ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2022 року Справа № 917/1931/21

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, 36020,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава комунсервіс", вул. Анатолія Кукоби, 12, м. Полтава, 36022,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою № юр/4075 від 08.12.2021 року (вх. № 2202/21 від 13.12.2021 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава комунсервіс" з вимогою про стягнення 150 285,37 грн. основного боргу, 11 784,68 грн. інфляційних збитків та 4 821,64 грн. - 3 % річних.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають в договірних відносинах, проте, відповідач систематично порушує строки оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №917/1931/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Пунктом 3 ухвали суду про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про покладені на нього обов`язки, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 15.12.2021року (вх. № 838 від 10.01.2022 року).

Проте, ТОВ "Полтава комунсервіс" не скористалося наданими йому процесуальними правами, відзив на позовну заяву чи то будь-які інші заяви чи клопотання суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

13.09.2016 pоку між Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтава комунсервіс" (споживач) було укладено договір № 133-1 на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за яким виконавець зобов`язався надавати споживачу слуги з централізованого водопостачання та водовідведення (послуги), а споживач зобов`язався оплачувати послуги в порядку і умовах, визначених договором та діючим законодавством.

Відповідно до п. 2.3. договору об`єкт споживача, на який надаються послуги за договором, та його адреса (додаток № 1 договору):

- житловий будинок, вул. Коваля,2, м. Полтава;

- житловий будинок, вул. Курчатова, 18а, м. Полтава;

- житловий будинок, вул. Соборності, 46в, м. Полтава;

- житловий будинок, вул. Гожулівська,30, м. Полтава.

Згідно із п.4.1 договору оплата послуг здійснюється споживачем відповідно до тарифів, діючих на момент отримання послуг, затверджених органом, уповноваженим на це Законом України. У випадку зміни тарифів, оплата послуг здійснюється споживачем по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття чинності відповідного рішення такого уповноваженого органу.

Пунктом 4.2 сторони погодили, що до 20 числа розрахункового місяця, споживач надає виконавцю звіт про показники приладів обліку розрахункового місяця за формою, визначеною Додатком № 5 до договору.

Відповідно до п. 4.3 договору виходячи з даних звітів про контрольні показники приладів обліку розрахункового місяця, наданих споживачем виконавцю (п. 4.2 договору), виконавець визначає об`єм наданих споживачу послуг за розрахунковий місяць. Остаточний розрахунок за послуги, нараховується по актам порушень та обмежень, пеня, плата за скид понаднормативних забруднень та інші платежі, оформлені розрахунками, здійснюються споживачем до першого числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п. 4.4 договору споживач сплачує розрахунки за надані послуги в повному обсязі в строк до 25 числа розрахункового місяця. В платіжному дорученні споживач повинен в призначенні платежу зазначити розрахунковий місяць, за який проводиться оплата, а також номер та дату договору. У разі відсутності у платіжному дорученні цих даних, така оплата зараховується виконавцем як оплата будь-якої заборгованості споживача перед виконавцем за договором.

Відповідно до п. 4.5 договору якщо споживач має розбіжності щодо об`ємів наданих йому послуг, він зобов`язаний подати їх виконавцю у письмовій формі в строк, визначений п. 4.2 договору і оплатити в порядку та строки визначені п. 4.4 договору туй об`єм послуг, до якого споживач не має заперечень.

Розбіжності щодо обсягів наданих послуг вирішуються сторонами в порядку, визначеному в п. 9.3 договору.

Неповернення актів-рахунків приймання наданих послуг або заперечень до них в строк та в порядку згідно п. 4.4 договору, підтверджує визнання споживачем об`єм наданих йому послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі. У цьому випадку у подальшому їх перерахунок не проводиться.

Згідно із п. 4.6 договору за вимогою однієї з сторін, але не рідше одного разу на рік, станом на перший календарний день, що настає за останнім днем такого року, здійснюється обов`язкове звіряння розрахунків по оплаті за надані послуги, що оформлюється актом звірки, який підписується уповноваженими представниками сторін. При наявності заборгованості за спожиті послуги за минулий період і неможливістю своєчасного, повного її погашення, споживач зобов`язаний письмово погодити з виконавцем порядок погашення такої заборгованості.

Пунктом 10.1 сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками і в частині надання послуг діє до " 31" грудня 2016 року, а в частині їх оплати - до повного виконання.

Договір вважається щороку продовженим, якщо однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Позивач взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі.

Відповідач в супереч умовам договору систематично порушував строки оплати за послуги з водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим, станом на 01.11.2021 року виникла заборгованість.

З метою досудового врегулювання даного спору позивач 12.05.2020 року надіслав на адресу відповідача досудове попередження за № 536, проте, останній на нього жодним чином не відреагував, заборгованість не сплатив.

Крім того, КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" надіслав супровідним листом № 678 від 26.05.2021 року на адресу споживача акти звірки взаємних розрахунків за водопостачання та водовідведення з проханням підписати в найкоротший термін та повернути один примірник. Відповідач вказані документи отримав, проте, не підписав та виконавцю не повернув.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава комунсервіс" з вимогою про стягнення 150 285,37 грн. основного боргу, 11 784,68 грн. інфляційних збитків та 4 821,64 грн. - 3 % річних.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК) України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписом ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Укладений між сторонами договір № 133-1 від 13.09.2016 року на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи у відповідача перед позивачем за вказаним договором станом на 01.11.2021 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 150 285,37 грн.

Судом враховано, що позивачем надані докази, що підтверджують фактичний облік послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, рахунки на оплату послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, наданого за договором №133-1 від 13.09.2016 року.

Також, суд зауважує, що відповідачем при розгляді справи факт отримання від позивача послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не спростовувався.

Станом на дату розгляду справи у суду відсутні належні та допустимі докази сплати відповідачем заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 150 285,37 грн. основного боргу, обґрунтовані матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, на підставі ст. 625 ЦК України позивач заявив до стягнення з відповідача 11 784,68 грн. інфляційних збитків та 4 821,64 грн. 3 % річних.

Здійснивши за допомогою калькулятора "ЛІГА:ЗАКОН для всіх" перерахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, тому суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2 503,38 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава комунсервіс" (вул. Анатолія Кукоби, 12, м. Полтава, 36022, ) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, 36020, ) заборгованість за договором № 133-1 від 13.09.2016 року на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 166 891,69 грн., з яких: 150 285,37 грн. - основний борг, 11 784,68 грн. - інфляційні збитки, 4 821,64 грн. - 3 % річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 503,38 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С.М.