ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" квітня 2022 р. Справа № 924/113/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Маєвської Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 , м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", с. КоричинціДеражнянського району Хмельницькоїобласті

про стягнення 104891,51 грн

за участю представників:

позивача: Флис В.В. - згідно з ордером від 28.07.2020

відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: ОСОБА_1 , м. Хмельницький звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області про стягнення 104891,51 грн, з яких 72680,14 грн втрат від інфляції та 32211,37 грн 3% річних за період з 14.08.2021 по 09.02.2022.

Ухвалою суду від 21.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14.03.2022, яке відкладено на 28.03.2022.

Ухвалою суду від 28.03.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.04.2022.

В обґрунтування позову позивач, зазначає, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020, стягнуто з відповідача на користь позивача 3085632,40 грн дійсної (ринкової) вартості частини майна товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012". Однак станом на час звернення до суду із цим позовом рішення суду виконано частково, залишок боргу становить 2177250,10 грн, зазначені кошти не сплачені відповідачем. З огляду на наведене, посилаючись на положення ст. ст. 15, 16, 75, 509, 526, 530, 610, 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за період з 14.08.2021 по 09.02.2022.

Відповідач у відзиві на позов (від 22.03.2022) просить у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, посилається на правовий висновок Верховного Суду у справі №6-2759цс15 та зазначає про неправомірність застосування позивачем норми ст. 625 ЦК України як підстави для задоволення позовних вимог, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку із виконанням судового рішення. Крім того, звертаючи увагу на рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1010/21 від 21.01.2022 та у справі №673/1671/20 від 18.03.2022, відповідно до яких з відповідача на користь позивача стягнуто нарахування за інші періоди, вважає, що позивачем навмисно заявляються додаткові позови, щоб збільшити розмір боргу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справ, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 01.04.2022.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18 задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" та вирішено стягнути з ТОВ "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 3085632,40 грн дійсної (ринкової) вартості частини майна ТОВ "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників ТОВ "Подільський край-2012". Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вищезазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 подав до ТОВ "Подільський край-2012" заяву, яка отримана товариством 29.11.2017, про свій вихід з складу учасників товариства. У заяві позивач просив розрахунок із ним провести відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про господарські товариства" та Статуту ТОВ "Подільський край-2012", тобто виплатити вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту виходу.

Загальними зборами учасників ТОВ "Подільський край-2012", які були проведено 10.01.2018 прийнято рішення задовольнити подану заяву ОСОБА_1 про його виключення зі складу учасників товариства та затверджено суму вартості майна товариства, що пропорційна частці учасника, який виходить - ОСОБА_1 , в статутному капіталі товариства та належної до виплати, в сумі 309,63 тис. грн.

У заяві від 15.11.2018, адресованій директору ТОВ "Подільський край-2012" ОСОБА_2 , позивач вимагав в строк до 29.11.2018 виплатити дійсну (ринкову) вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу, з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29.11.2017.

23.11.2018 ОСОБА_1 на рахунок було перераховано кошти у сумі 309,63 тис. грн, виходячи з оцінки майна згідно з балансом товариства.

Проте суд у справі №924/1161/18, приймаючи рішення, дійшов висновку, що до виплати позивачу (крім виплаченої) підлягає сума в розмірі 3195987,78 грн з врахуванням такого: 9466350,44 грн (ринкова вартість товарів (обладнання) та нежитлових будівель станом на 29.11.2017, що визначена судовими експертизами від 02.01.2020 та від 28.07.2020) + 545500,00 грн (вартість чистих активів товариства (різниця між активами підприємства та зобов`язаннями) згідно фінансового звіту підприємства станом на 31.12.2017) + 502900,00 грн (чистий прибуток за 2017 рік), частка майна позивача, ОСОБА_1 , в товаристві становить 33,34%, тому сума до виплати в разі виходу мала б становити 3505617,78 грн (33,34%). Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 ТОВ "Подільський край-2012" виплатило кошти сумі 309630,00 грн, тому до виплати підлягають кошти в розмірі 3195987,78 гривень. Відтак, стягненню підлягає розмір коштів, визначений позивачем у позовних вимогах, - 3085632,40 гривень.

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі №924/1161/18 вищевказане рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1010/21 від 21.01.2022, ( текст якого розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень України № рішення 102828512, набрало законної сили 18.02.2022) на яке посилається відповідач у відзиві на позов, задоволено частково позов ОСОБА_1 , м. Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області про стягнення 251711,52 гривень. Стягнуто з відповідача на користь позивача 57315,99 грн 3% річних, 194394,84 грн інфляційних втрат (за період з 31.12.2020 по 13.08.2021), у стягненні 0,69 грн 3% річних відмовлено; стягнуто з відповідача у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3775,66 гривень.

У рішенні зазначено, що у зв`язку із невиплатою відповідачем вартості частини майна в розмірі 3085632,40 грн, стягнутої рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі 924/1161/18, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 57316,68 грн за період з 31.12.2020 по 13.08.2021 та інфляційні втрати в розмірі 194394,84грн за період з січня по липень 2021 року. За результатами проведення перерахунку суд встановив, що за період з 31.12.2020 по 13.08.2021 розмір 3% річних, що підлягає стягненню, становитиме 57315,99 грн (нарахування 0,69 грн є безпідставним), а заявлені за цей період інфляційні нарахування в сумі 194394,84 грн (за січень - липень 2021 року) здійсненні в межах максимально можливого розміру.

Відповідно до наданої і матеріали справи постанови від 13.08.2021 в.о. начальника Деражнянського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яка винесена при виконанні зведеного виконавчого провадження №64453088 про стягнення з ТзОВ "Подільський край-2021" на користь ОСОБА_1 3149677,40 грн постановлено в рахунок погашення боргу передати ОСОБА_1 нереалізоване майно, а саме: - зерносклад-будівля №5 загальною площею 407,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 вартістю - 235703,30 грн; зерносклад - будівля №6 з зерноплощадкою, загальною площею 400,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 231536,90 грн; нежитлова будівля загальною площею 193,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 145982,20 грн; нежитлова будівля, піднавіс №2, загальною площею 454,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 295159,90 грн (чотири об`єкта нерухомого майна на загальну суму 908382,30 грн).

Враховуючи те, що відповідачем не виконано рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, позивач просить стягнути з відповідача 72680,14 грн втрат від інфляції та 32211,37 грн 3% річних за період з 14.08.2021 по 09.02.2022, виходячи із суми заборгованості в розмірі 2177250,10 грн, що залишилась несплаченою.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020, було задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" та стягнуто на його користь з ТОВ "Подільський край-2012" 3085632,40 грн дійсної (ринкової) вартості частини майна ТОВ "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників ТОВ "Подільський край-2012".

При цьому згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом враховується, що предметом позову у справі є вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 72680,14 грн втрат від інфляції та 32211,37 грн 3% річних, які нараховані на невиплачену суму дійсної (ринкової) вартості частини майна відповідача пропорційно частці позивача у зв`язку з його виходом зі складу учасників відповідача, яка стягнута за рішенням суду у справі №924/1161/18.

Тобто, спір у цій справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, пов`язаних із виходом учасника із товариства та має вирішуватися в порядку господарського судочинства. ( аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/17588/14-ц від 14.03.2018).

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи слідує та сторонами у позові, відзиві на позов підтверджується, що на момент звернення позивача із позовом стягнуті за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18 з відповідача на користь позивача 3085632,40 грн дійсної (ринкової) вартості частини майна відповідача сплачені частково, сума невиконаного зобов`язання з урахуванням переданого позивачу майна в ході виконавчого провадження (постанови державного виконавця від 13.08.2021) становить 2177250,10 гривень. Доказів, які б спростовували зазначене суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України у постанові від 12.12.2011 у справі № 14/214(10) виклав правову позицію про те, що учасник господарського товариства, який вийшов зі складу останнього, вправі вимагати сплати вартості майна з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 05.04.2021 у справі № 760/6938/16-ц.

При цьому, Верховним Судом зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

При цьому в указаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

З врахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 16.05. 2018 у справі № 686/21962/15-ц), суд вважає безпідставними посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду у справі № 6-2759цс15.

У зв`язку із неповною виплатою відповідачем вартості частини майна, стягнутої за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, в результаті чого несплаченими залишились кошти в сумі 2177250,10 грн, позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 32211,37 грн за період з 14.08.2021 по 09.02.2022 та 72680,14 грн втрат від інфляції за серпень - грудень 2021 року (згідно з поданим розрахунком).

Судом враховується, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вони здійснені обґрунтовано та в межах можливих нарахувань. Доказів на спростування зазначеного суду не подано.

При цьому судом взято до уваги, що рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1010/21 від 21.01.2022 з відповідача на користь позивача стягнуто 3% за період по 13.08.2021 та інфляційні втрати за період по липень 2021 року.

Доводи відповідача про те, що позивачем навмисно заявляються додаткові позови, щоб збільшити розмір боргу, суд оцінює критично з огляду на положення ст. 12, 15, 16, 20 ЦК України, згідно з якими особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом .

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 73 ГПК України) .

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

Виходячи з вищенаведених обставин справи, законодавчих норм, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 104891,51 грн, з яких 72680,14 грн втрат від інфляції та 32211,37 грн 3% річних.

Також судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд враховує таке.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю II групи.

В матеріалах справи міститься пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 Серія ААЇ № 073781, видане 08.06.2016р. ОСОБА_1 по інвалідності II групи (загальне захворювання). Відтак, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час подачі позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2481,00 грн, судовий збір за подання позову у цій справі становить 2481,00 грн, який суд відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , м. Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області про стягнення 104891,51 грн задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", Хмельницька область, Деражнянський район, с.Коричинці (код 38188848) на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 (код НОМЕР_1 ) 32211,37 грн (тридцять дві тисячі двісті одинадцять гривень 37 коп.) 3% річних, 72680,14 грн (сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят гривень 14 коп.) інфляційних втрат.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці (код 38188848) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Хмельницмтг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA3022775; код класифікаціїдоходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 15.04.2022.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2 позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. Завадського, 18/2), 3 - Флису В.В. (29007, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 74А, оф. 342), 4 - відповідачу (32225, Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці). Всім рек. з пов. про вруч.

Адреси електронної пошти:

1. Позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1

2. ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_2

3. Відповідача: