ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2022 Справа № 917/257/22

За позовною заявою Акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601 в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком", вул. Соборності, буд. 33, м. Полтава, 36000

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, проспект Володимирський, 9, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500

про стягнення 124 179,53 грн.

Суддя Ціленко В. А.

Секретар судового засідання Білоус О.В.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, без виклику сторін, відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

Суть справи: Розглядається позовна заява Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" про стягнення 124179,53 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, протягом ІІ півріччя 2021 року.

Відповідач позов заперечує посилаючись на те, що ст. 91 Бюджетного кодексу України налає лише можливість місцевим бюджетам здійснювати видатки на пільги з послуг зв`язку, але не зобов`язує їх здійснювати, тому Програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2021 рік Лубенською міською радою не приймалися і підстав для виплати компенсації з місцевого бюджету немає.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив:

Акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" за період з липня по грудень 2021 року були надані телекомунікаційні послуги зв`язку, в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном населенню в м. Лубни, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117.

Посилаючись на те, що Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, як того вимагає діюче законодавство не відшкодувало надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, позивач просить стягнути виниклу заборгованість в розмірі 124 179,53 грн. у примусовому порядку.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У статтях 19, 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року № 2017-III законодавець визначив, що пільги щодо сплати послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законом України. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання. Державні соціальні гарантії та державні соціальні стандарти і нормативи є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів та соціальних фондів, міжбюджетних відносин, розробки загальнодержавних і місцевих програм економічного і соціального розвитку.

Відповідно до пункту 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.2003 №1280-IV (що був чинний на момент виниклих правовідносин) та пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань"; Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України "Про охорону дитинства", якими встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для відповідних категорій осіб.

В перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, якими встановлено безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

На виконання чинного законодавства та п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117, у період з липня по грудень 2021 року Полтавською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню Лубенської міської громади, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та надані відповідачеві на паперових та електронних носіях розрахунки вартості наданих пільговикам послуг, що підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до частин 1, 4 та 5 статті 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ та організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Залучення підприємствами, установами, організаціями соціально-культурного, житлово-комунального, побутового обслуговування, закладами охорони здоров`я та освіти коштів з додаткових джерел фінансування, не заборонених законом, не є підставою для зменшення бюджетного фінансування відповідно до нормативів.

За змістом статті 81 Бюджетного кодексу України міжбюджетні відносини - відносини між державою, Автономною Республікою Крим та територіальними громадами щодо забезпечення відповідних бюджетів фінансовими ресурсами, необхідними для виконання функцій, передбачених Конституцією України та законами України. Метою регулювання міжбюджетних відносин є забезпечення відповідності повноважень на здійснення видатків, закріплених законодавчими актами за бюджетами, та фінансових ресурсів, які мають забезпечувати виконання цих повноважень.

Відповідно до статей 82-85 Бюджетного кодексу України видатки бюджетів поділяються на:

1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню;

2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності;

3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені п.1 частини 1 статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини 1 статті 82 цього Кодексу здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України. Відповідні органи державної влади забезпечують здійснення видатків, визначених п.1 частини 1 статті 82 цього Кодексу.

Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад забезпечують здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу.

Держава може передати органам місцевого самоврядування право на здійснення видатків лише за умови відповідної передачі фінансових ресурсів у вигляді закріплених за відповідними бюджетами загальнодержавних податків і зборів або їх частки, а також трансфертів з Державного бюджету України.

Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

За пунктом 20-4 частини 1 статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів віднесено видатки на пільги з послуг зв`язку. При цьому незалежно від джерела фінансування видатків на пільги з послуг зв`язку, розрахунки за надані позивачем телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян повинні проводитись саме відповідачем, враховуючи таке.

З вищевикладеного випливає, що розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг населення м. Лубни є Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, а отже і відшкодування витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, повинен здійснювати останній.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням наявних обставин, заборгованість у сумі 124 179,53 грн. є доведеною належними доказами та підлягає стягненню з відповідача.

Щодо відзиву відповідача суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань, оскільки відповідно до приписів статті 617 Цивільного кодексу України та частини другої статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Щодо відсутності у законодавстві у законодавстві обов`язку Лубенської міської ради відшкодувати пільги з послуг зв`язку, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1. ст. 167 та ч. 1 ст. 170 Цивільного кодексу України, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За змістом ч 1. ст. 169 та ч. 1. ст. 172 Цивільного кодексу України, територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

На підставі ч. 3 ст. 10 Господарського кодексу України до функцій держави у соціально-економічній сфері належить здійснення політики соціального захисту та соціального забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського кодексу України основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Реалізація державних гарантій певним категоріям громадян забезпечується шляхом прийняття законів, які встановлюють зокрема пільгові умови для задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки, та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікації надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави, в особі її органів відшкодовувати такі пільги і не ставлять фінансування відповідних пільг в залежність виключно від рішення органу місцевого самоврядування.

У відповідності до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Кечко проти України" (08.11.2005) зазначив, що: "Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань".

Європейський суд з прав людини в рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) указав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Крім того, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007).

Витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, проспект Володимирський, 9, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500, ідентифікаційний код 24565327) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 24560766) в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" (вул. Соборності, буд. 33, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 01186975) заборгованість у сумі 124 179,53 грн. та судовий збір у сумі 2481,00 грн.

3. Копію рішення направити сторонам по справі.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.05.2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ціленко В. А.