ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа№ 911/394/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2021

у справі № 911/394/21 (суддя Конюх О.В.)

за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича

до Приватного акціонерного товариства "Жміївське"

про стягнення 81 183,64 грн

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Жміївське"

до Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича

про стягнення 56 155,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): не з`явились

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Лаговський Геннадій Володимирович (далі - ФОП Лаговський Г.В., позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Жміївське" (далі - ПрАТ "Жміївське", відповідач) про стягнення 81 183,64 грн заборгованості, з яких: 63 845,00 грн боргу за поставлений товар, 5 746,05 грн 3% річних та 11 592,59 грн інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2021 до спільного розгляду з первісним позовом Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича прийнято зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Жміївське" про стягнення у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України помилково перерахованих коштів у розмірі 56 155,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у первісному позові Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича відмовлено повністю, у зустрічному позові Приватного акціонерного товариства "Жміївське" відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням, Приватне акціонерне товариство "Жміївське" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ПрАТ "Жміївське" до ФОП Лаговського Г.В. задовольнити повністю, в іншій частині рішення залишити без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 911/394/21 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Жміївське" на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/394/21 задоволено частково; рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/394/21 скасовано в частині відмови в задоволенні зустрічного позову; прийнято нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Жміївське" задоволено частково; з Фізичної особи - підприємця Лаговського Геннадія Володимировича стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Жміївське" 36 155,00 грн безпідставно набутих коштів та 3 653,81 судових витрат; в іншій частині зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Жміївське" відмовлено.

Від представника відповідача за зустрічним позовом до Господарського суду Київської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення від 21.07.2021, у якій заявник просив суд ухвалити додаткове судове рішення у справі № 911/394/21 про розподіл витрат на професійну правову допомогу та стягнути з ФОП Лаговського Г.В. на користь ПрАТ "Жміївське" вказані витрати в сумі 6 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 21.12.2021 у справі № 911/394/21 заяву представника ПрАТ "Жміївське" від 21.07.2021 про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/394/21 задоволено; стягнуто з ФОП Лаговського Г.В. на користь ПрАТ "Жміївське" 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи вказане додаткове рішення, суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та її складність, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн є необхідними, об`єктивними і співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, склад та розмір яких доведено належними доказами.

Не погоджуючись із вищезазначеним додатковим рішенням, ФОП Лаговський Г.В. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення з скаржника витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки місцевого господарського суду, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що в заявах по суті позивач за первісним позовом висловив заперечення щодо розміру судових витрат відповідача за первісним позовом; заявлені судові витрати не відповідають критеріям реальності та розумності адвокатських витрат, не є співмірними зі складністю справи, обсягом послуг та реальним часом, витраченим на надання послуг; частина робіт не була необхідною. За твердженням апелянта, дана справа є звичайним розрахунковим спором, відтак, адвокат мав дослідити умови договору, вирахувати загальну суму та відрахувати від неї часткову оплату. До того ж, апелянт стверджує, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача за первісним позовом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2021 у справі № 911/394/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.02.2022, Приватному акціонерному товариству "Жміївське" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; в судове засідання викликано повноважних представників сторін; витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/394/21.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустріним) скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, та 03.02.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) вказував, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується надання представником відповідача за первісним позовом професійної правничої допомоги на суму 6000 грн.

23.02.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

У судове засідання 23.02.2022 представники сторін не з`явилась, хоча про місце, день та час розгляду даної справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін, враховуючи відсутність клопотань від останніх про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за відсутності представників сторін.

Відповідно до вимог частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач за первісним позовом у відзиві на позовну заяву від 03.03.2021 просив суд стягнути з позивача за первісним позовом на користь відповідача витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Водночас відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) повідомив, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат складає 8 000,00 грн, на підтвердження чого надав розрахунок.

Згідно з частинами 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру відповідачем подано до суду копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 23.02.2021, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, копії актів № 25 від 26.02.2021 та № 27 від 01.03.2021, копії рахунків на оплату № 13 від 01.03.2021 на суму 2000,00 грн та № 14 від 01.03.2021 на суму 4000,00 грн, а також копії платіжних доручень від 03.03.2021 № 84 на суму 4000,00 грн та № 85 на суму 2000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.02.2021 між Адвокатським бюро Лукашенко Є.О., в особі керуючого адвоката Лукашенко Є.О. (виконавець) та ПрАТ "Жміївське" (клієнт) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 37 (далі - договір), відповідно до умов якого клієнт доручає, а виконавець, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правничу (правовому) допомогу, визначену в п. 1.2 цього договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору правнича (правова) допомога (надалі сторони домовились вживати один термін правнича допомога): у Господарському суді Київської області, Північному апеляційному господарському суді у справі № 911/394/21 за позовом ФОП Лаговського Г.В. до ПрАТ "Жміївське" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

За змістом пункту 1.3. договору на виконання цього договору виконавець уповноважений здійснювати будь-які необхідні дії, не заборонені законом та цим договором, зокрема, але не виключно дії, передбачені ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Виконавець може залучати до виконання цього договору адвокатів, професіоналів та інших осіб на договірних засадах. Застереження щодо повноважень відсутні. Особливі умови відсутні.

У пункті 2.1. договору сторонами погоджено, що за надання правничої допомоги за цим договором сторони встановили фіксовану оплату в розмірі: 4 000,00 грн/один документ - складання позовної заяви у справі, складання відзиву на позовну заяву, складання відповіді на відзив у справі, складання апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу, складання касаційної скарги, складання відзиву на касаційну скаргу; 1 500,00 грн/один документ - складання процесуального та іншого документу правового характеру; 2 000,00 грн/одна дія - ознайомлення з матеріалами справи; 1 500,00 грн/один запит - складання та направлення адвокатського запиту; 3 000,00 грн/одне засідання - представництво інтересів клієнта (участь) в одному судовому засіданні в суді будь-якої інстанції; 1 500,00 грн/одна подія - клієнт сплачує у випадку перенесення судового засідання з причин, які не залежали від виконавця.

Згідно з пунктом 2.3. договору клієнт оплачує правничу допомогу на підставі виставленого рахунку (рахунків). Правнича допомога надається на умовах передоплати, розмір якої визначається в рахунку на передоплату з урахуванням п. 2.1 договору, у випадку відмови клієнта здійснювати передоплату протягом 5 днів з моменту виставлення рахунку виконавець має право розірвати договір.

Пунктом 2.5. договору визначено, що за наслідками виконання цього договору (окремих його етапів) сторони підписують акт виконаних робіт (наданих послуг). Акт виконаних робіт виконавець надсилає на адресу клієнта, вказану в договорі у випадку відсутності зауважень до акту виконаних робіт надісланих клієнтом на адресу виконавця протягом 10 днів з моменту отримання акту виконаних робіт, робота вважається прийнята клієнтом в повному обсязі.

Цей договір діє до 31.12.2021 (п. 4.7 договору).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, сторонами договору про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 23.02.2021 складено та підписано акт № 25 від 26.02.2021 (аркуш справи 59), згідно якого адвокатським об`єднанням були виконані, а замовником прийняті роботи (надані послуги) вартістю 2000,00 грн (ознайомлення з матеріалами справи).

Також, як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 23.02.2021 складено та підписано акт № 27 від 01.03.2021 (аркуш справи 60), згідно якого адвокатським об`єднанням були виконані, а замовником прийняті роботи (надані послуги) вартістю 4000,00 грн (складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Складення відзиву у справі № 911/394/21).

01.03.2021 адвокатським бюро Лукашенко Є.О. на підставі вищевказаного договору та актів було сформовано рахунки на оплату № 14 на суму 4 000,00 грн та № 13 на суму 2 000,00 грн.

03.03.2021 клієнт на виконання договірних зобов`язань перерахував адвокатському бюро грошові кошти в загальній сумі 6 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 03.03.2021 № 84 на суму 4 000,00 грн (призначення платежу: "Оплата за складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів згідно рахунка № 14 від 01.03.2021р. Без ПДВ") та від 03.03.2021 № 85 на суму 2 000,00 грн (призначення платежу: "Оплата за ознайомлення з матеріалами справи згідно рахунка № 13 від 01.03.2021 р. Без ПДВ").

Окрім того, матеріали справи містять копію свідоцтва від 30.09.2010 № 694 про право Лукашенко Є.О. на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги від 24.02.2021 серія АВ № 1011374.

Судом першої інстанції вірно враховано, що адвокат Лукашенко Є.О. готував відзив на первісну позовну заяву від 03.03.2021, в якому також наводив попередній розрахунок суми судових витрат, та 24.02.2021 ознайомлювався з матеріалами справи № 911/394/21, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна відмітка. Вказане підтверджує реальність надання послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги № 37 від 23.02.2021 під час розгляду справи № 911/394/21.

Водночас вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, за приписами частин 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема вказавши, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Надалі Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

У постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів наголошує, що за приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відзиві на зустрічний позов позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) висловив заперечення щодо розміру судових витрат, в яких зазначив, що підстави для покладення витрат на професійну правничу допомогу на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) відсутні, оскільки зустрічний позов не підлягає задоволенню. Водночас позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) просив зменшити судові витрати до 2000,00 грн з огляду на те, що заявлені витрати не відповідають критеріям реальності, розумності їх розміру та не є співмірними із складністю справи.

Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що в заявах по суті позивач за первісним позовом висловив заперечення щодо розміру судових витрат відповідача за первісним позовом; заявлені судові витрати не відповідають критеріям реальності та розумності адвокатських витрат, не є співмірними зі складністю справи, обсягом послуг та реальним часом, витраченим на надання послуг, частина робіт не була необхідною. За твердженням апелянта, дана справа є звичайним розрахунковим спором, відтак, адвокат мав дослідити умови договору, вирахувати загальну суму та відрахувати від неї часткову оплату. До того ж, апелянт стверджує, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача за первісним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не наведено обґрунтування щодо неправомірності стягнення з нього витрат на правничу допомогу, у тому числі стосовно їх розміру та співмірності, а також підстав для скасування додаткового рішення у справі.

Таким чином, позивачем за первісним (відповідачем за зустрічним позовом), відповідно до ст. 126 ГПК України, не доведено належними та допустимим доказами неспівмірності заявлених відповідачем за первісним (позивачем за зустрічним позовом) витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що до переліку виконаних адвокатом робіт, витрати щодо яких заявлені, були включені виключно ті роботи, що були необхідними для розгляду даної справи судом першої інстанції. Витрати по жодним іншим роботам адвоката не включалися відповідачем до розрахунку судових витрат.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та її складність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн є необхідними, об`єктивними і співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, склад та розмір яких доведено належними доказами.

Враховуючи, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 911/394/21 рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі № 911/394/21 скасовано в частині відмови в задоволенні зустрічного позову; прийнято нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Жміївське" задоволено частково; з Фізичної особи - підприємця Лаговського Геннадія Володимировича стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Жміївське" 36 155,00 грн безпідставно набутих коштів та 3 653,81 судових витрат; в іншій частині зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Жміївське" відмовлено, з огляду на приписи ч. 4 ст.129 ГПК України та наявні в матеріалах справи докази понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні додаткового рішення від від 21.12.2021у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2021 у справі № 911/394/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича має бути залишена без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лаговського Геннадія Володимировича на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2021 у справі № 911/394/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2021 у справі № 911/394/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/394/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.04.2022, у зв`язку із перебуванням члена колегії М.Г.Чорногуза у відпустці.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова