УХВАЛА

22 квітня 2022 року

м. Київ

cправа № 909/433/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ шкіри"

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

(суддя - Шкіндер П.А.)

від 26.10.2021

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Марко Р.І., Матущак О.І., Скрипчук О.С.)

від 14.02.2022

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ шкіри"

до Комунального підприємства "Водоканал"

про зобов`язання здійснити помісячний перерахунок за послугу з постачання питної води, зобов`язання здійснити зарахування наявної переплати коштів в рахунок майбутніх платежів за послугу з постачання питної води,

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ шкіри" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просило:

- зобов`язати Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства здійснити по абоненту Товариство помісячний перерахунок за період із 06 лютого 2021 року по 03 березня 2021 включно, за послугу з постачання питної води відповідно до рішення Долинської районної Ради від 29.03.2018 № 527-27/2018 "Про тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення", за тарифом у розмірі 22 грн/100( ПДВ);

- зобов`язати Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства здійснити по абоненту Товариство зарахування наявної переплати коштів у рахунок майбутніх платежів, починаючи із 12.05.2021 і надати позивачу примірник помісячного перерахунку за послугу з постачання питної води за період із 06 лютого 2020 року по 03 березня 2021 року включно.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 300/519/20 скасовано тарифи на послуги з постачання питної води, тому з 06 лютого 2021 року по 03 березня 2021 включно Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства внаслідок бездіяльності, безпідставно та протиправно застосувало для Товариства завищений тариф, що фактично призвело до необґрунтованого нарахування плати за надані послуги в значно більшому розмірі.

3. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022, у задоволенні позову відмовлено.

4. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки не дасть змоги захистити його порушене право.

5. 07.03.2022 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення попередніх судових інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

6. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

7. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

10. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

12. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

13. У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини 2 статті 287 цього Кодексу, і касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

14. Крім того, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

15. Отже, при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (підпункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

16. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, посилається на постанови Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 752/14341/15-ц, від 17.02.2021 у справі № 760/16111/15-ц, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19.

17. При цьому, скаржник чітко не зазначає, які саме норми права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо) неправильно застосовані судами попередніх інстанцій та не визначає підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень щодо застосування/незастосування цих норм матеріального права, а також щодо порушення норм процесуального права, передбаченої (передбачених) частиною 2 статті 287 ГПК України.

18. Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

19. Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288 пункту 5 частини 2 статті 290, частини 2 статті 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ шкіри" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі № 909/433/21залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 16-17 цієї ухвали;

- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова