РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.05.2022Справа № 910/20776/21
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спірел"

про стягнення пені 401 901,84 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спірел" про стягнення пені згідно Договору у розмірі 401 901, 84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про надання рекламних послуг № ПЗ/ПЧ-3-205660/НЮ від 01.10.2020, в частині демонтажу спеціальних рекламних конструкцій, в зв`язку з чим позивачем нараховано пеню на підставі 2.2.9 Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.12.2021 позивачем подано заяву про виконання вимог ухвали суду.

За вказаних обставин, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

16.02.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що в укладеному між сторонами Договорі, зобов`язання відповідача щодо добровільного демонтажу рекламних конструкцій після закінчення дії Договору та умов (механізму) здійснення такого демонтажу відсутні, в свою чергу зобов`язання відповідача щодо демонтажу спеціальних рекламних конструкцій передбачені виключно п. 2.2.9 Договору, який містить беззаперечні умови - у разі розірвання Договору чи/або Додаткових угод до нього, а отже позивач невірно тлумачить зміст п. 2.2.9 Договору, в зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування пені. З огляду на вказане, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних з огляду на їх безпідставність.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та відзив на позовну заяву та додані до них докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спірел" (замовник/відповідач) укладено Договір про надання рекламних послуг № ПЗ/ПЧ-3-205660/НЮ (далі - Договір), за умовами якого виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" спеціальних рекламних конструкцій замовника з можливістю подальшого експонування на них рекламоносіїв (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги.

Умови надання послуг, а саме: адресна програма, тип спеціальних рекламних конструкцій, термін розміщення, вартість послуг визначаються у Додатках та Додаткових угодах, що є невід`ємними частинами даного Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.2.9 Договору у разі розірвання договору чи/або Додаткових угод до нього замовник повинен протягом семи днів демонтувати спеціальні рекламні конструкції. При несвоєчасному демонтажу спеціальних рекламних конструкцій нараховується пеня в розмірі 10% від місячної суми договору за кожний прострочення.

Згідно з п. 3.1 Договору вартість послуг виконавця відповідно до розміру плати по наданню рекламних послуг на території та об`єктах регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" та порядок оплати визначається відповідно до Додатків та Додаткових угод, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020. Умови даного Договору застосовуються до відносин, які виникли з 01.09.2020 (п. 6.1 Договору). Договір може бути пролонгований за погодженням сторін (п. 6.2 Договору).

Додатками № 1, 2, 3, 4 до Договору сторонами досягнуто згоди про тип рекламоносіїв, їх кількість, адресну програму та вартість послуг по розміщенню спеціальних рекламних конструкцій. Зокрема, п. 3.1 Додатку № 1 до Договору узгоджено, що вартість послуг за місяць згідно Протоколу договірної ціни становить 3 189,70 грн., 9 569,09 грн., 3 189,70 грн., 6 379,39 грн. відповідно.

Додатком № 5 до Договору сторонами узгоджено Протокол погодження договірної ціни надання рекламних послуг за 1 м.3.

30 жовтня 2020 року сторонами складено та підписано Акти виконання робіт по розміщенню та монтажу банеру за адресами:

м. Київ, вул. Академіка Заболотного, залізничний шляхопровід на дільниці Київ - Миронівка 9 км. (розташований по середині мосту, в напрямку до Одеської площі);

м. Київ, вул. Академіка Заболотного, залізничний шляхопровід на дільниці Київ - Миронівка 9 м. (розташований з правої та лівої сторони від центру моста, в напрямку до Столичне шосе);

м. Київ, вул. Академіка Заболотного, залізничний шляхопровід на дільниці Київ - Миронівка 9 км. (розташований по середині мосту, в напрямку до Одеської площі);

м. Київ, вул. Федорова, залізничний міст, 854 км ПК 1, на дільниці Київ - Пасажирський - Київ - Московський (розміщення банерів з лівої та правої сторін залізничного мосту (ІІІ - ий міст), в напрямку до вул. Протасів Яр, в кількості 2 одиниці);

м. Київ, вул. Байкова, залізничний міст, 2 км 10 ПК, на дільниці Київ - Московський - Київ - Пасажирський (розміщення банера, з лівої сторони залізничного мосту, в напрямку до вул. Боженка, в кількості 1 одиниці).

22.11.2021 позивач звернувся до відповідача з Вимогою про сплату штрафних санкцій за вих.. № 520, в якій повідомив, що строк дії договору про надання рекламних послуг від 01.10.2020 № ПЗ/ПЧ-3-20660/НЮ закінчився 31.12.2020. Водночас, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з демонтажу спеціальних рекламних конструкцій, позивачем, на підставі п. 2.2.9 Договору, нараховано пеню за розміщення рекламних конструкцій поза межами строку дії договору.

Також, листом від 19.11.2021 позивач просив відповідача демонтувати рекламні банери власними силами протягом 7 календарних днів.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки термін дії договору закінчився 31.12.2020, то в силу п. 2.2.9 Договору в термін до 07.01.2021 відповідач зобов`язаний був здійснити демонтаж власних рекламних конструкцій з площ позивача, а отже з 08.01.2021 у позивача виникло право на нарахування пені за несвоєчасний демонтаж спеціальних конструкцій згідно з п. 2.2.9 Договору.

В добровільному порядку відповідачем не сплачено суму пені нараховану позивачем, у зв`язку з чим останній звернувся до господарського суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що в укладеному між сторонами Договорі зобов`язання відповідача щодо добровільного демонтажу рекламних конструкцій після закінчення дії Договору та умов (механізму) здійснення такого демонтажу відсутні, в свою чергу зобов`язання відповідача щодо демонтажу спеціальних рекламних конструкцій передбачені виключно у п. 2.2.9 Договору, який містить беззаперечні умови - у разі розірвання Договору чи/або Додаткових угод до нього, а отже позивач невірно тлумачить зміст п. 2.2.9 Договору, в зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування пені.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов про необґрунтованість позовних вимог та їх безпідставність, з огляду на таке.

Так, укладений між сторонами договір № ПЗ/ПЧ-3-205660/НЮ від 01.10.2020 за своєю правовою природою є Договором про надання послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 180 ГК України, при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь - якому разі погодити предмет, ціну, строк дії договору.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено, що пунктом 6.1 Договору сторонами узгоджено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020. Умови даного Договору застосовуються до відносин, які виникли з 01.09.2020 (п. 6.1 Договору). Договір може бути пролонгований за погодженням сторін (п. 6.2 Договору).

Як встановлено судом, доказів підписання сторонами Додаткової угоди про продовження терміну дії Договору після 31.12.2020 сторонами не надано, та відповідно матеріали справи не містять.

Суд відхиляє як необґрунтовані і безпідставні, а також такі, що не мають значення для розгляду справи, твердження позивача про його намір продовжити договір, з огляду на те, що в супереч умов Договору відповідні листи направлялися до відповідача після закінчення терміну дії основного договору. Більше того, акцепт щодо продовження терміну дії договору відповідачем не прийнятий.

За таких обставин, судом встановлено, що укладений між сторонами 01.10.2020 договір про надання рекламних послуг № ПЗ/ПЧ-3-205660/НЮ є припиненим після 31.12.2020, внаслідок закінчення терміну, на який його було укладено.

З огляду на вказане суд зазначає, що позивачем хибно інтерпретовано норму договору, а саме п. 2.2.9, яким врегульовано, що у разі розірвання договору чи/або Додаткових угод до нього, Замовник/Відповідач повинен протягом семи днів демонтувати спеціальні рекламні конструкції, з огляду на те, що спірний договір не розірвано, а він припинений за закінченням терміну на який такий було укладено, у зв`язку з чим суд вказує, через призму погоджених умов договору, у відповідача був відсутній обов`язок протягом семи днів демонтувати свої рекламні засоби за закінченням терміну дії договору.

При цьому суд констатує, що доказів розірвання договору про надання рекламних послуг № ПЗ/ПЧ-3-205660/НЮ позивачем не надано, а матеріали справи не містять.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про надання рекламних послуг № ПЗ/ПЧ-3-205660/НЮ від 01.10.2020, в частині демонтажу спеціальних рекламних конструкцій, в зв`язку з чим позивачем нараховано пеню на підставі 2.2.9 Договору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Так, відповідно до п. 2.2.9 у разі розірвання договору чи/або Додаткових угод до нього, Замовник/Відповідач повинен протягом семи днів демонтувати спеціальні рекламні конструкції. При несвоєчасному (протягом семи днів з дня розірвання договору) демонтажу спеціальних рекламних конструкцій нараховується пені у розмірі 10 % від місячної суми договору за кожен день прострочення.

Отже, сторонами письмово погоджено застосування пені за порушення зобов`язання в частині не своєчасного демонтування рекламних засобів у зв`язку з розірванням договору.

З огляду на те, що позивачем не доведено та умовами договору не передбачено обов`язку відповідача демонтувати спірні рекламні конструкції протягом семи днів з дати закінчення терміну договору, суду не доведено порушення умов договору з боку відповідача, а тому і відсутні підстави для відповідальності та стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми пені.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог повністю, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця"- відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко