ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. м. Київ Справа№ 910/14439/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Островерхій В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Лисенко Д.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021

у справі № 910/14439/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування»

до Акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗК Україна»

про стягнення 100 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗК Україна» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 100 000,00 грн страхового відшкодування в порядку суброгації та 2 270,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 29.08.2019 на а/д М-06 «Київ-Чоп» (на Будапешт через Львів-Мукачеве-Ужгород), 52 км. + 800 м. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу Audi Q7 р.н. НОМЕР_1 , який застрахований позивачем за Договором добровільного страхування транспортного засобу №209.19.2451255 від 13.03.2019, внаслідок чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження і позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 188 542,83 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №187 від 26.09.2019, №1209 від 01.10.2019, №1596 від 28.10.2019. Позивач звернувся до відповідача, який застрахував цивільно-правову відповідальність транспортного засобу RENAUL MASTER, р.н. НОМЕР_2 за страховим полісом №АМ/007690307, з вини водія якого сталася дорожньо-транспортна пригода, проте отримав відмову у виплаті такого страхового відшкодування, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14439/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки не доведено вину водія транспортного засобу RENAUL MASTER, р.н. НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14493/21, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14439/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 100 000,00 грн страхового відшкодування.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції витребувати із Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області (08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Пушкіна, 4) в межах кримінального провадження №0000476 за кваліфікацією ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України наступні копії документів, а саме: комплексну фототехнічну та автотехнічну судову експертизу; судові інженерні експертизи; судову транспортно-трасологічну експертизу; підозру (за наявності); схему місця дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи №910/14439/21 в частині розвитку механізму ДТП та особи, яка відповідальна за спричинені збитки.

Крім того, згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка має право на отримання страхового відшкодування у тому числі особа, яка сплатила страхове відшкодування за договором майнового страхування не зобов`язана надавати постанову або вирок суду щодо завдавача шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування» у справі №910/14439/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14439/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі № 910/14439/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14439/21 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування» зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі № 910/14439/21. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі № 910/14439/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.02.2022 о 12 год 10 хв в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, зал судових засідань №6. Учасникам справи надано подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 10.02.2022.

15.02.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», зданий на пошту 09.02.2022, отже, в силу ч. 7 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) є таким, що поданий у встановлений судом строк.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було встановлено всі фактичні обставини справи, на підставі всебічного і об`єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, з наданням належної оцінки та вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. При цьому відповідач зазначає, що вина водія транспортного засобу RENAUL MASTER, р.н. НОМЕР_2 у спричинені дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 29.08.2019, та завдання шкоди третім особам не встановлена, як і не встановлено, що поведінка водія вищевказаного транспортного засобу була протиправною, саме його діями було завдано шкоди третім особам та наявний причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Щодо клопотання апелянта про витребування із Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській в межах кримінального провадження №0000476 за кваліфікацією ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України копій документів, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Здійснив аналіз наявних матеріалів справи, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у справі №910/14439/21 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано Макарівський районний відділ ГУ МВС України в Київській області (08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Пушкіна, 4) надати суду у строк до 07.10.2021 належним чином засвідчені копії документів в межах кримінального провадження №0000476 за кваліфікацією ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме: комплексної фототехнічної та автотехнічної судової експертизи; судової інженерно-технічної експертизи; судової транспортно-трасологічної експертизи; підозри (за наявності).

З матеріалів даної справи вбачається, що 01.12.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла відповідь від відділення поліції №3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.10.2021 №5175/109/1007/08-2021 наступного змісту. Слідчим відділенням Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області проводилось досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000476, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, після чого 27.11.2019 кримінальне провадження з обвинувальним актом направлено до Макарівського районного суду Київської області, де і знаходяться до цього часу, а тому надати суду витребувані докази не є можливим.

З огляду на вищевикладене, клопотання апелянта про витребування із Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області (08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Пушкіна, 4) в межах кримінального провадження №0000476 за кваліфікацією ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України наступних копій документів, а саме: комплексної фототехнічної та автотехнічної судової експертизи; судової інженерної експертизи; судової транспортно-трасологічної експертизи; підозри (за наявності); схеми місця дорожньо-транспортної пригоди задоволенню не підлягає.

Відповідач своїх представників в судове засідання 22.02.2022 не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. 120 ГПК України, про що свідчить відмітка про доставку на поштовому повідомленні про вручення, яке знаходяться в матеріалах даної справи.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2022 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі № 910/14439/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

13.03.2019 позивач застрахував транспортний засіб Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 згідно Договору добровільного страхування транспортного засобу №209.19.2451255. (а.с. 8-13).

29.08.2019 о 18 год 29 хв. на а/д М-06 «Київ-Чоп» (на Будапешт через Львів-Мукачеве-Ужгород), 52 км. + 800 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю наступних транспортних засобів:

Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 ; Opel Astra, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 ; Renaul Master, р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

З довідки Макарівського відділення поліції Ірпінського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.09.2019 вбачається, що 29.08.2019 близько 18 год. громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Renaul Master, р.н. НОМЕР_2 на 53 км + 755 м. в с. Калинівка Макарівського району Київської області, не впорався з керуванням здійснив зіткнення з автомобілем Opel Astra, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який зупинився у лівій смузі для руху попереду автомобіля Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 для об`їзду перешкоди, а саме тимчасового дорожнього знаку «дорожні роботи» та перелаштування в праву смугу, які пропускали автомобілі, які рухались в правій смузі для руху в напрямку м. Житомир. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодженні різного ступеню тяжкості та був госпіталізований до Макарівської ЦРЛ.

30.08.2019 СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої є потерпілі, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України №0000476. (а.с.18).

13.09.2019 позивач отримав заяву про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №209.19.2451255 від 13.03.2019. (а.с. 38).

Згідно Звіту №1124 від 17.10.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 складає 169 455,69 грн. (а.с. 19-23). Звіт складено оцінювачем ОСОБА_4 , повноваження якого підтверджені кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ№1035, видане ФДМУ та ЗАТ УЦПЗ «Експерт-Сервіс» від 24.04.2004, посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача МФ№7034-ПК від 05.09.2018, видане ФДМУ та колективним підприємством «Консультаційний центр», сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності №105/19 від 08.02.2019 та свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів ФДМУ №1313 від 02.06.2004 (а.с. 34).

Відповідно до рахунку № від 20.09.2019 філії «Автоцентр на Столичному» АТ «Українська автомобільна корпорація», вартість ремонту автомобіля Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 складає 169 410,70 грн. (а.с. 46).

Позивачем згідно платіжного доручення №187 від 26.09.2019 здійснено виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №209.19.2451255 від 13.03.2019 та згідно рахунку № від 20.09.2019 на суму 143 562,35 грн. (а.с. 40).

Згідно платіжного доручення №1209 від 01.10.2019 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №209.19.2451255 від 13.03.2019 та згідно рахунку № від 20.09.2019 на суму 25 843,35 грн. (а.с. 42).

Згідно платіжного доручення №1596 від 28.10.2019 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №209.19.2451255 від 13.03.2019 та згідно рахунку № від 23.10.2019 на суму 19 132,13 грн. (а.с. 44).

Таким чином, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №209.19.2451255 від 13.03.2019, внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 29.08.2019, на загальну суму 188 542,83 грн, про що складено страхові акти №3.19.2377-1 від 26.09.2019, №3.19.2377-2 від 27.09.2019, №3.19.2377-3 від 28.10.2019. (а.с. 39, 41, 43).

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Renaul Master, р.н. НОМЕР_2 застрахована у АТ «ПЗУ Україна» згідно страхового полісу АМ№007690307, з лімітом за шкоду майну 100 000,00 грн, франшиза 0,00 грн. (а.с. 50).

Позивач звернувся до відповідача із заявою №4549/3.19.2377 від 11.08.2020 про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування) на суму 100 000,00 грн, яка отримана відповідачем 14.08.2020, про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення, копія в матеріалах даної справи. (а.с. 51, 52).

Листом №6185-31 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування через відсутність документів (постанови суду), що підтверджують вину його страховика/водія. (а.с. 53).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 85/96-ВР добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону № 85/96-ВР).

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону № 85/96-ВР страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 16 Закону № 85/96-ВР).

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону № 85/96-ВР здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна правова норма міститься у Законі № 85/96-ВР, а саме ст. 27.

Верховий Суд у своїй постанові від 30.01.2018 у справі №910/12500/17 дійшов наступних правових висновків, і регрес, і суброгація виникають на підставі закону. Проте між зазначеними поняттями існують відмінності. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Ці інститути мають різний режим правового регулювання. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України встановлений особливий правовий режим. Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Побідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17, від 12.08.2019 у справі №910/2351/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким чином, до позивача, який виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 188 542,83 грн, перейшло право вимоги до відповідача, який є страховиком за страховим полісом АМ№007690307 в межах ліміту полісу, тобто на суму 100 000,00 грн. За страховим полісом АМ№007690307 франшиза складає 0,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Статтею 37 вказаного Закону визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

37.2. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Слід зазначити, що надання такого документа як рішення (постанова) суду щодо вини водія Законом №1961-IV не передбачено.

Суд при розгляді справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду спору та при наявності документальних доказів, встановити наявність/відсутність вини в діях водія.

В матеріалах даної справи міститься довідка Макарівського відділення поліції Ірпінського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.09.2019 з якої вбачається, що 29.08.2019 близько 18 год. громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Renaul Master, р.н. НОМЕР_2 на 53 км + 755 м. в с. Калинівка Макарівського району Київської області, не впорався з керуванням здійснив зіткнення з автомобілем Opel Astra, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який зупинився у лівій смузі для руху попереду автомобіля Audi Q7, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 для об`їзду перешкоди, а саме тимчасового дорожнього знаку «дорожні роботи» та перелаштування в праву смугу, які пропускали автомобілі, які рухались в правій смузі для руху в напрямку м. Житомир. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодженні різного ступеню тяжкості та був госпіталізований до Макарівської ЦРЛ.

Отже, відсутність в матеріалах справи судового рішення, за яким водія притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньої підставою для відмови у позові, оскільки таке рішення не може бути єдиним доказом наявності вини водія. Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.07.2018 у справі №910/20412/16.

Відповідно до ст. 34.1 Закону №1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

В матеріалах справи наявний запит відповідача №232739 (вих. №4457-1 від 20.08.2020) до Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції в Київській області. (а.с. 73). Проте доказів його надсилання або отримання Макарівським відділенням поліції Ірпінського відділу поліції в Київській області матеріали даної справи не містять.

Отже, відповідач не виконав вимог ч. 34.1 ст. 34 Закону №1961-IV.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 12, 22, 29 Закону №1961-IV, ст.ст. 9, 27 Закону № 85/96-ВР, ст. 993 ЦК України позивач набув право вимоги на виплату страхового відшкодування в межах ліміту за страховим полісом АМ№007690307, за виключенням суми франшизи.

Щодо відсутності вини водія, то за приписами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Доказів відсутності вини водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який керував застрахованим відповідачем автомобілем Renaul Master, р.н. НОМЕР_2 , у вказаній дорожньо-транспортній пригоді відповідачем суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апеляційної скарги, із застосуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що судом першої інстанції нез`ясовно обставин, що мають значення для справи та внаслідок не доведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14439/21 підлягає скасуванню.

Згідно ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес страхування» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14439/21 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити.

Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14439/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 у справі №910/14439/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20782312) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 15/2; ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 36086124) 100 000,00 грн (сто тисяч гривень) страхового відшкодування, 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20782312) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 15/2; ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 36086124) 3 405,00 грн (три тисячі чотириста п`ять гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/14439/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.04.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак