ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022м. ДніпроСправа № 904/9800/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", м. Дніпро

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України", с. Дослідне Дніпропетровської області

про стягнення 1 394 588,58грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Талоконов К.В., адвокат

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" заборгованість у розмірі 1 394 588,58 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 1 113 517,66 грн.;

- 70% річних у розмірі 281 070,93 грн.

Також позивач просить стягнути судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 20918,83грн, витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 30000,00грн та гонорар успіху за досягнення позитивного результату розгляду справи у сумі 20000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу №8ФЛ-20 від 20.03.2020 в частині повної та своєчасної оплати.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021 справу №904/9800/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито провадження у справі № 904/9800/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24.01.2022.

Підготовче засідання відкладалось з 24.01.22 на 21.02.2022.

Ухвалою суду від 21.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 09.03.2022.

09.03.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2022 розгляд справи відкладено, зазначено, що про дату, час та місце розгляду справи сторін буде повідомлено додатково ухвалою суду.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 ще на 30 діб.

В той же час, відповідно до ч.1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч.2 ст.12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про необхідність подальшого розгляду справи та визначення дати судового засідання.

Ухвалою суду від 06.04.2022 призначено розгляд справи у судове засідання на 04.05.2022.

04.05.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, мотивоване тим, що у ДП ДГ "Дніпро" ДУ ІЗК НААН України змінився представник на Полєшко Е.П., згідно договору № 07/04-22 від 07.04.2022, який є єдиним представником. Таким чином виникла необхідність ознайомитись з матеріалами справи, які наявні в суді та надати додаткові пояснення.

Позивач проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи заперечує.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів припинення договору № 28/12/21 від 28.12.2021 про надання правової допомоги, який укладено з адвокатом Приставка В.В., належність повідомлення про дату, час, місце розгляду справи (ухвала суду отримана відповідачем 14.04.2022, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 821, а.с.55), заперечення позивача, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №8ФЛ-20, відповідно до умов якого (п.1.1.) лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу (далі предмет лізингу), а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в Додатку № 1 "Специфікація".

Вартість майна становить гривневий еквівалент 231459,00Євро, що розраховується за курсом продажу Євро, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг", сформовану на 16:00 за Київським часом (надалі Міжбанківський курс), на дату, що передує даті укладання цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операції купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі Міжбанківський курс Договору), та на дату укладання цього договору становить 6 967448,26грн, у тому числі ПДВ - 1161241,38грн. Вартість майна у гривні підлягає перерахунку за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання Акту приймання-передачі майна, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операції купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі Міжбанківський курс Акту приймання-передачі), відповідно до умов п.2.1. договору.

Якщо Міжбанківський курс Акту приймання-передачі буде відрізнятися від Міжбанківського курсу Договору, вартість майна (в гривнях) автоматично змінюється та підлягає перерахунку виходячи з Міжбанківського курсу Акту приймання-передачі. При цьому перерахунок вартості майна здійснюється за наступною формулою:

ВМ=А*КА +Ф*КН

ВМ вартість майна (в гривнях);

А сума авансового платежу в Євро, зазначена в п.3.2.;

КА - Міжбанківський курс на дату, що передує даті сплати авансового платежу, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операції купівлі іноземної валюти юридичними особами відповідно до п.3.2. договору;

Ф - сума фінансування, що становить різницю між вартістю майна (в Євро п.2.1. договору) та сумою авансового платежу (в Євро п.3.2. Договору);

КН - Міжбанківський курс Акту приймання-передачі.

Вартість майна (в гривнях), перерахована відповідно до умов цього пункту договору, зазначається в гривневому еквіваленті в Акті приймання-передачі майна. В разі зміни курсу, згідно п.3.7. договору вартість майна (в гривнях) коригується шляхом підписання Додаткової угоди до Акту приймання-передачі майна (п.2.1.1. Договору).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що за надання предмету лізингу у фінансовий лізинг, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю одноразову комісію, яка є першим лізинговим платежем, в розмірі 4 629,18 Євро у строк до 27.03.2020. Комісія сплачується лізингоодержувачем на поточний рахунок лізингодавця в національній валюті за міжбанківським курсом фактичної оплати.

Відповідно до п.3.4. договору розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в Графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в Графіку, виходячи з Міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в Графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами. Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті згідно з договором.

Сторони домовились, що при зміні Міжбанківського курсу фактичної оплати, Міжбанківського курсу Графіку, Міжбанківського курсу Акту приймання-передачі по відношенню до Міжбанківського курсу Договору, пропорційно автоматично змінюється і ціна Договору в гривні, і, в даному випадку, не має потреби в підписанні додаткової угоди про зміну ціни договору в гривні.

Чергові лізингові платежі складаються з:

- суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в Графіку, помноженої на фіксований Міжбанківський курс Акту приймання-передачі (п.3.5.1. договору);

- платежу, як винагороди (комісії) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, який не може бути меншою за 1 (одну) гривню, та розраховується в гривнях як різниця між сумою лізингового платежу та сумою, яка відшкодовує частину вартості майна (п.3.5.2. договору).

Перехід права власності на майно обумовлено п.5.1. договору. Так, майно переходить у власність лізингоодержуваа за умови сплати лізингодавцю всієї суми вартості майна, що у гривневому еквіваленті не менше вартості майна, зазначеної у Акті приймання-передачі майна, сплати штрафних санкцій відповідно до умов договору. Підтвердженням переходу права власності від лізингодавця до лізингоодержувача є між сторонами відповідний договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу.

Пунктом 8.1. договору передбачена відповідальність лізингоодержувача за порушення строків оплати лізингових платежів. У випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в Графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати сімдесяти процентів річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України).

У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу у строки, вказані в Графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати Міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви (п.10.3. договору).

Пунктом 13.10. договору сторони узгодили, що місце виконання цього договору визначається за місцезнаходженням лізингодавця.

Місцезнаходженням лізингодавця є місто Дніпро, що підтверджується витягом з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Строк дії договору з 20.03.2020 по 20.04.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором (п.12.1. договору).

20.03.2020 сторони підписали:

- Специфікацію майна до договору (Додаток № 1), згідно якої вартість майна складає 231 459,00Євро (а.с.9);

- Графік внесення лізингових платежів (а.с.10).

За Актом приймання-передачі від 30.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець) передало, а Державне підприємство "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (лізингоодержувач) отримав у платне користування трактор Fendt 936 Vario Gen 6, ProfiPlus (а.с.11).

23 липня 2021 року між лізингоодержувачем та лізингодавцем укладено Додаткову угоду № 2 до договору фінансового лізингу, згідно якої дійшли згоди внести зміни до договору фінансового лізингу, виклавши п.11.2.1; 11.1, та Графік внесення лізингових платежів в іншій редакції.

Так, в пункті 1.1. Додаткової угоди сторони зазначили, що платежі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане в лізинг майно становлять гривневий еквівалент 56650,28Євро, що за міжбанківським курсом договору на дату його укладання становлять 1705303,72грн. Платежі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п.3.5.2 договору (п.11.2.1. договору).

Пункт 11.1. договору викладено у наступній редакції: ціна договору становить гривневий еквівалент 292738,36 Євро, що за міжбанківським курсом Договору на дату його укладання становить 8812100,94грн, у тому числі ПДВ-1 161241,38грн.

Згідно п.1.3. Додаткової угоди, Графік лізингових платежів викладено у новій редакції.

Також сторони дійшли згоди:

- подовжити строк дії договору фінансового лізингу до 20.03.2023 (п.2 Додаткової угоди);

- у випадку, якщо лізингодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в Графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати 70% річних від суми простроченого платежу (відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України). Дія цього пункту розповсюджується на всі неоплачені платежі, які належать до сплати у строк до 20.03.2023 (п.4. Додаткової угоди).

Позивач вказує на те, що в межах строку дії договору оренди за лізингоодержувчем утворилась заборгованість зі сплати шести лізингових платежів на загальну суму гривневого еквівалента 73 354,34 Євро.

Проте, як вбачається з банківської довідки АТ "Таскомбанк" та розгорнутого розрахунку суми позовних вимог, відповідач частково сплатив лізингові платежі на загальну суму гривневого еквівалента 36 741,13Євро.

Станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість з оплати чергових лізингових платежів складає 36613,21 Євро.

Курс продажу євро станом на 13.12.2021 становить 30,4130/1 євро, заборгованість з оплати чергових лізингових платежів становить 1113 517,66грн.

Доказів погашення цього боргу Відповідач не надав.

Позивач просить стягнути заборгованість з оплати чергових лізингових платежів за договором фінансового лізингу № 8ФЛ-20 від 20.03.2020 у сумі 1113517,66грн та 70% річних у сумі 281070,93грн.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору фінансового лізингу, порядок та строки сплати лізингових платежів, наявність прострочення виконання зобов`язання та підстав для притягнення до відповідальності за несвоєчасне їх виконання.

За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом (частина перша статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Згідно зі статтею 16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст.193 ГК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України та п.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Обов`язок своєчасної сплати лізингових платежів лізингоодержувачем передбачено умовами договору фінансового лізингу, підпунктом 3 ч.2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Враховуючи умови договору фінансового лізингу (п.3.4. договору), строк оплати лізингового платежу за спірний період є таким, що настав.

Доказів сплати лізингового платежу зі строком сплати 20.07.2020, 27.07.2021, 20.08.2021, 20.09.2021, 20.10.2021 та 20.11.2021 у повному обсязі відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу не спростував.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 1113 517,66грн. Судом враховано, що курс продажу євро станом на 13.12.2021 становить 30,4130/1 євро.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.8.1. договору у випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сімдесяти процентів від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача 70 відсотків річних у сумі 281070,93грн за період з 21.07.2020 до 14.12.2021.

Перевіркою розрахунку відсотків річних судом встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку в періоді нарахувань:

на суму 444244,18грн 70% річних складають - 67122,14грн,

на суму 6264,79грн 4562,78грн. В іншій частині розрахунок відсотків є вірним.

Таким чином, стягненню підлягає заборгованість у сумі 1394401,90грн, з яких заборгованість по сплаті лізингових платежів в розмірі 1113517,66грн та 70% у розмірі 280884,24грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

10 грудня 2021 року між Адвокатськім бюро "Талоконова Кирила" (бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (клієнт) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №2/12-21 (а.с. 26).

Згідно п. 1.1 бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно До вимог процесуального законодавства); - представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах виконавчої служби (в т.ч. приватних виконавців), органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України та МВС тощо з будь-яких питань; будь-яких інших питань правового характеру.

Розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (п. 3.1 договору).

Договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами договору та додатків (додаткових угод) до нього (п. 4.1. договору).

Дія договору припиняється через п`ять років з дня його укладення (п. 4.2. договору).

13 грудня 2021 року між Адвокатськім бюро "Талоконова Кирила" (бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (клієнт) укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №2/12-21 від 10.12.2021 (розрахунок вартості послуг з надання правничої (правової) допомоги) (а.с. 27).

Сторони погодили порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги бюро у спорі про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" заборгованості за договором фінансового лізингу №8ФЛ-20 від 20.03.2020 (п. 1 додаткової угоди до договору).

Пунктом 2 додаткової угоди до договору передбачено розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги по комплексному веденню вказаної в п. 1 цієї додаткової угоди справи у суді першої інстанції, включаючи підготовку всіх процесуальних документів, складає 30 000,00 (тридцять тисяч) грн.

Вищезазначений розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги встановлений у цій Додатковій угоді у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого бюро часу, а отже розмір гонорару є визначеним у розумінні ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Повна оплата гонорару за надання правничої (правової) допомоги за цією додатковою угодою здійснюється впродовж 30 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди.

Пунктом 3 додаткової угоди до договору передбачено, що розмір "гонорару успіху" за досягнення позитивного результату внаслідок надання бюро правничої (правової) допомоги клієнту відповідно до цієї додаткової угоди складає 20 000,00 (двадцять тисяч) грн. Під "досягненням позитивного результату" сторони розуміють винесення судом першої інстанції рішення на користь клієнта про стягнення з відповідача/відповідачів не менше 70% ціни позову).

Повна оплата "гонорару успіху" за досягнення позитивного результату за цією додатковою угодою здійснюється впродовж 30 календарних днів з дати ухвалення судом першої інстанції відповідного рішення.

Сплата узгодженого сторонами гонорару за надання правничої (правової) допомоги здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок бюро, зазначений в договорі (п.4 додаткової угоди до договору).

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір №2/12-21 про надання правничої (правової) допомоги від 10.12.2021; ордер серії АЕ№113409 від 14.12.2022. Статус адвоката Перепелиця Олексія Сергійовича підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4055 від 19.12.2018 та посвідченням адвоката від 19.12.2018 (а.с. 28-30); статус адвоката Талоконова К. підтверджується наявним в матеріалах справи ордером серії АЕ № 1133734 від 03.05.2022, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДП №4953 (а.с. 62-63).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30 000грн. та гонорар успіху у розмірі 20 000,00 грн.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст.123 ГПК України).

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.); суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22).

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення ст. 4 ГПК України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення позивачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Господарський суд, розподіляючи витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат; суд вважає обґрунтованою та розумною суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, яка і підлягає розподілу.

За викладеного, стягненню з відповідача підлягає 9 998,66грн (10 000,00 грн.х 1394401,90грн/1394588,58грн) пропорційно розміру задоволених вимог.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України у сумі 20916,02 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" про стягнення 1 394 588,58грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Дослідне, ідентифікаційний код 30093529) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (49083, м. Дніпро, вул. Собінова,1, ідентифікаційний код 36493872) заборгованість по сплаті лізингових платежів в розмірі 1 113 517 (один мільйон сто тринадцять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн 66коп, 70% річних у розмірі 280 884 (двісті вісімдесят тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн 24коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 998 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 66 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 20 916 (двадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 02 коп, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.05.2022

Суддя Н.М. Євстигнеєва