ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р. Справа №914/2343/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І.

Матущака О.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Жовтнева ЦЗФ» за № 570 від 29.11.2021 (вх. № 01-05/4078/21 від 07.12.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2021 (повний текст рішення складено 01.11.2021, м. Львів, суддя Т.Я. Рим)

у справі № 914/2343/19

за позовом: Акціонерного товариства «ДТЕК Жовтнева ЦЗФ», м. Білицьке Донецької області

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 72 212,59 грн,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» про стягнення 72 212,59 грн. вартості нестачі вугілля.

На підставі рішення загальних зборів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» від 25.01.2021 змінено найменування позивача з ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» на АТ «ДТЕК Жовтнева ЦЗФ».

Позов обґрунтований тим, що відповідач порушив умови договору перевезення вантажу щодо забезпечення схоронності прийнятого до перевезення вугілля.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.01.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021, позовні вимоги були повністю задоволені.

Постановою від 21.07.2021 Верховний Суд скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 та рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2020, справу передав на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.10.2021 в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вантажовідправник має право на пред`явлення до залізниці претензій чи позовів лише у випадку, якщо вантажоодержувач учинив переуступний напис на накладній. При чому оригінал такої накладної є єдиним документом, який підтверджує наявність права вимоги за позовом.

Суд встановив, що переуступний напис на залізничній накладній № 50638345 від 11.07.2019 з`явився не лише після подання позову до суду, а й після того, як ухвалили свої рішення Господарський суд Львівської області та Західний апеляційний господарський суд у цій справі. Отже, при зверненні до суду позивач не мав права на пред`явлення позову до Залізниці. Зазначене, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Акціонерне товариство «ДТЕК Жовтнева ЦЗФ» подало апеляційну скаргу за № 570 від 29.11.2021 (вх. № 01-05/4078/21 від 07.12.2021), в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством,тобто законодавець не уточнює, що вантажовіправник має право на пред`явлення до залізниці претензій чи позовів лише у випадку, якщо вантажоодержувач учинив переуступний напис саме на основній накладній. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не розглянув наявні у справі оригінали досилочних накладних № 45089331, № 45089315, № 45093754, № 45089430, які містять переуступний напис вантажоодержувача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу № 8110-1/401 від 28.01.2022, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2017 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - замовник) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» (далі - виконавець) укладено договір №607-ПУ-ПТП, відповідно до якого замовник зобов`язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов`язані зі збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та відповідними специфікаціями.

19.04.2019 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» укладено додаткову угоду до договору №607-ПУ-ПТП від 28.12.2017 відповідно до якої продовжено строк дії договору до 23.04.2020.

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» відповідно до Технічних умов завантажило у вагони № 62086178, №63524185, №63783849 та №63813703 вугілля кам`яне марки ДГ 0-100, насипом, відповідно до заяви відправника вугілля кам`яне ДГ-100 УДК № 100. Вантаж укатано катком, марковано в формі поперечних полос, трикутної форми. Цей вантаж позивачем передано Залізниці для його доставки до станції призначення Здолбунів Львівської залізниці на адресу Приватного акціонерного товариства «ДИКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ Україна». Наведене підтверджується накладною №50638345 від 11.07.2019 та досилочними накладними №45089331, №45089315, №45093754, №45089430.

Згідно з пунктом 1.2. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 863/5084 (надалі Правила оформлення перевізних документів) накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з накладною №50638345 від 11.07.2019 та досилочними накладними №45089331, №45089315, №45093754, №45089430 Залізниця прийняла у Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» на станції Покровськ Донецької залізниці для перевезення вказане вугілля і зобов`язалась доставити його на станцію Здолбунів Львівської залізниці на адресу Приватного акціонерного товариства «ДИКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ Україна».

16.07.2019 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вагонах № 62086178, №63524185, №63783849 та №63813703, за результатами якої встановлено недостачу вантажу. Про даний факт складено комерційний акт № 450003/166 від 16.07.2019.

Вказаний комерційний акт свідчить про те, що згідно з актом загальної форми станції Покровськ Донецької залізниці №54547, №54548, №54549, №54550 від 13.07.2019 та станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №5911, 5912, №5913, №5914 від 15.07.2019 проведено комісійне переважування вагонів №62086178, №63524185, №63783849, №63813703, яке здійснювалось на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах. Під час переважування вагонів виявлено, що у вагоні №62086178 вага брутто 86500 кг, тара за документом - 23500 кг, вага нетто 63000 кг, що менше ваги, вказаної в накладній на 4600 кг №45089430 (а.с. 15, т.1); у вагоні №63524185 вага брутто - 81800кг, тара за документом 23400 кг, вага нетто 58400 кг, що менше ваги, вказаної в накладній №45089331 на 6500 кг (а.с. 16, т. 1); у вагоні №63783849 вага брутто 81800 кг, тара за документом 23500 кг, вага нетто 58300 кг, що ваги, вказаної в накладній на 6700 кг №45089315 (а.с. 17, т.1); у вагоні №63813703 вага брутто 82500 кг, тара за документом 23600 кг, вага нетто 58900 кг, що ваги, вказаної в накладній на 5000 кг №45093754 (а.с. 18,т. 1), навантаження вантажу на рівні бортів, вкатане катком, маркування у формі поперечних смуг трикутної форми. За рухом поїзду маються поглиблення: у вагоні №62086178 праворуч над 1-6 люками довжиною-900-950 см, шириною 280 см, глибиною 10-20см, у вагоні №№63524185 над 1-7 люками довжиною 1050-1150 см, шириною 240-280 см.

Судом встановлено, що при здійсненні розрахунку нестачі вантажу позивачем враховано пункт 27 Правил видачі вантажів, яким передбачено, що природна втрата маси вантажу для мінерального палива має застосовуватись у розмірі 1% від загальної маси.

Таким чином, позивач зазначає, що нестача вантажу у вагонах становить :№ 00-667=3924 кг, № 00-649=5851 кг, № 00-650=6050 кг, № 00-639=4361 кг.

Згідно з довідкою відправника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» № 1/4731 від 01.08.2019 вартість 1 тони відвантаженого вугілля по накладній № 50638345 становить 3577,36 грн з ПДВ.

З урахуванням наведеного, вартість недостачі, виявленої у вагоні №62086178 з урахуванням норми природної втрати складає 14037,56 грн із розрахунку: 3924 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) X 3577,36 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №63524185 з урахуванням норми природної втрати складає 20931,13 грн із розрахунку: 5851кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) X 3577,36 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №63783849 з урахуванням норми природної втрати складає 21643,03 грн із розрахунку: 6050 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) X 3577,36 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №63813703 з урахуванням норми природної втрати складає 15600,87 грн із розрахунку: 4361 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) X 3577,36 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Предметом позову у цій справі є стягнення збитків у розмірі вартості недостачі вантажу, завданих залізницею як перевізником, який не забезпечив збереження вантажу при перевезенні. Позовні вимоги заявлені вантажовідправником до перевізника.

Частиною першою статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом статті 307 Господарського кодексу України та статті 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 23 Законом України «Про залізничний транспорт» за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно із статтею 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажів.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а)невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з статтею 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів.

Статтею 130 Статуту залізниць України передбачено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до статті 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

У накладних №45089331, №45089315, №45093754, №45089430 міститься переуступний напис за підписами генерального директора та головного бухгалтера Приватного акціонерного товариства «ДИКЕРГОФФ ЦЕМЕНТ Україна», які скріплені печатками, що свідчить про передачу права на пред`явлення позову Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Октябрська ЦЗФ», тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника, що відповідає приписам частини другої статті 130, статті 133 Статуту залізниць України.

Частиною першою статті 31 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно із статтею 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до відомостей, що містяться у комерційному акті №450003/166 від 16.07.2019, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси вантажа, зазначеній у накладній № 50638345 від 11.07.2019, вагони, в яких перевозився вантаж, № 62086178, №63524185, №63783849, №63813703 в технічному відношенні були справними. Вагони бездверні, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течії вантажу немає. При повторному зважуванні вагонів вага підтвердилась. Вантаж, якого бракує, в вагонах вміститися зміг би. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що незбереження вантажу виникло від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Верховний Суд у даній справі в постанові від 21.07.2021 зазначив, що суди дійшли обґрунтованого висновку, що втрата під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне перевезення відповідачем вантажу позивача та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності залізниці.

Частиною третьою статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до частини першої статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами частини другої статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Як свідчать матеріали справи, здійснюючи розрахунок збитків, позивач скористався коефіцієнтом 1 % норми природної втрати вантажу.

Однак, Верховний Суд у даній справі звернув увагу на те, що відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься, зокрема, до перевезення вантажів у вологому стані. Про таку характеристику вантажу, як стан вологи мало б бути зазначено у залізничній накладній №50638345 від 11.07.2019 за якою здійснювалась основна відправка, однак зазначена накладна, яка є двосторонньої угодою на перевезення вантажу, в матеріалах справи відсутня, при цьому судами попередніх інстанцій характеристики (властивості) вантажу кам`яного вугілля, а саме стану (% вологи) в якому перевозилось кам`яне вугілля не встановлювались, незважаючи на те, що на необхідності застосування 2% коефіцієнту норми природної втрати з огляду на перевезення кам`яного вугілля у вологому стані наполягало Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Аналогічна правова позиція, що розрахунок вартості недостачі вантажу здійснюється з врахуванням норми природної втрати під час перевезення вантажу (кам`яного вугілля) відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, та безпосередньо залежить від характеристики (властивості) вантажу, зазначеній в залізничній накладній, неодноразово викладена в постановах Верховного Суду, прийнятих у подібних правовідносинах, зокрема, від 15.03.2021 у справі №910/5038/20, від 25.01.2021 у справі №910/118/20, від 07.08.2018 у справі №910/23346/16, від 16.10.2019 у справі № 910/16904/18.

Верховний Суд звернув увагу на те, що накладна №50638345 від 11.07.2019 у матеріалах справи відсутня, а наявні в матеріалах справи накладні №45089331, №45089315, №45093754, №45089430, які покладені судами попередніх інстанцій в обґрунтування своїх висновків, є додатковими (досильними) перевізними документами до основної відправки та не містять інформації про прийнятий до перевезення товар, тобто має місце невідповідність встановлених судами попередніх інстанцій обставин, доказам, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту б) частини другої статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Статтею 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Отже, вантажовідправник має право на пред`явлення до залізниці претензій чи позовів лише у випадку, якщо вантажоодержувач учинив переуступний напис на накладній. При чому оригінал такої накладної є єдиним документом, який підтверджує наявність права вимоги за позовом.

Під час первісного розгляду справи позивач не подав до суду оригіналу накладної № 50638345 від 11.07.2019, незважаючи на те, що суд ухвалою витребовував цю накладну.

Однак, після того, як Верховний Суд скасував судові рішення нижчих інстанцій у даній справі та скерував справу на новий розгляд, позивач представив у різні проміжки часу різні примірники накладної № 50638345 від 11.07.2019:

Так, копія накладної № 50638345 від 11.07.2019 (том 2, а. с. 119), подана до суду разом з поясненням від 01.09.2021 №408 не містить переуступного напису, проте завірена представником АТ "ДТЕК Жовтнева ЦЗФ", графи 49, 51, 52 не заповнені.

Копія накладної № 50638345 від 11.07.2019 (том 2, а. с. 144), подана до суду разом з клопотанням від 29.09.2021 не містить переуступного напису, не містить засвідчувального напису про відповідність оригіналу, графи 49, 51, 52 заповнені.

Оригінал накладної № 50638345 від 11.07.2019 (том 2, а. с. 161), поданий до суду разом із супровідним листом від 08.10.2021 № 482 містить переуступний напис на користь АТ «ДТЕК Жовтнева ЦЗФ», графи 49, 51, 52 заповнені.

Враховуючи ту обставину, що в матеріалах справи наявний оригінал накладної, суд досліджує цей документ.

Судом встановлено, що позивач змінив своє найменування з ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» на АТ «ДТЕК Жовтнева ЦЗФ» - 01.03.2021, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб осіб-підприємців та громадських формувань.

Позов пред`явлено до суду у 2019 році. Отже, переуступний напис на залізничній накладній № 50638345 від 11.07.2019 з`явився не лише після подання позову до суду, а й після того, як ухвалили свої рішення Господарський суд Львівської області та Західний апеляційний господарський суд у цій справі. Отже, на момент подання позову, позивач не набув права на звернення до суду з даним позовом.

Зазначене, є достатньою та самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. А відтак, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що в позові у даній справі слід відмовити.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не розглянув наявні у справі оригінали досилочних накладних № 45089331, № 45089315, № 45093754, № 45089430, які містять переуступний напис вантажоодержувача.

Адже, Верховний Суд у даній справі зазначив, що наявні у матеріалах справи накладні №45089331, №45089315, №45093754, №450894300 є додатковими (досильними) перевізними документами, які не містять повної інформації про основне відправлення № 50638345. Накладна №50638345 від 11.07.2019, яка є основним перевізним документом та надання якої в оригіналі є обов?язковою умовою, що підтверджує право на пред`явлення до залізниці позову, в розумінні статей 130, 133 Статуту залізниць України.

За таких обставин, рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2021 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід покласти на апелянта в порядку ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Жовтнева ЦЗФ» за № 570 від 29.11.2021 (вх. № 01-05/4078/21 від 07.12.2021) відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2021 у справі № 914/2343/19 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Р.І. Марко

Суддя О.І. Матущак