ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022м. ДніпроСправа № 904/7601/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "Промтехснаб" м. Покров, Дніпропетровська обл.

до Фізичної особи - підприємця Ключенко Геннадія Вікторовича м. Покров, Дніпропетровська обл.

про стягнення грошової заборгованості у сумі 153 900,21 грн.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне виробничо-комерційне підприємство "Промтехснаб" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 22.11.2021 просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Ключенко Геннадія Вікторовича 138 853,30 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки №3 від 01.02.2019; 2 739,96 грн. - проценти річних від простроченої суми; 7 158,50 грн. - інфляція грошових коштів; 5 148,45 грн. - штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки №3 від 01.02.2019 в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

У відзиві на позов відповідач проти заявлених вимог заперечує та зазначає, що сторони встановили строк дії спірного договору з 01.02.2019 по 31.12.2019, доказів продовження строку дії договору поставки на період до 2021 позивачем суду не надано, у зв`язку з чим спірний договір поставки діяв тільки до 31.12.2019 і не розповсюджував свою дію на правовідносини між сторонами щодо постачання товару в період з 2020 по 2021 років.

Крім того, відповідач стверджує, що жодних дій на виконання умов договору поставки №3 від 01.02.2019, укладеного в письмовій формі, сторони у період з 01.02.2019 по 31.12.2019 не вчиняли.

Таким чином, на думку відповідача, позивачем не надано доказів, які б підтверджували виникнення між сторонами будь-яких правовідносин за спірним договором, натомість, надані останнім докази свідчать про те, що як у 2019 році, так і в період 2020-2021 постачання товару та його оплата здійснювалася на підставі окремих видаткових накладних та рахунків фактури.

Проте, ні видаткові накладні, ні рахунки-фактури не містять вказівки на строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, у зв`язку з чим, відповідно до статті 530 ЦК України, відповідач не є таким, що прострочив оплату товару чи порушив виконання зобов`язання з його оплати.

Також, на підставі викладеного, відповідач заперечує щодо стягнення річних та інфляції грошових коштів та штрафу.

Крім того, відповідач зазначає про те, що позивачем не надано належних доказів здійснення витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

16.09.2021 відповідачем подано заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву, розгляд якої є недоцільним з огляду на те, що даний відзив на позовну заяву останнім подано в межах строку визначеного ухвалою суду від 02.09.2021.

У відповіді на відзив позивач наполягає на тому, що у 2019 році виконувався саме договір поставки № 3 від 01.02.2019, оскільки саме він укладений в обов`язковій письмовій формі, у відповідності до ст. ст. 207, 208 ЦК України

Крім того, позивач вказує про те, що відповідачем не наведеного аргументів, які б спростовували підстави позовних вимог чи їх розмір, а також не наводить інших розрахунків та не надає інших письмових доказів своєї позиції.

В свої запереченнях на відповідь на відзив, відповідач повторно наголошує на тому, що позивачем не доведено факту поставки товару саме за договором № 3 від 01.02.2019.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано доказів пред`явлення вимоги з оплати товару, строк виконання зобов`язання ще не настав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2021 відкрито провадження у справі № 904/7601/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

23.09.2021 від відповідача поштовим засобом зв`язку через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2021 позовну заяву Приватного виробничо-комерційного підприємства "Промтехснаб" залишити без руху.

24.11.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

06.12.2021 від відповідача надійшло клопотання, в якому останній зазначає, що ним було здійснено часткові оплати на загальну суму 59 659,45 грн., на підтвердження чого надано заяви на договірне списання коштів.

Ухвалою суду від 08.12.2021 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.01.2022.

04.01.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника останнього.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 05.01.2022, відповідачем подано клопотання про залучення до матеріалів справи доказів (меморіальних ордерів) на суму 20 000,00 грн. та 5 750,00 грн., з посиланням на здійснення оплати на вказані суми в рахунок погашення заборгованості.

Проте, відповідачем не залучено документального підтвердження списання грошових коштів з особового рахунку відповідача.

Ухвалою суду від 26.01.2022 відкладено підготовче засідання до 26.01.2022.

24.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій витягів з виписок банку, відносно часткового погашення боргу на загальну суму 85 409,45 грн.

Ухвалою суду від 05.01.2022 позивача зобов`язано надати письмові пояснення та документальне підтвердження у випадку надходження оплати, або часткової оплати боргу.

Вимога суду позивачем не виконана.

Ухвалою суду від 26.01.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 09.03.2022, відкладено підготовче засідання до 15.02.2022 та повторно зобов`язано позивача надати письмові пояснення та документальне підтвердження у випадку надходження від відповідача грошових коштів у сумі 85 409,45 грн. (за період з 17.09.2021 по 29.12.2021).

Представник позивача в підготовче засідання 15.02.2022 не з`явився.

Позивач про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника останнього на повідомленні про відкладення розгляду справи.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.03.2022, про що постановлено ухвалу суду.

Ухвалою суду від 15.03.2022 визнано поважними причини, що унеможливили проведення судового засідання у справі, яке було призначено на 15.03.2022.

16.02.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника останнього, а також докази на підтвердження надходження від відповідача грошових коштів за період з 17.09.2021 по 29.12.2021 на загальну суму 85 409,45 грн.

У зв`язку із введенням на території України воєнного стану, та виникненням в наслідок цього ризиків для здійснення безпечного розгляду справ у відкритих судових засіданнях, учасників справи було повідомлено, що засідання призначені до розгляду в період дії воєнного стану будуть перенесені на інші дати, про що на офіційному сайті суду було розміщено відповідне оголошення.

Враховуючи відносну стабілізацію військової ситуації на території міста, суд вважає можливим розпочати розгляд справи по суті та призначити судове засідання.

Ухвалою суду від 04.04.2022 розгляд справи призначено на 26.04.2022.

У судове засідання, що відбулося 26.04.2022 представники сторін не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

При викладених обставинах, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторі.

26.04.2022 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором поставки.

01.02.2019 між Приватним виробничо-комерційним підприємством "Промтехснаб" (далі - Продавець) та Фізичною особою підприємцем Ключенко Геннадієм Вікторовичем (далі - Покупець) укладено договір поставки № 3 (далі - Договір).

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 1.1 Договору з метою здійснення господарської діяльності Продавець зобов`язується передати в погоджені строки, а Покупець прийняти і оплатити на умовах викладених в Договорі Товар, зазначений у п. 1.2 цього Договору, за якістю, цінами, які є звичайними, і в кількості згідно з наданим рахунком.

Найменування Товару: Дизельне паливо, бензин (пункт 1.2 Договору).

Поставка Товару здійснюється в погоджені строки за домовленістю сторін зі складу АЗС по вул. Партизанська 1/7, м. Покров (пункт 2.1 Договору).

Згідно з пунктом 2.3 Договору на кожну партію Товару Продавець передає Покупцю наступні документи:

- рахунок-фактуру; видаткову накладну.

Відповідно до пункту 2.7 Договору у випадку наявності заборгованості по оплаті поставленого в рамках дії цього Договору Товару зі сторони Покупця, Продавець зараховує грошові кошти отримані в рамках Договору, незалежно від призначення платежу. Першочергово на погашення наявної заборгованості по Договору, залишок зараховується в рахунок оплати погодженої між сторонами партії Товару.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що загальна ціна Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку Договору. Вартість кожної окремої партії визначається Продавцем в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Розрахунок за Товар здійснюється Покупцем за шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Продавця, вказаного у даному Договорі, згідно наданого рахунка на оплату Товару та видаткової накладної (пункт 4.1 Договору).

Покупець зобов`язується оплатити повну вартість (в розмірі 100%) Товару (в тому числі ПДВ), відображену в рахунках-фактурах до моменту поставки Товару (пункт 4.2 Договору).

Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Продавця (пункт 4.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.4 Договору платіжні документи за цим Договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які ставляться до змісту та форми таких документів з обов`язковим зазначенням номеру та дати укладання Договору згідно з яким здійснюється проплата грошових коштів, а також номер та дату відповідного рахунку-фактури.

Пунктом 9.6 Договору сторони домовились, що відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України Договір набуває чинності з 01.02.2019 і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Доказів продовження строку дії спірного договору сторонами не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов спірного договору у період з квітня 2019 року по грудень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар (дизельне паливо) на загальну суму 180 079,20 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень (а.с. 33-45).

Звертаючись з даним позовом позивач вказує про те, що відповідач розрахувався за отриманий товар у сумі 180 079,20 грн. з порушенням строків оплати, які визначені пунктом 4.2 спірного Договору, на підтвердження чого, останнім долучено до матеріалів справи банківську виписку.

Судом встановлено, що на підставі Договору поставки № 3 від 01.02.2019 у період з квітня 2019 року по грудень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар (дизельне паливо) на загальну суму 180 079,20 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень.

Відповідач розрахувався за отриманий товар у сумі 180 079,20 грн. з порушенням строків оплати, які визначені пунктом 4.2 спірного Договору, що підтверджується, банківською випискою.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку прострочення оплати поставленого Товару Покупець зобов`язується на вимогу Продавця сплатити йому штраф у розмірі:

- 1,5% від суми неоплаченого Товару при простроченні оплати від одного до десяти календарних днів;

- 3,0% від суми неоплаченого Товару при простроченні оплати від одинадцяти до моменту оплати Товару.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Позивачем до стягнення заявлено штраф за неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 3 від 01.02.2019, в частині сплати заборгованості за отриманий товар у період з квітня 2019 року по грудень 2019 року у сумі 5 148,45 грн.

Судом встановлено, що розрахунок штрафу здійснений позивачем відповідно до умов Договору поставки № 3 від 01.02.2019 та не суперечить нормам діючого законодавства, а отже, вказана сума підлягає до примусового стягнення.

Крім того, позивач стверджує, що у період з грудня 2020 по травень 2021 останнім на виконання Договору поставки № 3 від 01.02.2019, здійснено поставку товару на адресу відповідача в загальній сумі 138 853,30 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 25-32).

За товар отриманий у період з грудня 2020 по травень 2021 на суму 138 853,30 грн. відповідачем оплата не здійсненна, вказані обставини стали причиною виникнення спору.

Господарський суд зазначає, що доводи позивача про те, що на виконання Договору поставки № 3 від 01.02.2019 останнім було здійснено на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 138 853,30 грн. у період з грудня 2020 по травень 2021, до уваги не приймаються з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір поставки № 3 від 01.02.2019 припинив свою дію 31.12.2019.

Проте, слід зазначити наступне, згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статті 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина 1 статті 181 Господарського кодексу України).

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частина 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з грудня 2020 по травень 2021 позивачем передано, а відповідачем прийнято товар (дизельне паливо) у на загальну суму 138 853,30 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплена печатками підприємств (а.с. 25-32).

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами виникли інші правовідносини, проте також повязанні з постачанням товару, які врегульовані нормами як Господарського так і Цивільного кодексів України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів належного виконання зобов`язання щодо розрахунків за отриманий товар в сумі 138 853,30 грн., відповідачем надано не було.

Проте, останнім надано докази, які підтверджують, що під час розгляду даного спору, з пропуском встановленого законом строку, частково, відповідачем здійснені розрахунки за отриманий товар в сумі 85 409,45 грн.

З огляду на викладене, провадження у справі в частині вимог щодо стягнення заборгованості в сумі 85 409,45 грн. підлягає закриттю з покладенням витрат в цій частині на відповідача.

Доказів виконання зобов`язання щодо оплати товару на суму 53 443,85 грн. відповідач не надав.

При викладених обставинах, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості у сумі 53 443,85 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком за кожною видатковою накладною окремо, останнім до стягнення заявлені 3% річних за загальний період прострочення з 30.04.2019 по 08.08.2021 в сумі 2 739,96 грн. та інфляція грошових коштів з травня 2019 по липень 2021 в сумі 7 158,5 грн.

Після здійсненого судом перерахунку 3% річних, встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку, у зв`язку з чим до стягнення підлягають річні за загальний період прострочення з 30.04.2019 по 08.08.2021 в сумі 2 527,60 грн.

Щодо здійсненого позивачем розрахунку інфляції грошових коштів, господарський суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

За результатом здійсненого судом перерахунку інфляції грошових коштів за період з травня 2019 по липень 2021 інфляційні втрати становлять 6 603,94 грн., які підлягають до примусового стягнення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до договору про надання правничої допомоги № 3/06-2021 від 15.06.2021, протоколу узгодження вартості та обсягу правової (правничої) допомоги № 1, акту приймання-передачі наданих послуг від 25.08.2021, що складають 10 000,00 грн., які сплачені відповідно до платіжного доручення № 1071 від 25.08.2021 на суму 10 000,00 грн. та детального опису робіт (наданих послуг) від 08.10.2021.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги визначається сторонами в додатках до цього Договору.

Пунктом 2 Додатку № 1 до Договору визначено, що розмір гонорару у визначеній справі є фіксованим та становить, зокрема:

10 000,00 грн. за складання та подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви про стягнення грошової заборгованості.

Сплата узгодженої сторонами суми гонорару, що вказаний у п. 2 даного Протоколу здійснюється за наданий обсяг послуг на підставі акту приймання-передачі наданих послуг у готівковому чи безготівковому порядку у порядку визначеному Договором.

Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність).

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем не наведено обґрунтованих підстав, відповідно до яких суд міг би зменшити розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є обґрунтованими, та підлягають до стягнення з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 9 950,17 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ключенко Геннадія Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства "Промтехснаб" (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Партизанська, 1/7; ) 53 443,85 грн. основного боргу, 2 527,60 грн. 3 % річних, 6 603,94 грн. інфляції грошових коштів, 5 148,45 грн. штрафу, 2 296,99 грн. судового збору, 9 950,17 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 85 409,45 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 06.05.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко