ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/71/22

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

Виконувача обов`язків керівника Нікопольської окружної прокуратури, вул. Патріотів України, 174, м. Нікополь Дніпропетровської області, електронна адреса:

в інтересах держави в особі:

позивача-1: Червоногригорівської селищної ради, вул. Ярмарочна, 33, смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ - 04338434,

позивача-2: Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, вул. Ярмарочна, 33, смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ - 41783306,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-Груп», вул. Швабська, буд. 3, м. Ужгород Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 39869593,

про стягнення грошових коштів у розмірі 544 667,66 грн.

секретар судового засідання Сінкіна Е.В.

за участю представників сторін: не викликались,

в с т а н о в и в:

Виконувач обов`язків керівника Нікопольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червоногригорівської селищної ради та Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, звернувся з позовом до Господарського суду Закарпатської області з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-Груп» грошових коштів у розмірі 544 667,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано Позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строки для подання відзиву та відповіді на відзив.

І Виклад позиції Позивача.

В обґрунтування заявлених вимог, Прокурор покликається на те, що ним встановлено, що в 2019 році Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради були проведені відкриті торги по закупівлі (UA-2018-12-01-000042-C) ДК 021:2015:09120000-6 газове паливо - природній газ. За результатами Позивачем (Споживачем) з переможцем відкритих торгів ТОВ «Укртранссервіс-Груп» (Постачальником) укладено 08.01.2019 договір №01-П/19-163 (далі - Договір) про постачання природного газу на суму 2 415 210,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 1.5. Договору, річний плановий обсяг постачання газу - 265 тис.куб.м., а ціна за 1000 кубічних метрів на момент укладення такого Договору становила 9114,00 грн. з ПДВ.

Прокурор зазначає, що в порушення вимог ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент підписання та виконання Договору), були укладені додаткові угоди до Договору, якими були внесені зміни до Договору, зокрема підвищено ціну за 1000 кубічних метрів газу та зменшено об`єм природного газу до поставки.

Прокурором встановлено, що укладення таких додаткових угод до Договору, спричинило збільшення ціни за 1000 кубічних метрів газу на 28,43 % від першочергової тендерної пропозиції, яка була закріплена в п. 3.2. Договору і становила 9 114,00 грн. з ПДВ. В позовній заяві зазначається, що дані додаткові угоди до Договору укладені в порушення вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі та є нікчемними.

Прокурор також вказує в позовній заяві, що у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави. Позивачем-1 та Позивачем-2 не вживаються належні та ефективні заходи, спрямовані на захист інтересів держави у судовому порядку шляхом пред`явлення позовної заяви, що є також підставою для звернення керівника Нікопольської окружної прокуратури з позовом до суду.

На підставі вищевикладеного, Прокурор просить стягнути з Відповідача на користь Позивача-2 надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 544 667,66 грн та покласти на Відповідача сплачений судовий збір у сумі 8170,01 грн.

ІІ Виклад позиції Відповідача.

Відповідно до даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача ТОВ «Укртранссервіс-Груп» значиться - 88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 53, на цю ж адресу судом була направлена Ухвала про відкриття провадження від 16.02.2022. Проте, конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся на адресу суду із відміткою відділу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно припису пункту 4 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд виходить з правової позиції, що викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №44/227-б, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, яка відповідає юридичній адресі, вказаній в ЄДРПОУ, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, не вручення під час доставки, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для кореспонденції.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, за правилами, визначеними нормою статті 165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Але, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Отже, з досліджених судом відносин суд виходить з того, що відповідач не заперечує проти дійсності обставин, що викладені у позовній заяві та підтверджені відповідними доказами.

Суд керується приписами статті 2 ГПК України, згідно яких завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При таких обставинах, правовому регулюванні та наявних у справі матеріалів, суд виходить з того, що ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу за офіційною, останньою відомою учасникам господарських відносин та суду адресою, а тому, відповідно до правової презумпції, встановленої законодавцем у нормі ч. 7 ст. 120 ГПК України, оскільки у суду відсутні можливості сповістити відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, ухвала вважається врученою, навіть якщо відповідач фактично за цією адресою не знаходиться.

Отже, відповідач повідомлений про строк подання відзиву належним чином, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, відтак суд, керуючись нормами-принципами та завданнями ГПК України, виходить з того, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року роз`яснено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. В той же час суд, керуючись нормами-принципами та завданнями ГПК України, виходить з того, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд вирішує спір відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову тощо.

Також, згідно ч. 10 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

ІІІ Мотивувальна частина.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради (Замовник) в 2019 році були проведені відкриті торги по закупівлі (UA-2018-12-01-000042-C) ДК 021:2015:09120000-6 газове паливо - природній газ за допомогою веб-порталу публічних закупівель «Prozorro» (посилання: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-12-01-000042-c).

У відкритих торгах брали участь 4 суб`єкти господарювання, а саме:

- ТОВ «Укртранссервіс-Груп» з остаточною пропозицією 2 415 210,00 грн.;

- ТОВ «АС» з остаточною пропозицією 2 573 150,00 грн.;

- ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» з остаточною пропозицією 2 594 300,00 грн;

- ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» з остаточною пропозицією 3 148 867,80 грн.

За результатами Замовником (Споживачем) з переможцем відкритих торгів Відповідачем ТОВ «Укртранссервіс-Груп» (Постачальником) укладено 08.01.2019 договір №01-П/19-163 про постачання природного газу на суму 2 415 210,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 1.5. Договору, річний плановий обсяг постачання газу - 265 тис.куб.м.

У пункті 2.10. Договору зазначено, що за підсумками розрахункового періоду до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг протанспортованого природного газу, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 2.11. Договору, на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

У пункті 2.12. Договору вказано, що Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.2. Договору, ціна за 1000 кубічних метрів газу на момент укладення даного Договору становила 9114,00 грн. з ПДВ.

Положеннями п.п. 3.3, 3.6. Договору встановлено, що ціна газу, встановлена в Договорі, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за Договором. Ціна і обсяги газу на кожний звітний місяць можуть коригуватися додатковими угодами, які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п. 3.7. Договору, в разі відмови Споживача від запропонованої Постачальником нової ціни, Постачальник має право не виконувати зобов`язання, передбачене п. 5.2.1. Договору.

У пункті 4.3. Договору зазначено, що загальна сума поставки природного газу у 2019 році 2 415 210,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 10.4. Договору, усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками (за наявності).

Пунктом 10.12. Договору передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятись від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі за одиницю товару) переможця процедури закупівлі та можуть корегуватись в випадках, передбачених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно п. 10.13. Договору, дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2020 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Розглянувши матеріали справи судом також встановлено, що сторони 28.01.2019 уклали додаткову угоду №1, якою сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме підвищено ціну за 1000 кубічних метрів газу до 10 025,00 грн. з ПДВ. Крім того, внесено зміни до п. 1.5. Договору та зменшено об`єм природного газу до 240,9187032 тис.куб.м.

29.01.2019 укладено додаткову угоду №2, якою сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме підвищено ціну за 1000 кубічних метрів газу до 11 025,00 грн. з ПДВ. Крім того, внесено зміни до п. 1.5. Договору та зменшено об`єм природного газу до 219,066666660 тис.куб.м.

Додатковою Угодою №3 від 30.01.2019 до Договору, підвищено ціну за 1000 кубічних метрів газу до 12 125,00 грн. з ПДВ. Крім того, внесено зміни до п. 1.5. Договору та зменшено об`єм природного газу до 199,1925769 тис.куб.м.

Додатковою Угодою №4 від 11.06.2019 до Договору, зменшено ціну за 1000 кубічних метрів газу до 11 942,48 грн. з ПДВ. Крім того, внесено зміни до п. 1.5. Договору та визначено об`єм природного газу в обсязі 199,1925769 тис.куб.м., а також п. 4.3. розділу 4 визначено загальну суму поставки газу у 2019 році 2 399 180,89 грн. з ПДВ.

Судом встановлено, що додатковими угодами №5 і №6 були внесені зміни до розділу 2 п. 2.3. - п.2.8. Договору щодо умов поставки газу та внесено зміни банківських реквізитів сторін.

26.12.2019 сторони уклали додаткову угоду №7, якою було зменшено загальну суму поставки природного газу у 2019 році до 2 234 208,77 грн та додаткову угоду №8, якою продовжено строк дії Договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі.

Додатковою угодою №9 від 28.01.2020 сторони продовжили строк дії Договору на строк достатній для проведення закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі, а саме: 446 841,75 грн.

Додатковою угодою №10 від 28.04.2020 сторони домовились зменшити обсяги закупівлі ще на суму 144 725,91 грн. Таким чином, обсяг закупівлі склав 302 115,84 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд також встановив, що на виконання умов укладеного Договору:

- згідно акту прийому-передачі природного газу №387 від 11.02.2019, Споживач прийняв за січень 2019 - 44,684 тис.куб.м. та сплатив за нього 541 793.69 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №964 від 13.03.2019, Споживач прийняв за лютий 2019 - 36,497 тис.куб.м. та сплатив за нього 442 526,27 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №1506 від 17.04.2019, Споживач прийняв за березень 2019 - 24,884 тис.куб.м. та сплатив за нього 301 718,60 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №2043 від 17.05.2019, Споживач прийняв за квітень 2019 - 5,304 тис.куб.м. та сплатив за нього 64 311,04 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №2344 від 19.06.2019, Споживач прийняв за травень 2019 - 0,245 тис.куб.м. та сплатив за нього 2 925,91 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №2610 від 11.07.2019, Споживач прийняв за червень 2019 - 0,118 тис.куб.м. та сплатив за нього 1 409,21 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №2961 від 19.08.2019, Споживач прийняв за липень 2019 - 0,08875 тис.куб.м. та сплатив за нього 1 059,90 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №3269 від 02.10.2019, Споживач прийняв за серпень 2019 - 0,03522 тис.куб.м. та сплатив за нього 420,61 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №3666 від 17.10.2019, Споживач прийняв за вересень 2019 - 0,159050 тис.куб.м. та сплатив за нього 1899,46 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №4444 від 19.11.2019, Споживач прийняв за жовтень 2019 - 2,597890 тис.куб.м. та сплатив за нього 31 025,26 грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №5543 від 13.12.2019, Споживач прийняв за листопад 2019 - 24,765750 тис.куб.м. та сплатив за нього 295 764,58грн.;

- згідно акту прийому-передачі природного газу №6598 від 21.12.2019, Споживач прийняв за грудень 2019 - 46 тис.куб.м. та сплатив за нього 549 354,26 грн.

Проаналізувавши зміст укладених додаткових угод до договору, суд встановив, що ціна на газ за додатковою угодою №1 збільшилася на 9,99%, за додатковою угодою №2 ціна на газ збільшилась на 9,97%, за додатковою угодою №3 ціна на газ збільшилась на 9,97%, за додатковою угодою №4 ціна газ зменшилась на 1,5%, що разом дорівнює 28,43%.

Підставою збільшення ціни за одиницю товару стали посилання на п. 3.6. і 10.12. Договору, а також обґрунтовано збільшення такої ціни експертним висновком №0-11 від 04.01.2019 Черкаської торгово-промислової палати, експертним висновком №В-21 від 10.01.2019 Житомирської торгово-промислової палати, листом №1 від 08.01.2019 від Асоціації «Газові трейдери України», експертним висновком №В-22 від 11.01.2019 Житомирської торгово-промислової палати.

Суд встановив, що Нікопольською окружною прокуратурою на адресу виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради направлялись листи (запити) за №04/61-4387 вих-21 від 12.10.2021 та №04/61-5182 вих-21 від 24.11.2021 щодо порушень вимог чинного законодавства про публічні закупівлі та вжиття заходів реагування за ними.

На вказані запити виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради надано відповіді №1819/0/2-21 від 21.10.2021 та №2181/0/2-21 від 03.12.2021, відповідно до яких заходи щодо стягнення з ТОВ «Укртранссервіс-Груп» надмірно сплачених коштів не вживались, оскільки на їх думку висновками торгово-промислових палат підтверджується зростання ціни на одиницю товару.

Крім того, Нікопольською окружною прокуратурою на адресу Червоногригорівської селищної ради направлялись листи (запити) за №04/61-4388 вих - 21 від 12.10.2021 та №04/61-5181 вих - 21 від 24.11.2021 щодо порушень вимог чинного законодавства про публічні закупівлі та вжиття заходів реагування за ними.

Червоногригорівською селищною радою надано відповіді №1834/0/2-21 від 21.10.2021 та №2181/0/2-21 від 03.12.2021, відповідно до яких заходи щодо стягнення з ТОВ «Укртранссервіс-Груп» надмірно сплачених коштів не вживались, оскільки на їх думку висновками торгово-промислових палат підтверджується зростання ціни на одиницю товару.

Наведені обставини, а також той факт, що уповноваженими органами не здійснюється захист порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку, стало підставою для звернення керівника Нікопольської окружної прокуратури з позовом до суду.

Дослідивши всі матеріали справи, суд дійшов до висновку, що при укладанні сторонами додаткових угод до Договору були порушені вимоги чинного законодавства щодо публічних закупівель та Позивачем-2 були надмірно сплачені грошові кошти на користь Відповідача за обсяги спожитого природного газу за період з січня 2019 по грудень 2019 року за нікчемними додатковими угодами, з огляду на наступне.

За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦКУ, ст. 20 ГКУ, визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 ГКУ, серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦКУ).

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У якості правової підстави позову прокурором у цій справі зазначено порушення вимог ч. 4 ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі" (далі - Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону, договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

У ч. 1 ст. 36 Закону визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених Законом "Про публічні закупівлі".

Згідно ч. 4. ст. 36 3акону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону, договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 Закону.

Частиною 1 ст. 525 ЦКУ встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦКУ, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Частиною 1 ст. 188 ГКУ врегульовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін. У п.10.12 Договору передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятись від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі за одиницю товару) переможця процедури закупівлі та можуть корегуватись в випадках, передбачених ст. 36 Закону.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Ціна за 1000 кубічних метрів газу на момент укладення сторонами Договору становила 9114,00 грн. з ПДВ, а на момент підписання сторонами додаткової угоди №4 ціна за 1000 кубічних метрів газу зросла до 11 942,48 грн. з ПДВ. Відповідно ціна збільшилась на 28,43 %. Оскільки, зазначені додаткові угоди були укладенні з порушенням частини четвертої статті 36 Закону, а саме ціна за одиницю товару збільшилася більше ніж на 10 відсотків внаслідок коливання ціни такого товару на ринку у порівнянні з ціною, яка була зазначена в Договорі та в тендерній пропозиції, то дані додаткові угоди є нікчемними на виконання вимог ч. 1 ст. 37 Закону. Крім того, Позивач - 2, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції ТОВ "Укртранссервіс-Груп" про збільшення ціни підписав додаткові угоди №1-10 внаслідок чого ціна за 1000 куб.м. газу збільшилася на 28,43%, а обсяг поставки газу за Договором істотно зменшився.

Це призвело до повного нівелювання результатів відкритих торгів, тому що цінові пропозиції переможця і інших учасників торгів відрізнялися між собою несуттєво. Таким чином, держава втратила можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, а газ по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити так і не змогла. Натомість, Позивач-2 був змушений оплачувати газ за ціною, яка на 28,43% вище, аніж встановлена Договором, укладеним внаслідок відкритих торгів. Закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, ст. 652 ЦКУ передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Суд вважає, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 28,43% шляхом так званого "каскадного" укладення подальших додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Аналогічні висновки закріплені в Постанові Верховного суду України від 18.06.2021 у справі 927/491/19.

Що стосується посилань Відповідача та Позивача-2 на експертний висновок №0-11 від 04.01.2019 Черкаської торгово-промислової палати, експертний висновок №В-21 від 10.01.2019 Житомирської торгово-промислової палати, лист №1 від 08.01.2019 від асоціації «Газові трейдери України», експертний висновок №В-22 від 11.01.2019 Житомирської торгово-промислової палати, то вони не є належними доказами на підтвердження обставин коливання цін на природний газ. Вони за своїм змістом та суттю є лише документами довідково-інформаційного характеру та не є висновками експерта.

Зокрема, експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №0-11 від 04.01.2019 містить інформацію про вартість природного газу на європейських хабах станом на 31.12.2018, тобто ще до укладання Договору.

Аналогічно лист асоціації «Газові трейдери України» №1 від 08.01.2019 містить інформацію про коливання ціни на газових хабах ЄС протягом листопада 2018, тобто ще до укладення Договору.

Обидва експертні висновки Житомирської торгово-промислової палати №В-21 від 10.01.2019 та №В-22 від 11.01.2019 містять інформацію щодо середньої ринкової вартості на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів на території України станом на січень 2019, однак у першому випадку ціна склала 11 900,00 грн., а в іншому 12 819,00 - 12 950,00 грн., за один і той самий період.

Жоден із цих висновків не містить точної інформації про коливання цін на газ станом як на момент звернення Відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання нікчемних додаткових угод. Крім того, в даних документах відсутня інформація за якою вибіркою проводилось визначення середньої ринкової ціни, у т.ч. по яких регіонах (областях). Суд звертає увагу, що постачальнику потрібно було не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Суд дійшов висновку, що сторони Договору допустили зловживання своїм правом на зміну умов договору, адже кожною наступною додатковою угодою ціна збільшувалась майже на максимально допустимий рівень - 9,97 % - 9,99%. Навіть наступне зменшення ціни на 1,5 % не було проведене з урахуванням вимог ч. 4 ст. 36 Закону, що вказує на нікчемність угод.

Через таке недобросовісне збільшення ціни Відповідачем та в результаті укладення нікчемних додаткових угод державі в особі виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради заподіяна шкода у виді надмірно сплачених грошових коштів, а саме:

- Позивач-2 за січень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 407 249,98 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 541 793,69 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 134 543,71 грн.;

- Позивач-2 за лютий 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 332 633,66 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 442 526,27 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 109 892,61 грн.;

- Позивач-2 за березень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 226 792,78 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 301 718,60 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 74 925,82 грн.;

- Позивач-2 за квітень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 48 340,66 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 64 311,02 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 15 970,36 грн.

- Позивач-2 за травень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 2 232,93 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 2 925,21 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 692,98 грн.

- Позивач-2 за червень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 1075,45 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 1409,21 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 333,76 грн.

- Позивач-2 за липень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 808,87 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 1059,90 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 251,03 грн.

- Позивач-2 за серпень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 320,99 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 420,61 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 99,62 грн.

- Позивач-2 за вересень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 1449,58 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 1899,46 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 449,88 грн.

- Позивач-2 за жовтень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 23 677,17 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 31 025,26 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 7348,09 грн.

- Позивач-2 за листопад 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 225 715,04 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 295 764,58 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 70 049,54 грн.

- Позивач-2 за грудень 2019 повинен був за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 419 244,00 грн. з розрахунку первісної ціни 9 114,00 грн., натомість сплатив фактично 549 354,26 грн. Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за цей період складає 130 110,26 грн.

Відповідно, загальна сума надмірно сплачених коштів за 2019 рік складає 544 667,66 грн.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень ст.ст. 11, 177, 202, ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 №3-11гс15 та від 24.09.2014 №6-122цс14.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. У справі, що розглядається, нікчемними є додаткові угоди №1-10 до Договору. Нікчемність цих додаткових угод (недійсність відповідно до закону) не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані Договором, тобто зобов`язання є договірними.

Відповідно до ст. 12 Закону "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

У ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України.

На підставі викладеного, суд задовольняє вимогу Прокурора про стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів в розмірі 544 667,66 грн. на підставі ч.1 ст. 670 ЦК України.

IV. Розподіл судових витрат:

Згідно платіжного доручення №134 від 01.02.2022 року Прокурором сплачено судовий збір у розмірі 8 170,01 грн.

З огляду на викладене, на підставі положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на відповідача слід покласти судові витрати зі сплати судового збору в повному обсязі в сумі 8 170,01 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 191, 236, 238, 241, 248 ГПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП» (код ЄДРПОУ - 39869593) вул. Швабська, буд. 3, м. Ужгород Закарпатської області, на користь Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради (код ЄДРПОУ - 41783306) грошові кошти у розмірі 544 667,66 грн. (п`ятсот сорок чотири тисячі шістсот шістдесят сім гривень 66 копійок).

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП» (код ЄДРПОУ - 39869593), вул. Швабська, буд. 3, м. Ужгород Закарпатської області, на користь Дніпропетровської обласної прокуратури, (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UА0000291 в ДКСУ в м. Київ, код ЕДРПОУ 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800), судовий збір у сумі 8 170,01 грн. (вісім тисяч сто сімдесят гривень 01 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати сторонам.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя П.Д. Пригуза