ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1819/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: Попельнуха Ю.І. - за довіреністю;

від відповідача: Чичиркоза О.М. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Виконавчого комітету Будищенської сільської ради (с. Будище, Черкаський район, Черкаська область) до публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Черкаси) про стягнення 109 140,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 109 140,09 грн. боргу на підставі договору № 139/71G330 оренди нерухомого майна від 25.04.2016, укладеного між сторонами у справі стосовно приміщення по вул. Шевченка, 177 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області площею 33,60 кв.м.

Позов заявлено з урахуванням місця виконання договору, за місцем знаходження об`єкта оренди, за підсудністю Господарського суду Черкаської області у відповідності до ч. 5 ст. 29 ГПК України та ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В ході розгляду справи позивач свої вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав його правової необґрунтованості та відсутності порушення прав у позивача.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та заперечення представників обох сторін щодо позову та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що у позові слід відмовити повністю, виходячи з такого:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Будищенської сільської ради від 16.11.2020 №1- 6/УІІІ «Про початок реорганізації Свидівоцької сільської ради шляхом приєднання до Будищенської сільської ради», Будищенська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Свидівоцької сільської ради. Виконавчий комітет Будищенської сільської ради є розпорядником коштів бюджету Будищенської територіальної громади відповідно до рішення Будищенської сільської ради від 11.12.2020 №3-2/У1І1 «Про визначення виконавчого комітету Будищенської сільської ради розпорядником коштів».

Позивач обґрунтував, що з підстав того, що Виконавчий комітет Будищенської сільської ради є розпорядником коштів, має рахунки, є правонаступником всіх активів і пасивів Будищенської сільської ради, то саме Виконавчий комітет Будищенської сільської ради виступив позивачем у справі, який і може реально стягнути на свою користь спірні кошти.

Позов заявлено на підставі складеного акту ревізії бюджету Будищенської та Свидівоцької сільської ради від 24.09.2021 №08-31/06, яку проводило Управління Північного офісу Держаудистслужби в Черкаській області і яким було виявлено недоліки господарської діяльності Свидівоцької сільської ради та встановлено недоотримання коштів з оренди майна.

Сторонами не заперечується, що було укладено договір оренди нерухомого майна від 25.04.2016 № 139/716330 між Свидівоцькою сільською радою та ПАТ Укртелеком" стосовно розміщення обладнання АТС (а.с. 17-23).

За умовами вищевказаного договору ПАТ Укртелеком приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, що розташоване по вул. Шевченка,177 в с. Свидівок Черкаського району, Черкаської області (адміністративна будівля сільської ради), загальною площею 33,60 кв. метрів.

Відповідно до п.п 1.2 п. 1 Предмет договору вартість майна, переданого в оренду, визначена за незалежною оцінкою станом на 20.11.2015 і становить без ПДВ - 60241,88 гривень.

Згідно пп 3.1 п.3 Орендна плата - орендна плата визначається у розмірі 15% від незалежної оцінки на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року №786.

Сторонами складено додатки до договору - Акт приймання-передачі нежитлових приміщень, Розрахунок орендної плати за базовий місяць, розрахунок відшкодування послуг теплопостачання, які надаються в опалювальний період (а.с. 21-23).

У відповідності до п. 10.1 та 10.7. Договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31.03.2019 року включно. В разі відсутності заяви однієї із сторін протягом місяця, про припинення або зміну умов договору після закінчення його строку, він вважається продовженим на кожний наступний рік.

Між сторонами немає спору, що відповідач за спірний період сплатив позивачу у повному розмірі за оренду майна із розрахунку 15% від оцінки майна з коригуванням на розмір індексу інфляції, про що в справу також надано і підтверджуючі документи відповідачем разом із відзивом на позов.

В обґрунтування позову Виконком Будищенської сільської ради доводить, що Додатком І Методики № 21-5 та Методики №786 для розміщення операторів телекомунікацій, які надають послуги з рухомого (мобільного) зв`язку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги з доступу до Інтернет, орендна ставка передбачена на рівні 40%.

При цьому позивач посилається на висновки з даного питання, викладені у акті ревізії (а.с. 27), за якими в результаті неправильно застосованої ставки орендної плати бюджет сільської ради недотримав коштів на суму 75 302,36 грн. за період 2016-2020 років від оренди нерухомого майна.

За аналогічним обґрунтуванням позивач вважає, що і за період з 01.01.2021 по 31.05.2021, бюджетом Будищенської ОТГ недоотримано доходів від оренди нерухомого майна в сумі 10 043,15 гривень, що в загальній сумі спричинило втрати бюджету в розмірі 85 345,51 гривень.

Крім того, за умовами Договору крім орендної плати відповідач повинен сплачувати витрати на утримання майна пропорційно орендованій площі та вносити плату окремо в строк, що визначений в п. 3.1. Договору згідно із розрахунками Орендодавцяя в разі наявності вищезазначених витрат (комунальні послуги,електроенергія, опалення, податок на землю та ін.).

Позивач доводить, що суцільною ревізією повноти відшкодування сторонніми юридичними (фізичними) особами спожитих комунальних послуг встановлено, що в порушення ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-1У, п.5 ст.9 Закону України №996-ХІУ, п.3.7 договору оренди нерухомого майна від 25.04.2016 №139/716330, укладеного Свидівоцькою сільською радою (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (Орендар) в особі директора Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" станом на 31.05.2021 внаслідок невідшкодування спожитих послуг з електропостачання та газопостачання Свидівоцькою сільською радою у 2016-2020 роках та січні-травні 2021 року проведено видатків за рахунок загального фонду кошторису на покриття витрат ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 23795,39 грн., які фактично не відшкодовано, зокрема, за спожитий природний газ 19338,31 грн., електроенергію - 4457,08 грн.

За своїм правовим змістом укладений між сторонами Договір є договором оренди.

За змістом ст. 2-4 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" 1992 року, в редакції, яка була чинною на час укладення Договору оренди № 139/71G330 нерухомого майна від 25.04.2016 року, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють в т.ч. органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відносини щодо оренди державного майна, майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Згідно ч. 1,2 ст. 18 вказаного Закону до основних обов`язків орендаря віднесено ті, за якими Орендар зобов`язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Також і за умовами п. 5.1.2. Договору Орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі передбачені цим Договором.

Згідно положень ст. 19 вказаного закону Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог про необхідність стягнення з відповідача орендної плати у розмірі 40% від оцінки орендованого майна посилається на положення Методики розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна, затверджену постановою КМУ від 04.10.1995 року № 786, на яку мається посилання у п. 3.1. Договору.

У відповідності до ч. 2, 4 цієї Методики розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем. Орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди. Розрахунок орендної плати за базовий місяць затверджується орендодавцем.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у відповідності до п. 3.1. Договору розмір орендної плати для відповідача визначено у розмірі 15% від незалежної оцінки майна, яка за базовий місяць оренди (жовтень 2015 року) становить 753,02 грн. Ця ж ставка вказана і в Додатку № 2 до Договору (а.с. 22).

Суду не надано доказів, що сторонами було змінено умови Договору в частині зміни орендної ставки та методики її розрахунку і відповідач це заперечив.

У відповідності до п. 10.2. Договору його сторонами погоджено, що умови Договору зберігають силу протягом всього строку дії договору. Зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін (п. 10.3).

Суд погоджується із запереченнями відповідача проти позову, що без внесення змін до Договору між сторонами неможливим є стягнення орендної плати у більшому розмірі, ніж передбачено п. 3.1. Договору. При цьому суд виходить з такого:

Відповідно до положень ст.509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, ви конати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Такі зобов`язання виникають, зокрема, з договорів (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч.І ст. 174 ГК України) і мають виконуватися належним чином, відпо відно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивіль ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ч.1 ст. 193 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встанов лення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК Укра їни).

Статтею 627 ЦК України, абз.1 ч.4 ст. 179 ГК України встановлений принцип свободи договору (або вільного волевиявлення), який означає, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; така дія, однак, не дозволяється, як що в цих актах прямо вказано про неможливість відступу від їх положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторона ми (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, як що інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" 1992 року (чинна на момент дії договору) розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу од нієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняєть ся у тій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Лише після повного погодження та за умови правильного оформлення таких змін та доповнень останні стають невід`ємною частиною договору і обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідач звертає увагу, що укладаючи Договір № 330 орендну плату визначив сам Орендодавець і за пропонував її на погодження Орендарю. Підписанням договору сторони погодилися з встановленим в ньому розміром орендної плати. В свою чергу, Орендар взяв на се бе обов`язок своєчасно її сплачувати.

Зобов`язання по Договору у відповідності до його умов відповідачем виконувалися належним чином та в пов ному обсязі, що позивач не заперечує. На підтвердження цього відповідачем подано в справу первинні документи про проведені розрахунки, підписані сторонами акт приймання - передачі орендо ваного майна та акт звірки взаємних розрахунків.

Також відповідач просить врахувати, що зміна ціни в Договорі після йо го виконання не допускається (ст. 632 ЦК України, ст. 189 ЦК України), а згідно ч. 4 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" 1992 року спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства.

За умовами п. 3.6. Договору сторони домовилися, що розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни законодавчих, нормативно-правових та інших актів, тарифів, введення обов`язкових зборів та платежів, зміни методики розрахунку орендної плати, в інших випадках, передбачених законом.

Отже, без внесення змін до Договору за згодою обох сторін, неможливим є збільшення орендної плати та стягнення її з відповідача із розрахунку 40% від оцінки майна, що орендується.

Таким чином суд приходить до висновку, що правову підставу для стягнення з відповідача орендної плати саме в розмірі 40%, а не 15%, як було передбачено договором, позивач суду не довів.

Щодо вимог про відшкодування відповідачем витрат Позивача за спожитий газ та електроенергію судом було встановлено наступне:

Позивач вказав лише загальні суми боргу відповідача за спожитий газ (19338,31 грн.) та електроенергію (4457,08 грн.) без детального їх розрахунку, періодів нарахування та надання суду первинних документів щодо попереднього понесення позивачем цих витрат на утримання приміщення, що орендується відповідачем.

Умовами п. 3.7. Договору сторонами було передбачено як істотну умову, що окрім орендної плати Орендар сплачує витрати на утримання майна, пропорційно орендованої площі та вносить плату окремо в строк, що визначений в п.3.1. Договору згідно з розрахунками Орендодавця в разі наявності вищезазначених витрат (комунальні послуги, електроенергію, опалення, податок на землю та ін.).

Відповідач заперечив отримання від позивача будь-яких вимог, рахунків на сплату коштів, як витрат позивача на газ і електроенергію, яку повинен відшкодувати відповідач за Договором. Таких доказів не подав суду і позивач.

Відповідач наголошує, що за використану електроенергію він самостійно платить по окремих договорах безпосередньому постачальнику електроенергії, на доказ чого суду подано Договір про постачання електричної енергії від 01.12.2008 року із ВАТ "Черкасиобленерго" (а.с. 93), в додатках до якого вказано, що електроенергією забезпечуються об`єкти відповідача в т.ч. за адресою орендованого майна - вул. Шевченка, 177 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області.

Таким чином і підстави для стягнення з відповідача коштів за спожитий газ (19338,31 грн.) та електроенергію (4457,08 грн.) по Договору не доведені наданими в справу доказами.

Враховуючи, що борг за позовом позивач просить стягнути за період 2016-2020 років, до частини позовних вимог відповідач просить застосувати строк позовної давності.

За правилами ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивіль ного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими стат тями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку ви конання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Таким чином, оскільки право на звернення до суду із зазначеним позовом у позивача за частиною позовних вимог виникло з 01.04.2016 року, то трирічний строк позовної давності закін чився 01.04.2019 року.

Однак у відповідності до положень ч. 3-5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, якщо позивач доведе своє порушене право, але строк позовної давності буде пропущено з поважних причин, то порушене право підлягає захисту, а якщо порушене право у позивача відсутнє, то у позові слід відмовити через недоведеність позовних вимог, без застосування строку позовної давності.

Позивач зібраними у справі доказами не довів правову підставу позовних вимог і власне порушене право, зокрема, без внесення змін до Договору в частині збільшення орендної плати неможливим є самостійне застосування для стягнення боргу висновків з акту ревізії бюджету Будищенської та Свидівоцької сільської ради від 24.09.2021 №08-31/06, яку проводило Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, тому в позові слід відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

При відмові в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України. -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2022 року.

Суддя Н.М. Спаських