ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року Справа № 10/189-09(902/454/21)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 01.12.21р. суддею Тісецьким С.С. о 11:39 у м.Вінниці, повний текст складено 13.12.21р. у справі № 10/189-09(902/454/21)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А"

до: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд державного майна України

про стягнення 463 276,00 грн

у межах справи № 10/189-09

за заявою: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 10/189-09 про банкрутство Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Зокрема, ухвалою суду від 25.10.2021 продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Юрковецький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. у справі № 10/189-09 до 25.04.2022; призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25.04.2022.

30.04.2021 до суду від ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" надійшла позовна заява № 7 від 28.04.2021 (вх. № 01-36/362/21) про стягнення з ДП "Юрковецький спиртовий завод" 463 276,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на часткове, неналежне виконання відповідачем умов договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019, у зв`язку із чим просить суд стягнути на свою користь з відповідача грошові кошти в сумі 463 276,00 грн, що складається з основної суми заборгованості за послуги оренди у розмірі 410 668,00 грн, 3% річних у розмірі 5 471,00 грн, пені у розмірі 22693,00 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 24 444,00 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.12.21 відмовлено повністю у задоволенні позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" № 7 від 28.04.2021 (вх. № 01-36/362/21) до ДП "Юрковецький спиртовий завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство економіки України про стягнення 463 276,00 грн у справі №10/189-09(902/454/21), в межах справи № 10/189-09.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст.ст. 2, 7, 44 КУзПБ, ст.ст. 2, 3, 13, 73, 74, 76, 86, 236 ГПК України, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020 у справі № 910/8264/18, від 10.02.2020 по справі № 909/146/19, від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, ст. ст. 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 629, 638, 759, 762, 763 ЦК України, ст.ст. 283, 284, 286 ГК України, умови договору оренди та додаткової угоди № 1 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019, докази наявні в матеріалах справи, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підп. 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, розділ 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги оренди, відповідно відмову у задоволенні позовної заяви.

Не погодившись із винесеним рішенням, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.2021 у справі № 10/189-09(902/454/21) повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

В обґрунтування скарги вказує на наступні обставини:

- Вказує, що не погоджується із висновком суду першої інстанції, що договір оренди не містить передбачених ГК України умов щодо вартості майна з урахуванням її індексації; строку, на який укладається договір оренди; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна, оскільки договір оренди виконувався обома сторонами тому відсутні підстави вважати договір неукладеним. Факт виконання договору боржником і прийняття цього виконання кредитором свідчить про узгодження сторонами істотних умов вже в процесі самого виконання;

-щодо відсутності виставлених рахунків, зазначає, що позивач підтверджуючи факт надання послуги відповідачу та відповідно виникнення заборгованості за отриману послугу, надав первинні документи, а саме: акти надання послуг №17 від 31.08.20, №19 від 30.09.20, №21 від 31.10.20, №23 від 30.11.20, №25 від 31.12.20. Крім того, позивачем надані документи, які підтверджують часткову оплату послуг відповідачем (орендарем) - платіжні доручення: №1120 від 10.09.20; №1483 від 12.11.20; №1502 від 17.11.20; №1532 від 24.11.20; №1672 від 06.01.21. Разом з тим зазначає, що актом звірки взаєморозрахунків за період з 31.08.20 по 31.12.20 за Договором №01/12-1 від 01.12.19 сторонами затверджена заборгованість на користь ТОВ «АПК «Три-А» у розмірі 410668,00 грн;

- зауважує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач визнав позов та не заперечував щодо суми заборгованості;

- вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що позивачем не надано доказів, які підтверджують необхідність збільшення орендної плати, оскільки сторони укладаючи додаткову угоду (збільшуючи орендну плату) діяли в межах чинного законодавства та не порушували умов основного Договору оренди обладнання від 01.12.19;

- також зазначає, що в договорі оренди обладнання від 01.12.19 сторони не узгоджували питань та відносин з приводу доставки та встановлення Орендодавцем (Позивачем) орендованого майна (парового котла) на об`єкті Орендаря (Відповідача), а тому висновок суду про обов`язковість надання товарно-транспортних накладних вважає передчасним; документи, які знаходяться в матеріалах справи, в повній мірі підтверджують реальність господарської операції та обставини, які є необхідним для вирішення справи;

-щодо доводів суду першої інстанції на не доведення позову (рахунок на оплату, товарно-транспортні накладні)зауважує, що якщо в суду були якісь сумніви з приводу певних обставин, він не був позбавлений можливості витребувати у сторін такі документи. Документи судом не витребовувались. В такому разі, відмова суду в позові через недоведеність (неподання таких документів) позивачем, не узгоджується з нормами процесуального права;

-на думку скаржника відмовляючи в позові в частині стягнення основної заборгованості, суд неправомірно також відмовив в стягненні пені, інфляційних, процентів річних.

Крім того, слід зазначити, що 24.01.2022 від Міністерства економіки України надійшло клопотання про заміну учасника провадження у справі № 10/189-09 (902/454/21) на правонаступника Фонд державного майна України.

Ухвалою суду від 15.02.2022 задоволено клопотання Міністерства економіки України про заміну учасника провадження у справі № 10/189-09 (902/454/21) на правонаступника, повністю. Замінено учасника у справі № 10/189-09 (902/454/21) у межах справи № 10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод" - Міністерство економіки України на правонаступника - Фонд державного майна України. Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А" в строк до 18.02.2022 надіслати третій особі, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонду державного майна України копію апеляційної скарги з додатками, докази надіслання подати апеляційному господарському суду. Розгляд апеляційної скарги відкладено на "17" березня 2022 р. об 14:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

19.04.2022 від Фонду державного майна України надійшли пояснення у справі у яких наводить свої доводи щодо законності рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.21 у справі № 10/189-09(902/454/21) - без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Сторони не забезпечили явку своїх представників 19.04.2022 у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції та підтвердженням надіслання ухвали на електронні адреси сторін.

Від скаржника надійшло клопотання про перенесення судового засідання з посиланням на рішення Ради суддів України від 24.02.2022 "Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої Ради Правосуддя та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку Російської Федерації" та роз`яснення Ради суддів України згідно із цим рішенням відповідно до якого громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями. Розгляд справ по можливості відкладається зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Вказує, що представник скаржника не може з`явитися до апеляційного суду через віддаленість суду .

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про його відхилення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з тим, п. 3 ст. 2 ст. 202 ГПК України передбачає, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки скаржник у справі був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Крім того, як зазначає скаржник, відповідно до рекомендацій Ради суддів України визначено по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що вказані рекомендації не є обов`язковими для виконання, а мають лише рекомендаційний характер, при цьому, скаржник не був позбавлений права подати клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції як у приміщенні суду так і поза межами приміщення суду за місцем свого перебування.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, а тому, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.12.2019 між Державним підприємством "Юрковецький спиртовий завод" ("Орендар") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "Три-А" ("Орендодавець") було укладено договір оренди обладнання № 01/12-1, на таких умовах:

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування наступне майно (обладнання): паровий котел марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422 (надалі іменується "Орендоване майно") та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату (п. 1.1.).

Предмет оренди буде використовуватися у відповідності до його цільового призначення, а саме: використання у господарський діяльності (п. 1.2.).

Орендодавець протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання чинності цим Договором передає, а Орендар приймає у користування орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується Сторонами. З моменту підписання зазначеного акта починається обчислення строку оренди за цим Договором (п. 2.1.).

За користування орендованим майном Орендар сплачує щомісячно Орендодавцеві орендну плату в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн, в тому числі ПДВ 5 000,00 грн (п. 3.1).

Орендна плата перераховується Орендарем щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним, на поточний рахунок Орендодавця на підставі виставленого Орендодавцем відповідного рахунку перерахування орендної плати (п. 3.2.).

За погодженням Сторін розмір орендної плати може бути змінено шляхом підписання відповідної додаткової угоди до цього Договору (п. 3.3.).

Орендар зобов`язується: своєчасно сплачувати орендну плату; користуватися орендованим майном відповідно до умов цього Договору і призначення орендованого майна; підтримувати орендоване майно у справному стані, запобігати його знищенню та пошкодженню; проводити за свій рахунок поточний ремонт орендованого майна (п. 4.1.).

Орендодавець зобов`язаний: передати Орендареві у користування орендоване майно; проводити за свій рахунок капітальний ремонт орендованого майна; не чинити будь-яких перешкод у здійсненні Орендарем його прав, що виникатимуть з цього Договору (п. 4.2.).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 5.1.).

Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 5.2.).

Зміни до цього Договору набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України (п. 5.4.).

В подальшому, між Сторонами було оформлено та підписано акт приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019, в саме : парового котла марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422.

Також, між Державним підприємством "Юрковецький спиртовий завод" ("Орендар") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-промислова компанія "Три-А" ("Орендодавець") було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди обладнання №01/12-1 від 01.12.2019, згідно якої Сторони дійшли згоди з 01.01.2020 викласти пункт 3.1 договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 в наступній редакції: "3.1. За користування орендованим майном Орендар сплачує щомісячно Орендодавцеві орендну плату в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн в тому числі ПДВ 16 666,67 грн.

Дійсна додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і є невід`ємною частиною договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019, та її складено українською мовою у двох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу для обох сторін.

Водночас у позові, повідомляється, що Орендодавець за договором, виконав свої зобов`язання належним чином та надав послуги з оренди за період з 31.08.2020 по 31.12.2020 на загальну суму 500 000,00 грн, у тому числі ПДВ, що підтверджується актами надання послуг, а саме : № 17 від 31.08.2020 на суму 100 000,00 грн; № 19 від 30.09.2020 на суму 100 000,00 грн; № 21 від 31.10.2020 на суму 100 000,00 грн; № 23 від 30.11.2020 на суму 100 000,00 грн; № 25 від 31.12.2020 на суму 100 000,00 грн (Додаток № 8).

Разом з тим, послуги оренди, відповідно до вищезазначених актів надання послуг, Відповідачем були оплачені частково, на суму 89 332,14 грн у тому числі ПДВ, що підтверджується: платіжними доручення, а саме : № 1220 від 10.09.2020 на суму 25500,00 грн; № 1483 від 12.11.2020 на суму 23 000,00 грн; № 1502 від 17.11.2020 на суму 12 500,00 грн; № 1532 від 24.11.2020 на суму 21 500, 00 грн; № 1672 від 06.01.2021 на суму 25 000, 00 грн з листом ДП "Юрковецький спиртовий завод" № 02 від 06.01.2021 про корегування сплати за вищевказаним платіжним дорученням та проханням вважати вірнім призначення платежу за договором оренди котла ДЕ 10/14 у розмірі 6 832, 14 грн (Додатки № 9-10).

Також, згідно довідки Дарницького відділення № 51 АБ "Укргазбанк" вих. № 465 від 28.04.2021 повідомляється, що за період з 01.12.2019 по 28.04.2021 від контрагента ДП "Юрковецький спиртовий завод" () на рахунок ТОВ "АПК "ТРИ-А" (), відкритого у АБ "Укргазбанк", надійшла оплата за оренду котла ДЕ10/14 згідно договору № 01/12-1 від 01.12.2019 в сумах, які вказані у зазначених вище платіжних дорученнях.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача грошові кошти в сумі 463 276,00 грн, що складається з основної суми заборгованості за послуги оренди у розмірі 410 668,00 грн, 3% річних у розмірі 5 471,00 грн, пені у розмірі 22693,00 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 24 444,00 грн.

Так, згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020 у справі № 910/8264/18, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги про стягнення з Відповідача на користь позивача суми заборгованості за послуги оренди в загальному розмірі 463 276,00 грн.

Підставами позовних вимог зазначено порушення відповідачем умов укладеного із Позивачем договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 щодо оплати наданих послуг за відповідним договором.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.

Як убачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного ними договору оренди обладнання від 01.12.2019 №01/12-1, за умовами якого, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування наступне майно (обладнання): паровий котел марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422 та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як зазначалося вище позивач обґрунтовуючи позов вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди обладнання від 01.12.2019 №01/12-1.

Так, згідно вимог ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, третя особа в суді першої інстанції заперечуючи проти позову вказувала, що такий договір є неукладеним, оскільки у тексті договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 відсутні істотні умови, а саме: вартість майна з урахуванням її індексації; строк, на який укладається договір оренди; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1, ч. 4 ст. 284 ГК України передбачено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Як убачається із умов договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 він не містить передбачених ГК України умов щодо вартості майна з урахуванням її індексації; строку, на який укладається договір оренди; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна.

Слід також зазначити, що за умовами п. 2.1. вказаного вище договору, строк оренди за цим договором починає обчислюватися з моменту підписання акту про передачу орендованого майна у користування.

Разом з тим, у відповідному договорі оренди, сторонами не погоджено строк, на який укладено цей договір, який є істотною умовою такого договору згідно наведених приписів ГК України.

Доводи скаржника про те, що договір виконувався обома сторонами, а тому відсутність у договорі якоїсь умови не свідчить про його неукладеність не беруться судовою колегією суддів до уваги, оскільки такий договір не визнавався судом першої інстанції неукладеним, а суд лише вказав на відсутність в укладеному договорі таких істотних умов як: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Крім того, судова колегія зауважує, що за умовами п. 3.2. договору оренди обладнання №01/12-1 від 01.12.2019, орендна плата перераховується орендарем щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним, на поточний рахунок орендодавця на підставі виставленого орендодавцем відповідного рахунку перерахування орендної плати.

Отже, на переконання колегії суддів, підставою для перерахування орендарем орендної плати є виставлення орендодавцем рахунку.

При цьому, матеріали справи не містять доказів виставлення позивачем відповідних рахунків відповідачу для перерахування орендної плати за вказаним договором.

Разом з тим, в доданих до позову копіях платіжних доручень за якими відповідачем частково оплачено послуги оренди на загальну суму 89 332,14 грн згідно договору № 01/12-1 від 01.12.2019, не вказано, що відповідні проплати здійсненні на підставі виставлених позивачем рахунків.

Водночас, на підтвердження надання послуг з оренди за вказаним вище договором, позивачем надані завірені копії актів надання послуг на загальну суму 500 000,00 грн.

Однак, умовами договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 не передбачено здійснення перерахування орендарем орендної плати на рахунок орендодавця на підставі оформленого між сторонами акту надання послуг, при цьому сторони в договорі самостійно визначили, що підставою перерахування такої орендної плати є саме виставлені орендодавцем рахунки.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що акти наданих послуг підписані сторонами підтверджують факт отримання послуги відповідачем та виникнення зобов`язання з оплати ним за таку послугу спростовуються наведеним вище, а тому не беруться судовою колегією до уваги.

За вказаних вище обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження виникнення у відповідача зобов`язання по оплаті оренди обладнання за договором № 01/12-1 від 01.12.2019.

Разом з тим, слід зазначити, що згідно із п. 3.1. зазначеного договору оренди, за користування орендованим майном орендар сплачує щомісячно орендодавцеві орендну плату в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн, в тому числі ПДВ 5 000,00 грн.

При цьому, між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 за якою сторони дійшли згоди з 01.01.2020 викласти пункт 3.1 договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 в наступній редакції: "3.1. За користування орендованим майном орендар сплачує щомісячно орендодавцеві орендну плату в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн в тому числі ПДВ 16 666,67 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Разом з тим, як зазначалося вище, в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 10/189-09 про банкрутство відповідача - Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод" на стадії розпорядження майном.

Зокрема, ухвалою суду від 27.11.2009 було порушено провадження у справі №10/189-09 про банкрутство Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод".

Також, ухвалою суду від 25.10.2021 продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Юрковецький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. у справі № 10/189-09 до 25.04.2022; призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 25.04.2022.

Слід зазначити, що на момент укладення між сторонами договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019, діяв КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КУзПБ, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують необхідність збільшення розміру орендної плати з 30 000,00 грн, в т.ч. ПДВ до 100 000,00 грн, в т.ч. ПДВ, через місяць після укладення договору оренди обладнання №01/12-1 від 01.12.2019, а також не наведено обставин, які зумовили внесення відповідних змін до цього договору.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що погодження відповідача на вказане вище збільшення розміру орендної плати під час перебування останнього в процедурі розпорядження майном, свідчить про неефективне використання майнових активів боржника, відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 48 КУзПБ визначено, що під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу, до компетенції якого відноситься вирішення питань, що стосуються процедури банкрутства боржника.

Разом з тим, матеріали справи не містять згоди комітету кредиторів боржника на укладення економічно недоцільних правочинів, які погіршують фінансовий стан боржника та не спрямовані на ефективне використання активів державного підприємства.

За наведеного, доводи скаржника про те, що сторони укладаючи додаткову угоду (збільшуючи орендну плату) діяли в межах чинного законодавства та не порушували умов основного договору оренди обладнання від 01.12.19, зокрема, п.п. 5.3, 5.4 є безпідставними.

Крім того, у поданому позові позивачем стверджується, що ним надано послуги з оренди за період з 31.08.2020 по 31.12.2020 на загальну суму 500 000,00 грн, що підтверджується згаданими вище актами надання послуг.

Також слід зазначити, що договір оренди обладнання № 01/12-1 та акт приймання-передачі майна (обладнання) до цього договору, укладені між позивачем та відповідачем 01.12.2019, в зв`язку з чим, за умовами цього договору, послуги оренди мали б надаватися з грудня 2019 року, а орендна плата сплачуватись щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що перший акт надання послуг № 17 від 31.08.2020 на суму 100 000,00 грн, підписано сторонами через вісім місяців після оформлення відповідного договору та акту приймання-передачі майна, що на переконання суду, не відповідає наведеним вище умовах вказаного договору.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем не укладалось додаткових угод щодо зміни умов користування орендним майном та перерахування орендної плати протягом восьми місяців з моменту укладення договору до підписання вказаного вище акту надання послуг.

Щодо доводів скаржника про те, що в договорі оренди обладнання від 01.12.19 сторони не узгоджували питань та відносин з приводу доставки та встановлення орендодавцем (позивачем) орендованого майна (парового котла) на об`єкті орендаря (відповідача), а тому, висновок суду першої інстанції про обов`язковість надання товарно-транспортних накладних є передчасним, колегія суддів зауважує таке.

Так, на підтвердження передання орендованого майна, а саме: парового котла марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422, позивачем надано копію підписаного сторонами акту приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019.

Разом з тим, вказаним договором обумовлено, що орендодавець протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання чинності цим договором передає, а орендар приймає у користування орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами.

У своїй постанові від 10.02.2020 по справі № 909/146/19, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18).

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції чинній на дату укладення договору оренди обладнання), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктами 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (в редакції чинній на дату укладення договору оренди обладнання), визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що акт приймання-передачі майна (обладнання) до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019 був оформлений 01.12.2019, тобто в день укладення відповідного договору, однак як було зазначено вище, перший акт надання послуг № 17 від 31.08.2020, підписано сторонами через вісім місяців після оформлення зазначеного акту приймання-передачі майна.

Разом з тим, позивачем не надано первинних документів, зокрема, товарно-транспортних накладних на підтвердження переміщення орендного обладнання та його вручення відповідачеві на момент підписання сторонами акту приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019 до договору оренди обладнання № 01/12-1 від 01.12.2019.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги доводи позивача про прийняття відповідачем в оренду парового котла марки ДЕ 10/14, заводський номер 64422 за актом приймання-передачі майна (обладнання) від 01.12.2019.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Приймаючи до уваги наведені вище положення законодавства, враховуючи встановлені судом обставини та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з Відповідача заборгованості за послуги оренди.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ТОВ "Агро-Промислова компанія "Три-А" № 7 від 28.04.2021 року (вх. № 01-36/362/21) до ДП "Юрковецький спиртовий завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство економіки України про стягнення 463 276,00 грн у справі №10/189-09(902/454/21), в межах справи № 10/189-09, в повному обсязі.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Промислова компанія "Три-А" на рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.21р. у справі № 10/189-09(902/454/21) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.21р. у справі № 10/189-09(902/454/21) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

4. Справу №10/189-09(902/454/21) повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "20" квітня 2022 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.