положеннями законодавства України, який нараховується на всі суми належних до сплати згідно з цим договором (п.10.5 договору).

На підтвердження передачі орендованого майна, між ТОВ "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" та ФОП Висоцькою В.Е. було складено та підписано акт прийняття-передачі.

18.04.2019 року між сторонами укладено додаткову угоди до договору оренди, відповідно до п. 1 якої сторони домовилися зменшити строк оренди, встановлений у п. 3.1 договору, визначивши датою закінчення строку оренди 31.03.2019 року.

Судом встановлено, що 01.03.2019 року позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № U114-1-03-1-19 за оренду приміщення за березень 2019 року на суму 26 948,06 грн. 19.06.2019 року відповідач повернула позивачу орендоване приміщення, про що сторонами складено акт повернення орендованого приміщення від 19.06.2019 року.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку контрагента Висоцької В.Е. за період з 01.02.2020 року по 31.10.2021 року заборгованість відповідача становить 9 622,52 грн.

18.11.2021 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про сплату боргу та штрафних санкцій за договором оренди 01.08.2018 року у розмірі 9 622,52 грн. та інфляційних втрат, а також 3 % річних.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату орендної плати у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, виходячи з зазначених положень законодавства, правовідносини, що виникли між сторонами за договором є орендними.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідач, в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів за орендоване майно не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за період березня 2019 року у сумі 9 622,52 грн.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості з орендної плати не надав, доказів спростовуючих позовні вимоги також суду не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором від 01.08.2018 року у сумі 9 622,52 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 1 613,47 грн. інфляційних втрат, 774,00 грн. 3% річних, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 14.03.2019 року по 17.11.2021 року, судом встановлено його правильність. У зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені обставини, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 4 540,00 грн, що вбачається із платіжних доручень № 1563 від 14.01.2022 року та № 1564 від 14.01.2022 року на суму 2270,00 грн кожне.

Разом із тим, Згідно п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції від 01.01.2017 року/, ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлюють у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2 481,00 гривень.

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 481,00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Надмірно сплачена сума судового збору у розмірі 2059 грн може бути повернута за ухвалою суду за клопотанням особи, яка її сплатила, у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою захисту порушених прав, 29.01.2021 року між позивачем (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «Нікітінський і партнери» (АО) укладено договір № 5 про надання правової допомоги, в преамбулі якого зазначено, що в порядку та на умовах, визначених даним договором АО зобов`язується надати клієнту правову допомогу з питань, що виникають в результаті здійснення ним господарської діяльності, а клієнт зобов`язується оплатити вартість цієї правової допомоги та виконати інші обов`язки, передбачені договором, додатками та додатковими угодами до нього.

Сума гонорару, компенсація витрат, пов`язаних з виконанням даного договору, строки та порядок проведення розрахунків та інші умови погоджуються сторонами, шляхом підписання замовлень, які є невід`ємною складовими даного договору /п. 4.1 договору/.

Здача-приймання наданих послуг із надання правової допомоги оформлюється шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних наданих послуг, складеного у письмовій формі та підписаного уповноваженими представниками сторін /п. 5.1 договору/. Акт здачі-приймання наданих послуг має включати перелік правової допомоги, що надана адвокатським об`єднанням клієнту /п. 5.2 договору/.

16.01.2022 року між позивачем та АО «Нікітінський і партнери» укладено додаткову угоду № 2 до договору № 5 про надання правової допомоги.

Матеріали справи містять завдання від 28.10.2021 року до договору № 5 про надання правової допомоги від 29.01.2021 року (на суму 2 500,00 грн) та завдання від 15.12.2021 року (на суму 1 000,00 грн). Відповідно до п. 3 завдань, оплата правової допомоги здійснюється протягом 10 банківських днів після цього замовлення та з моменту отримання клієнтом відповідного рахунку.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що факт виконання адвокатом позивача умов договору про надання правничої допомоги № 5 від 29.01.2021 року, обумовленої завданнями (додатками № 21 від 28.10.2021 року та № 27 від 15.12.2021 року) до нього у розмірі та на суму, вказаному в позовній заяві, підтверджуться зібраними та поданими до справи доказами.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, суд звертається до усталеної практики Верховного суду, викладеної зокрема у постановах справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, яка зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За таких обставин, підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" /, адреса - 67571, Одеська обл., Лиманський р., с. Фонтанка, багатофункціональний торгівельно-виставковий-офісний комплекс "Рів`єра", e-mail: / заборгованість за договором оренди від 01.08.2018 року у розмірі 12 009,99 грн /дванадцять тисяч дев`ять гривень 99 копійок/, з яких: 9 622,52 грн - основний борг; 1 613,47 грн - інфляційні втрати; 774,00 грн - 3 % річних.

3. Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" /, адреса - 67571, Одеська обл., Лиманський р., с. Фонтанка, багатофункціональний торгівельно-виставковий-офісний комплекс "Рів`єра", e-mail: / судовий збір у розмірі 2 481,00 грн /дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок/.

4. Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" /, адреса - 67571, Одеська обл., Лиманський р., с. Фонтанка, багатофункціональний торгівельно-виставковий-офісний комплекс "Рів`єра", e-mail: / витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн /три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 27 квітня 2022 р.

Суддя Н.Д. Петренко