ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа№ 920/737/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Сумській області

на рішення Господарського суду Сумської області від 27.10.2021

у справі № 920/737/21 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області

до відповідача Державного підприємства "Охтирське лісове господарство"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Краснопільська селищна рада;

2. Сумська обласна рада

про стягнення 1 880 095,33 грн

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Примак Н.В. - адвокат на підставі ордера серії СМ № 3 від 12.07.2021

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Сумській області (далі - ДЕІ у Сумській області, позивач) звернулася до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства "Охтирське лісове господарство" (далі - ДП "Охтирське лісове господарство", відповідач) про стягнення 1 880 095,33 грн збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, а саме: 564 028,60 грн - до спеціального фонду Державного бюджету України, 376 019,06 грн - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 940 047,67 грн - до спеціального фонду місцевого бюджету Краснопільської селищної ради, з початковим зарахуванням стягуваної суми на рахунок Краснопільської селищної ради Сумської області.

Позов обґрунтований тим, що за результатами проведеної позивачем у період з 13.02.2019 по 26.02.2019 перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища було виявлено факт здійснення відповідачем під час суцільної рубки головного користування вирубування 158 дерев на підставі лісорубного квитка за відсутності ліміту заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років), не затверджених матеріалів лісовпорядкування на ревізійний період 2019-2028 років та за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням вимог статей 19, 43, 48, 71 Лісового кодексу України, статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", внаслідок чого заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу. Позивач на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу" від 23.07.2008 № 665 здійснив розрахунок вказаних збитків в загальному розмірі 1 880 095,33 грн, проте зазначені збитки відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 09.08.2021 у справі № 920/737/21 залучено до участі у справі Краснопільську селищну раду та Сумську обласну раду в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі № 920/737/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення обґрунтоване тим, що на період проведення перевірки та здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008 був чинним. Розрахункова лісосіка, затверджена наказом Мінприроди № 679 від 29.12.2008, була діючою до 05.03.2019. Cудом встановлено, що рубки головного користування у кварталі 5 виділ 7 (1) були заплановані як у матеріалах лісовпорядкування на 2008-2018 рік, так і в матеріалах лісовпорядкування на 2018-2027 роки. Листом-роз`ясненням №5/4-7/1665-18 від 15.02.2018 Міністерства екології та природних ресурсів України та листом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 02-16/281 від 24.03.2021, які були надіслані позивачем як у 2018 році, так і у 2021 році, підтверджується те, що у разі отримання рішення про провадження планової діяльності до вступу в дію Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", здійснювати оцінку впливу на довкілля не потрібно. У разі затвердження нової розрахункової лісосіки Законом України "Про оцінку впливу на довкілля" передбачено вимогу про обов`язкове проведення оцінки впливу на довкілля, що й було здійснено ДП "Охтирський лісгосп", що також підтверджується висновком з оцінки впливу на довкілля від 25.01.2019. Крім того, судом встановлено, що даний висновок не містить заборони, або будь-яких обмежень щодо здійснення рубок головного користування у зазначеному вище кварталі. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач здійснював планову діяльність не порушуючи вимоги Закону України "Про оцінку впливу на довкілля". Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами факту наявності в діях відповідача факту неправомірної поведінки, а отже судом встановлено відсутність всіх складових правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в сумі 1 880 095,33 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Державна екологічна інспекція у Сумській області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі № 920/737/21 постановлено при неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, та невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Апелянт вважає, що на момент видачі (03.01.2019) відповідачем лісорубного квитка серії 02 ЛКБ № 551 515 та здійснення ним суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва у відповідача був відсутній ліміт заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років); не затверджені матеріали лісовпорядкування; відсутній висновку з оцінки впливу на довкілля, що підтверджується актом планової перевірки від 13.02.-26.02.2019 № 69. За твердженнями апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів на період 2009-2018, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008 автоматично пролонговується до моменту її відміни відповідним наказом Мінприроди. Як зазначає позивач, вказаний наказ не містить пункту, який би передбачав, що після закінчення науково відведеного строку для здійснення рубок головного користування у 2018 році, вказані норми заготівлі деревини в порядку рубок головного користування продовжують діяти надалі до моменту скасування даного наказу іншим наказом Мінприроди в наступних періодах, зокрема, у 2019 році. До того ж, в лісорубному квитку серії 02 ЛКБ № 551 515 від 03.01.2019 зазначається, що суцільна рубка головного користування буде рубатися в рахунок лісосічного фонду на 2019 рік, який ще не був затверджений та погоджений, оскільки відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України № 5/4.1-15/2669-19 від 11.03.2019 розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів Сумської області, зокрема ДП "Охтирське лісове господарство", була затверджена наказом Мінприроди від 05.03.2019 № 2-аг. Крім того, позивач вказує, що судом першої інстанції не враховано, яким чином відповідач визначив норми заготівлі деревини в порядку рубок головного користування, визначених та затверджених для нього 05.03.2019, тоді як квиток з відповідними нормами він виписав 03.01.2019 без посилання на відповідні норми, затверджені на період 2009-2018 років. Крім того, апелянт посилається на лист Міністерства екології та природних ресурсів України № 5/4.1-15/431-19 від 11.01.2019, в якому зазначено, що термін дії розрахункових лісосік, наданих в переліку, закінчився. Також, за твердженням позивача, висновок з оцінки впливу на довкілля було видано 25.01.2019, тоді як лісорубний квиток серії 02 ЛКБ № 551 515 було видно 03.01.2019, відтак, на момент здійснення ним суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва на площі 3,0 га, в останнього був відсутній відповідний висновок. Таким чином, на думку позивача, відповідачем не спростовано факту проведення незаконної суцільної рубки головного користування у 2019 році в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва на площі 3,0 га.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі № 920/737/21 залишено без руху; Державній екологічній інспекції у Сумській області надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

23.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшла заява, відповідно до якої третя особа-1 просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, розгляд апеляційної скарги здійснити без участі представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі № 920/737/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 02.02.2022; учасникам справи встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу; витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/737/21 за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області до відповідача Державного підприємства "Охтирське лісове господарство", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Краснопільська селищна рада, Сумська обласна рада про стягнення 1 880 095,33 грн.

31.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшла заява, відповідно до якої третя особа-1 просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, розгляд апеляційної скарги здійснити без участі представника.

10.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на подання відзиву на апеляційну скаргу, та 11.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду подав відзив.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу відвідач зазначає, що під час здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва на підставі лісорубного квитка серії 02 ЛКБ № 551 515 від 03.01.2019 відповідач керувався наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008 "Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей на 2009-2018 роки". На період проведення суцільної рубки вказаний наказ був чинним. Листом від 11.01.2019 № 5/4.1-15/431-19 Мінприроди повідомило Державне агентство лісових ресурсів України про те, що термін дії розрахункових лісосік закінчився і, відповідно до пункту 6 Інструкції, розрахункові лісосіки, термін дії яких закінчився, будуть відмінені наказом Мінприроди. На той час відповідний наказ про скасування наказу № 679 від 29.12.2008 був відсутній. Розрахункова лісосіка на 2018-2027 роки, на час виникнення спірних відносин, не була затверджена Мінприродою, а тому відповідач на законних підставах обґрунтовано керувався розрахунковою лісосікою на 2009-2018 роки, затвердженою наказом № 679 від 29.12.2008. Позивачем не враховано, що розрахункова лісосіка, яка була затверджена наказом Мінприроди № 679 від 29.12.2008 діяла до 05.03.2019, тобто до видачі наказу Міністерством екології та природних ресурсів України № 2-аг, яким визнано таким, що втратив чинність наказ Мінприроди № 679 від 29.12.2008, а також затверджено розрахункову лісосіку на 2018-2027 роки. Водночас рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) були заплановані як у матеріалах лісовпорядкування на 2008-2018 рік, так і у матеріалах лісовпорядкування на 2018-2027 роки. Отже, твердження позивача про те, що в лісорубному квитку серії 02 ЛКБ № 551 515 від 03.01.2019 мав бути зазначений ліміт заготівлі деревини на період 2009-2018 рік є недоречним, оскільки перехідний період було враховано при затверджені нової розрахункової лісосіки (2018-2027). Крім того, відповідно до норм чинного законодавства, у разі отримання рішення про провадження планової діяльності до вступу в дію Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" (18.12.2017), здійснювати відповідну оцінку впливу на довкілля не потрібно. Разом з тим, у разі затвердження нової розрахункової лісосіки, вказаним законом встановлено вимогу про обов`язкове проведення оцінки, що і було здійснено відповідачем, що підтверджується висновком з оцінки впливу на довкілля від 25.01.2019. Також, відповідач зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження від 15.11.2019, яка не була оскаржена позивачем та набрала законної сили, є кінцевим процесуальним документом та підтверджує відсутність факту вчинення кримінального правопорушення.

Третя особа-2 також скористалася правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на подання відзиву на апеляційну скаргу, та 13.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду подав відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що господарська діяльність здійснювалась відповідачем на території Краснопільської селищної ради Сумської області, відтак, збитки, завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, за наявності законно встановлених підстав, повинні відшкодовуватись в дохід Державного, обласного та селищного бюджетів України. З урахуванням зазначеного, Сумська обласна рада просила розглядати справу без участі її представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 у задоволенні заяви Державного підприємства "Охтирське лісове господарство" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 920/737/21 відмовлено.

25.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 розгляд справи відкладено та повідомлено сторін, що наступне судове засідання у справі № 920/737/21 відбудеться 23 лютого 2022 року.

15.02.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

23.02.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання 23.02.2022 представники позивача та третіх осіб не з`явилась, хоча про місце, день та час розгляду даної справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та третіх осіб, враховуючи відсутність клопотань від останніх про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за відсутності представників позивача та третіх осіб.

У судовому засіданні 23.02.2022 представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вказуючи на необґрунтованість наведених у ній доводів, а рішення Господарського суду Сумської області просив залишити без змін.

23.02.2022 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 4 статті 269 процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України "Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей" від 29.12.2008 № 679 затверджено розрахункові лісосіки для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей на 2009-2018 роки, зокрема, і для ДП "Охтирський лісгосп".

На підставі вказаного наказу, 03.01.2019 Державному підприємству "Охтирський лісгосп" видано лісорубний квиток серії 02 ЛКБ № 551515, яким дозволено Солдатському лісництву рубати в рахунок лісосічного фонду на 2019 рік.

Листом від 11.01.2019 № 5/4.1-15/431-19 Міністерство екології та природних ресурсів України (далі - Мінприроди) повідомило Державне агентство лісових ресурсів України, що термін дії розрахункових лісосік, наданих в переліку лісових господарств, до якого віднесено ДП "Охтирський лісгосп", закінчився, та, відповідно до пункту 6 Інструкції, розрахункові лісосіки, термін дії яких закінчився, будуть відмінені наказом Мінприроди.

25.01.2019 Мінприроди видано Державному підприємству "Охтирське лісове господарство" Висновок з оцінки впливу на довкілля за № 7-03/12-/1.

У період з 13.02.2019 по 26.02.2019 старшими державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Сугоняком Я.В., Приходьком І.О. та Шерстюком М.М. в присутності директора ДП "Охтирське лісове господарство" Римаря Ю.В. було проведено планову перевірку по дотриманню вимог природоохоронного законодавства відповідачем.

Актом планової перевірки ДП "Охтирське лісове господарство" № 69 від 13.02.2019-26.02.2019 зафіксовано факт здійснення відповідачем в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва площею 3,0 га під час суцільної рубки головного користування вирубування 158 дерев на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ № 551 515 від 03 січня 2019 року за відсутності ліміту заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років), не затверджених матеріалів лісовпорядкування на ревізійний період 2019-2028 років та за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням вимог статей 19, 43, 48, 71 Лісового кодексу України, статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" та заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу в розмірі - 1 880 095,33 грн.

Розрахунок проведений позивачем на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу" від 23.07.2008 № 665.

У свою чергу, 06.03.2019 позивачем надано пояснення, зауваження та заперечення щодо проведеного заходу державного нагляду (контролю) до акта № 69 від 13.02.2019-26.02.2019, складеного за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю).

Наказом Мінприроди "Про затвердження розрахункової лісосіки для постійних лісокористувачів Сумської області" від 05.03.2019 № 2-аг розрахункову лісосіку для постійних лісокористувачів Сумської області затверджено; визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України "Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей" від 29.12.2008 № 679, у частині, що стосується постійних лісокористувачів Сумської області.

Постановою Головного управління Національної поліції Охтирський ВП у Сумській області від 15.11.2019 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 23.04.2019, закрито, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.

Водночас листом від 15.02.2018 № 5/4-7/1665-18 Мінприроди надало роз`яснення Державному агентству лісових ресурсів України на лист від 14.12.2018 № 02-07/10026-17 щодо здійснення оцінки впливу на довкілля у лісовій галузі, відповідно до якого Законом визначено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планової діяльності, відтак, така планова діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планової діяльності. Водночас зазначено, що дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планово діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої пунктом 14 частини третьої статті цього Закону.

У подальшому, листом від 24.03.2021 № 02-16/281 Міндовкілля надано роз`яснення Сумському обласному управлінню лісового та мисливського господарства стосовно необхідності проведення оцінки впливу на довкілля, у яких матеріали лісовпорядкування та розрахункові лісосіки на рубку головного користування затверджені в установленому порядку до 18.12.2017. Так, відповідно до наданої Міндовкілля інформації у вказаному листі вбачається, що 23.05.2017 прийнято Закон України "Про оцінку впливу на довкілля", який введено в дію 18.12.2017. У статті 17 вказано Закону визначено, що дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планової діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті цього Закону.

Позивач наголошує на тому, що викладені вище порушення підтверджуються письмовими матеріалами справи, а саме: актом планової перевірки № 69 від 13.02-26.02.2019, польовими перелісковими відомостями пнів від 21.02.2019, розрахунковим розміру заподіяної шкоди, лісорубним квитком серія 02 ЛКБ №551515 від 03.01.2019, листом Державної екологічної інспекції у Сумській області № 282/10-23 від 29.01.2019, листом Міністерства екології та природних ресурсів України № 5/4.1-15/2669-19 від 11.03.2019, висновком з оцінки впливу на довкілля № 9 від 25.01.2019.

Відповідно до вимог статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача заподіяна майнова шкода та в діях відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення.

Позивач в обґрунтування своїх вимог наголошує на тому, що відповідачем в лісорубному квитку серії 02 ЛКБ № 551 515 від 03.01.2019 було зазначено, що суцільна рубка головного користування буде рубатися в рахунок лісосічного фонду на 2019 рік, проте відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України № 5/4.1-15/2669-19 від 11.03.2019 розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів Сумської області, зокрема для ДП "Охтирське лісове господарство" була затверджена наказом Мінприроди від 05.03.2019 № 2-аг, а отже на момент видачі зазначеного вище лісорубного квитка та здійснення ним суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва у відповідача був відсутній ліміт заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років).

Крім того, позивач зазначає, що Міністерство екології та природних ресурсів України видало ДП "Охтирське лісове господарство" висновок з оцінки впливу на довкілля за № 9 лише 25 січня 2019 року, тобто на момент видачі лісорубного квитка (03 січня 2019 року) та здійснення суцільної рубки головного користування у відповідача був відсутній висновок з оцінки впливу на довкілля.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Стаття 66 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За змістом статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" за порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із статтями 4, 24, 53 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають державні та інші органи, що не є суб`єктами господарювання і звертаються до суду за захистом не власних прав, а охоронюваних державних інтересів.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Згідно із статтею 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відшкодування шкоди на підставі цієї норми здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

Водночас причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача а не іншої особи, оскільки сама лише неправомірна поведінка особи, яка не пов`язана із наслідками у вигляді шкоди, не тягне за собою її відшкодування.

Правове регулювання відповідальності та можливість стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу в наслідок рубки, проведеної з порушенням встановленої процедури, здійснюється статтями 68-69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статтями 19, 43, 48, 107 Лісового кодексу України.

Частиною 3 статті 1 Лісового кодексу України встановлено, що усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Частиною чотири статті 38 Лісового кодексу України унормовано, що вимоги нормативно-правових актів з ведення лісового господарства є обов`язковими до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами.

Відповідно до частин 1, 4 статті 43 Лісового кодексу України розрахункова лісосіка - це щорічна науково обґрунтована норма заготівлі деревини в порядку рубок головного користування, яка затверджується для кожного власника, постійного користувача лісів окремо за групами порід, виходячи з принципів безперервності та невиснажливості використання лісових ресурсів.

Розрахункова лісосіка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до норм статті 48 Лісового кодексу України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

У частині 8 статті 70 Лісового кодексу України визначено, що заготівля деревини в порядку проведення рубок головного користування, а також інших рубок, пов`язаних із веденням лісового господарства, проводиться власниками лісів і постійними лісокористувачами, яким у встановленому порядку надано це право.

Статею 71 Лісового кодексу України встановлено, що лімітом заготівлі деревини в порядку рубок головного користування є затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка. Заготівля деревини в порядку рубок головного користування в розмірах, що перевищують розрахункову лісосіку, забороняється.

Єдиний порядок погодження та затвердження розрахункових лісосік встановлено Інструкцією про порядок погодження та затвердження розрахункових лісосік (надалі - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 38 від 05.02.2007.

Пунктом 6 Інструкції встановлено, що затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів (власників лісів) діє до відміни її наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

Відповідно до статті 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Під час здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ № 551515 від 03.01.2019, ДП "Охтирський лісгосп" керувався наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008 "Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей на 2009-2018".

Даним наказом, на підставі статей 16, 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 43 Лісового кодексу України, для встановлення норм заготівлі деревини в порядку рубок головного користування, обчислених за результатами базового та безперервного лісовпорядкування, було затверджено розрахункові лісосіки для постійних лісокористувачів Сумської області, в тому числі ДП "Охтирське лісове господарство".

Судом першої інстанції встановлено, що квартал 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва міститься у Відомості рубок головного користування у Проекті організації та розвитку лісового господарства Солдатського лісництва ДП "Охтирське лісове господарство" (а.с. 108-109).

З письмових матеріалів справи вбачається, що Мінприроди листом від 11.01.2019 № 5/4.1-15/431-19 (а.с.110) повідомило Державне агентство лісових ресурсів України (яке є органом управління майном відповідача) про те, що відповідно до інформації, отриманої під час моніторингу наказів Мінприроди, термін дії розрахункових лісосік, наданих в переліку лісових господарств, закінчився і, згідно з п. 6 Інструкції розрахункові лісосіки, термін дії яких закінчився, будуть відмінені наказом Мінприроди.

Разом з тим, як вірно зазначено місцевим господарським судом, на той час, наказ Мінприроди про скасування наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008 "Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей" був відсутній.

Розрахункова лісосіка на 2018-2027 роки на час виникнення спірних відносин не була затверджена Мінприродою, тому відповідач керувався розрахунковою лісосікою на 2009-2018 роки, затвердженою наказом Мінприроди від 29.12.2008 № 679, який був чинний на період проведення перевірки та здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1).

В подальшому, 05.03.2019 Міністерством екології та природних ресурсів України було видано наказ № 2-аг "Про затвердження розрахункової лісосіки для постійних лісокористувачів Сумської області", яким було затверджено розрахункову лісосіку на 2018-2027 роки, в тому числі і для ДП "Охтирське лісове господарство" та визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на період проведення перевірки та здійснення суцільної рубки головного користування в кварталі 5 виділ 7 (1) наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 679 від 29.12.2008 був чинним.

Статтею 45 Лісового кодексу України передбачено, що лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Відповідно до підпунктів 1.6.1., 1.6.2, 1.6.3 пункту 1.6. Інструкції з впорядкування лісового фонду України, затвердженої науково-технічною радою Державного комітету лісового господарства України, протокол № 2 від 30.10.-1.11.2006, повторність лісовпорядкування визначається тривалістю ревізійного періоду і залежить від виду лісовпорядкування і ступеня інтенсивності лісового господарства і лісоексплуатації.

Так, пунктом 1.6. зазначеної Інструкції передбачені терміни повторюваності лісовпорядних робіт:

1.6.1. Повторюваність лісовпорядкування визначається тривалістю ревізійного періоду і залежить від виду лісовпорядкування, і ступеня інтенсивності лісового господарства та лісоексплуатації. Тривалість ревізійного періоду приймається:

- при повторному періодичному (первинному) лісовпорядкуванні - 10 років;

- при безперервному лісовпорядкуванні 15-20 років.

1.6.2. Повний цикл безперервного лісовпорядкування включає в себе два етапи- підготовчий період до переходу на безперервне лісовпорядкування (проведення базового лісовпорядкування, створення або оновлення баз даних) і ведення безперервного лісовпорядкування, тривалість якого, як правило, приймається 15-20 років.

Після закінчення вказаного терміну, внаслідок можливого нагромадження помилок у базах даних, призначається проведення чергового базового лісовпорядкування і цикл повторюється.

У процесі ведення безперервного лісовпорядкування здійснюється розрахунок обсягів лісокористування та оновлення лісовпорядних матеріалів, термін дії яких закінчився.

1.6.3. У випадку значних змін у лісовому фонді об`єкта, внаслідок інтенсивної господарської діяльності або стихійних явищ, а також територіальної реорганізації, позачергове лісовпорядкування може бути призначено раніше, тобто до закінчення ревізійного періоду.

Згідно з матеріалами базового лісовпорядкування та матеріалами щорічного безперервного лісовпорядкування Ревізійний період по ДП "Охтирський лісгосп" розпочався у 2008 році та міг тривати 20 років.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що розрахункова лісосіка, затверджена наказом Мінприроди від 29.12.2008 № 679, була діючою до 05.03.2019.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, рубки головного користування у кварталі 5 виділ 7 (1) були заплановані як у матеріалах лісовпорядкування на 2008-2018 роки, так і в матеріалах лісовпорядкування на 2018-2027 роки.

Відтак, перехідний період з попередьної розрахункової лісосіки було враховано при затвердженні нової розрахункової лісосіки на 2018-2027 роки.

З огляду на викладене вище, доводи позивача про відсутність ліміту заготівлі деревини під час здійснення у кварталі 5 виділ 7 (1) рубки головного користування відхиляються судом апеляційної інстанції.

Пунктом 22 частини 2 статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" передбачено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, у разі розширення та зміни, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності та об`єктів, зазначених у пунктах 1-21 цієї частини, крім тих, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Так, Закон України "Про оцінку впливу на довкілля" введено в дію 18.12.2017, в той час як рішення про планову діяльність ДП "Охтирський лісгосп" було затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України "Про затвердження розрахункових лісосік для постійних лісокористувачів Волинської, Київської, Львівської та Сумської областей на 2009-2018р" від 29.12.2008 № 679.

Як було встановлено вище, пунктом 6 Інструкції передбачено, що затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка для постійних лісокористувачів (власників лісів) діє до відміни її наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

За час дії рішення про планову діяльність відповідача, обставини, зазначені п. 22. ч. 2. ст. 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", не виникали.

До того ж, як зазначено вище, листом від 15.02.2018 № 5/4-7/1665-18 Мінприроди надало роз`яснення Державному агентству лісових ресурсів України на лист від 14.12.2018 № 02-07/10026-17 щодо здійснення оцінки впливу на довкілля у лісовій галузі, відповідно до якого Законом визначено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планової діяльності, відтак, така планова діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планової діяльності. Водночас зазначено, що дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планової діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої пунктом 14 частини третьої статті цього Закону.

У подальшому, листом від 24.03.2021 № 02-16/281 Міндовкілля надано роз`яснення Сумському обласному управлінню лісового та мисливського господарства стосовно необхідності проведення оцінки впливу на довкілля, у яких матеріали лісовпорядкування та розрахункові лісосіки на рубку головного користування затверджені в установленому порядку до 18.12.2017. Так, відповідно до наданої Міндовкілля інформації у вказаному листі вбачається, що 23.05.2017 прийнято Закон України "Про оцінку впливу на довкілля", який введено в дію 18.12.2017. У статті 17 вказано Закону визначено, що дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планової діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті цього Закону.

Зазначеними вище листами, які були надіслані позивачем як у 2018 році, так і у 2021 році, підтверджується те, що у разі отримання рішення про провадження планової діяльності до вступу в дію Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" здійснювати оцінку впливу на довкілля не потрібно.

У разі затвердження нової розрахункової лісосіки Законом України "Про оцінку впливу на довкілля" передбачено вимогу про обов`язкове проведення оцінки впливу на довкілля, що й було здійснено ДП "Охтирський лісгосп", що також підтверджується Висновком з оцінки впливу на довкілля від 25.01.2019.

Крім того, судом встановлено, що даний Висновок не містить заборони, або будь-яких обмежень щодо здійснення рубок головного користування у зазначеному вище кварталі.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушення норм чинного законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у зв`язку із відсутністю висновку про оцінку впливу на довкілля станом на момент видачі лісорубного квитка.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач здійснював планову діяльність, не порушуючи вимоги Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

До того ж, з письмових матеріалів справи вбачається, що 23.04.2019 Охтирською місцевою прокуратурою були внесені відомості до ЄРДР за № 0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України за фактом незаконної рубки дерев на території Солдатського лісництва ДП "Охтирський лісгосп".

У ході досудового розслідування розглядались порушення, які були виявлені в ході перевірки Державною екологічною інспекцією в Сумській області, що відбувалась в період з 13.02.2019 по 26.02.2019, за результатами якої було складено Акт № 69 від 26.02.2019, у тому числі, стосовно здійснення в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва, під час суцільної рубки головного користування вирубування 158 дерев на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ № 551 515 від 03.01.2019, за відсутності ліміту заготівлі деревини в порядку рубок головного користування на 2019 рік (затвердженої лісосіки на ревізійний період 2019-2028 років), затверджених матеріалів лісовпорядкування на ревізійний період 2019-2028 років та за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля.

За результатами проведеного досудового розслідування Охтирським ВП ГУНП в Сумській області було встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та 15.11.2019 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Зазначена постанова оскаржена не була та набрала законної сили, а відповідно було встановлено, що рубки в кварталі 5 виділ 7 (1) Солдатського лісництва були здійснені на законних підставах.

Колегія суддів роз`яснює, що вказана постанова є одним із доказів, оцінюється в сукупності з іншими та не є підставою для звільнення від доказування у завданні збитків. Вказана постанова про закриття провадження у справі є кінцевим процесуальним документом та підтверджує відсутність складу кримінального правопорушення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Разом з тим, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі № 920/737/21 прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Державної екологічної інспекції у Сумській області має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі № 920/737/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі № 920/737/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 920/737/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введення воєнного стану в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022), повний текст постанови прийнято та підписано 04.05.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз