ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.04.2022 Справа № 914/3943/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., при секретарі Пришляк М.С., розглянув у підготовчому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго», м. Київ,

до відповідача 1: Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Львівська область, Яворівський район, місто Яворів,

до відповідача 2: Державного підприємства "Сетам", м. Київ

до відповідача 3: Державного підприємства «Екотрансенерго», с. Новий Яр, Львівська область

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача 1: Яворівське ДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, м. Яворів

про виключення з акту опису та арешту, визнання такими, що не відбулись та скасування результатів торгів

представники сторін:

від позивача (в режимі відеооконференції): Войтович Л.В.;

від відповідача 1: Мудрак П.М.;

від відповідача 2: не з`явився;

від відповідача 3: Борис З.Д.;

від третьої особи: Підгайний О.І.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго» до Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства "Сетам" про визнання права власності на майно, виключення з акту опису та арешту, визнання неправомірними дій посадових осіб Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), визнання незаконними та скасування торгів.

Ухвалою від 28.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, суд визнав позовні матеріали достатніми для відкриття провадження по справі та ухвалою від 10.01.2022 відкрив провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача за вх. №4079/22 від 14.02.2022 через систему електронний суд подано клопотання про уточнення позовних вимог. Засобами поштового зв`язку надійшла аналогічна за своїм змістом заява про уточнення позовних вимог, зареєстрована за вх. №4364/22 від 16.02.2022. Уточнення в даних заявах зводиться до того, що позивач просить повернути йому суму гарантійного внеску у розмірі 20 347,00 грн. сплачену за участь в торгах.

Розглянувши вказані клопотання, суд відмовляє в задоволенні таких з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Подана заява про уточнення позовних вимог містить нові позовні вимоги, що свідчить про те, що вона подана без дотримання приписів статті 46 ГПК України.

За положеннями ст. 162 ГПК України позовна заява має містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

За правилами статті 182 ГПК України, суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Однак, як видно зі змісту статті 182 ГПК України, наведені норми визначають дії суду під час підготовчого засідання необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Так, у випадку наявності певних неточностей, помилок, описок тощо суд може заслухати уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви. При цьому розгляд таких уточнень позовних вимог та заперечень проти них відбувається у разі необхідності та відноситься до повноважень суду.

Процесуальні правила господарського судочинства не визначають право позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог.

Тому, в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об`єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

В клопотаннях про уточнення позовних вимог позивач не послався на жодну процесуальну норму з метою обґрунтування заявлених уточнених позовних вимог.

У даному ж випадку заяви позивача про уточнення позовних вимог є фактично поданням окремої вимоги, що виключає можливість розгляду поданих позивачем заяв в якості так званого уточнення позовних вимог.

Також позивачем подано заяву-клопотання вх. №7203/22 від 05.04.2022 з проханням забезпечити огляд електронних доказів за певними посиланнями та допит у судовому засіданні ФОП Семко Володимир Зіновійович, який провів оцінку ковша.

Розглянувши вказані клопотання суд вважає за необхідне задоволити клопотання позивача висвітлене в п. 2 щодо огляду електронних доказів з наступних підстав.

Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ у справах "Дюлоранс проти Франції", "Донадзе проти Грузії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За наведених обставин для всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження обставин справи, суд вважає за необхідне забезпечити огляд електронних доказів за вказаними в клопотанні посиланнями.

Щодо п. 3 вказаного клопотання, що стосується допиту в судовому засіданні ФОП Семко Володимира Зіновійовича, як особи що проводила оцінку майна, суд зазначає наступне.

Позивачем у вказаному клопотанні не зазначено в якій якості повинна бути допитана вказана фізична особа-підприємець. В підготовчому судовому засіданні представниця позивача озвучила дві точки зору щодо допиту ФОП Семко Володимира Зіновійовича в якості експерта чи свідка.

Відповідно до положень частини статті 69 Господарського процесуального кодексу України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Законом України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1). Суб`єктами судово-експертної діяльності є державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом (ст. 7). Атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом (ст. 9).

Суд, розглянувши дане клопотання, вважає, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до положень статті 69 Господарського процесуального кодексу України ФОП Семко Володимир Зіновійович не є судовим експертом в розумінні статті 69 ГПК України, тому підстав для виклику останнього в судове засідання в якості судового експерта відсутні.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Приписами ст. 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Відповідно до ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання. В ухвалі про виклик свідка суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Враховуючи викладені вище положення процесуального законодавства, господарський суд доходить висновку, що свідок може бути викликаний для допиту лише у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам у справі. Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення судом питання про виклик свідка є дослідження викладених свідком у заяві обставин, які мають значення для справи. При цьому, неподання стороною до суду заяви свідка виключає можливість встановлення судом вказаних обставин, а, отже, має наслідком відсутність правових підстав для виклику особи, якою не було викладено свої показання письмово, для її допиту у судовому засіданні. Приписами ГПК України не передбачено повноважень суду щодо покладення на особу, якою не було викладено свої пояснення у заяві свідка, обов`язку з`явитись у судове засідання для надання пояснень щодо обставин, які входять до предмета доказування.

Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, наведеним у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 по справі №918/36/19 та у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 по справі №910/2122/19, відповідно до яких передумовою для виклику свідка для допиту є суперечливість обставин, викладених свідком у заяві, іншим доказам, або у разі наявності у суду сумнівів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

З огляду на вищевикладене, враховуючи неподання позивачем до суду письмової заяви свідка, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для виклику та допиту у судовому засіданні ФОП Семко Володимира Зіновійовича, що має наслідком необхідність відмови у задоволенні заявленого клопотання.

Представником Головного управління ДПС у Львівській області подано клопотання про процесуальне правонаступництво.

Заслухавши думку сторін, зважаючи, що позивач та відповідач не заперечують проти заявленого клопотання, заміна третьої особи в даній ситуації не суперечить нормам чинного законодавства, суд вважає за необхідне здійснити процесуальну заміну Яворівської ДПІ Головного управління ДФС у Львівській області на її правонаступника Головне управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України ().

Судом розглянуто усі подані заяви та клопотання щодо ходу розгляду даної справи, а тому суд приходить до висновку про виконання всіх завдань підготовчого провадження та можливості його закриття і переходу до розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.120, 121, п.3 ч.2 ст.185, ст.234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви про уточнення позовних вимог вх.4079/22 від 14.02.2022 та заяви про уточнення позовних вимог вх. №4364/21 від 16.02.2022 відмовити.

2. В задоволенні клопотання вх. №7203/22 від 05.04.2022 в частині п. 2 задовольнити, в частині п. 3 відмовити.

3. Здійснити процесуальну заміну Яворівської ДПІ Головного управління ДФС у Львівській області на її правонаступника Головне управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України ().

4. Закрити підготовче провадження у справі № 914/3943/21

5. Призначити дану справу до судового розгляду по суті на 16.05.2022 о 15:00 год.

6. Судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 128 в залі судових засідань.

7. Сторонам забезпечити явку повноважних представників сторін.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ГПК України.

Суддя Горецька З.В.