РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2022Справа № 910/21433/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом казенного науково-виробничого об`єднання "Форт" МВС України до державного підприємства МВС України "Аптека" про стягнення 288 275,42 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2021 року казенне науково-виробниче об`єднання "Форт" МВС України (далі - Об`єднання) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства МВС України "Аптека" (далі - Підприємство) 288 275,42 грн, з яких: 250 000,00 грн - основний борг, 19 080,82 грн - пеня, 13 671,31 грн - інфляційні втрати, 5 523,29 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з повернення грошових коштів за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 24 листопада 2020 року № 635.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 грудня 2021 року вищенаведену позовну заяву Об`єднання прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/21433/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 29 грудня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/21433/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 01024, місто Київ, вулиця Пилипа Орлика, будинок 18.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 29 грудня 2021 року була отримана уповноваженим представником відповідача 6 січня 2022 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення цього судового відправлення № 169.

Проте відповідач у встановлений строк відзиву на позов не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

26 січня 2022 року на електронну адресу суду та 31 січня 2022 року поштовим зв`язком від позивача надійшло письмове підтвердження, що ціна позову не змінилася.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 635, за умовами якого Об`єднання зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги у загальному розмірі 300 000,00 грн, а Підприємство, у свою чергу, - повернути її позикодавцю в порядку та на умовах, встановлених даною угодою.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

За умовами пунктів 2.3., 2.4., 2.6., 2.7. даної угоди поворотна фінансова допомога надається Підприємству в повному розмірі протягом 10 календарних днів з дати підписання договору. Перерахування грошових коштів здійснюється Об`єднанням на поточний рахунок відповідача. Така поворотна фінансова допомога вважається наданою з моменту перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підприємства, що підтверджується банківською випискою. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на строк не більше ніж на 180 календарних днів.

Пунктом 3.1. вказаного правочину встановлено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню відповідно до графіка, зазначеного у пункті 3.2. цього договору, або на вимогу позикодавця, відповідно до приписів пункту 3.4. даного правочину, але не пізніше сплину строку, передбаченого пунктом 2.7. даної угоди.

Пунктом 3.2. договору сторони встановили графік повернення позики помісячно з грудня по травень 2021 року.

Згідно з пунктами 3.3.-3.7. даної угоди щомісячна сума позики повертається відповідачем не пізніше кінцевої дати, визначеної графіком повернення та не пізніше останнього банківського дня місяця, в якому передбачено повернення. У випадку якщо Підприємство прострочило щомісячне повернення коштів згідно вказаного пункту договору, Об`єднання має право вимагати дострокове отримання поворотної фінансової допомоги шляхом надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідної вимоги про повернення суми поворотної фінансової допомоги. Позичальник, у разі отримання вказаної письмової вимоги позикодавця, зобов`язаний протягом 10 банківських днів з моменту отримання вимоги повернути кошти шляхом їх перерахування на поточний рахунок позикодавця. Позика вважається повернутою з моменту остаточного перерахування коштів на поточний рахунок Об`єднання, що підтверджується відповідною банківською випискою.

Цей договір вступив в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань (пункт 8.1. цієї угоди).

За мовами пункту 8.3. вказаного договору всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами у вигляді додаткової угоди до даного договору, яка є його невід`ємною частиною.

26 листопада 2020 року позивач перерахував на рахунок Підприємства поворотну фінансову допомогу в розмірі 300 000,00 грн за платіжним дорученням від цієї ж дати № 11495, копія якого міститься в матеріалах справи.

Також, звертаючись з даним позовом, Об`єднання зазначило, що останнім на прохання Підприємства у листі від 8 червня 2021 року № 86 було складено додаткову угоду № 1 до зазначеного договору, за умовами якої продовжено строк повернення поворотної фінансової допомоги (позики) до 30 червня 2022 року, змінено графік повернення та умови щомісячного повернення.

Як зазначає позивач, відповідачем не було підписано зазначену додаткову угоду, не повернуто її примірник Об`єднанню, жодних пояснень щодо цього не надано.

Також судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня підписана та скріплена печатками сторін така додаткова угода.

Як вказано позивачем та підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки акціонерного банку «Укргазбанк» від 23 листопада 2021 року № 5-220/01/1358/2021 відповідачем повернуто лише частину фінансової допомоги в сумі 50 000,00 грн, які були перераховані на рахунок позивача: 24 грудня 2020 року, 12 січня 2021 року, 15 січня 2021 року, 1 лютого 2021 року та 18 березня 2021 року по 10 000,00 грн кожного перерахування.

На виконання умов пункту 3.5. вказаного договору 30 вересня 2021 року Об`єднанням направлено претензію від 29 вересня 2021 року № 2809 з вимогою сплатити на поточний рахунок останнього заборгованість за спірним правочином у розмірі 250 000,00 грн та штрафні санкції у розмірі 31 029,65 грн.

Дана претензія направлена відповідачу цінним листом з описом вкладення за № 404 та була отримана останнім 4 жовтня 2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи трекінгом поштових відправлень.

Проте зазначена претензія була залишена Підприємством без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що всупереч умовам договору від 24 листопада 2020 року відповідач взятий на себе обов`язок по своєчасному поверненню отриманої фінансової допомоги не виконав, заборгувавши таким чином позивачу 250 000,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У силу положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3 статті 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 250 000,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог останнього до Підприємства про стягнення вказаної суми боргу.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасного повернення грошових коштів, позивач також просив суд стягнути з відповідача 5 523,29 грн трьох процентів річних та 13 671,31 грн інфляційних втрат, нарахованих на суми основної заборгованості за період з 29 грудня 2020 року по 22 грудня 2021 року згідно наданого позивачем розрахунку.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відтак, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми можуть бути нараховані лише за кожен повний день прострочення платежу.

Оскільки нараховані позивачем розміри вказаних компенсаційних виплат не перевищують обґрунтованих сум, розрахованих судом, вимога позивача про стягнення 5 523,29 грн трьох процентів річних та 13 671,31 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 19 080,82 грн пені, нарахованої на суми основного боргу за періоди з 29 грудня 2020 року по 28 листопада 2021 року згідно наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.2 договору сторони передбачили, що при порушенні відповідачем строку повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого пунктами 2.7., 3.2. цього правочину чи невиконання п 3.5. договору, Підприємство повинно платити на користь Об`єднання пеню у розмірі 4 % від розміру поворотної фінансової допомоги, що є неповернутою на момент спливу строку, визначеного у вказаних пунктах договору. Пеня нараховується від дня, коли поворотна фінансова допомога або її щомісячна сума повернення мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позивачу.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки нарахований позивачем розмір вказаної штрафної санкції не перевищує обґрунтованої суми, розрахованої судом, вимога позивача про стягнення 19 080,82 грн пені підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Товариством суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства МВС України "Аптека" (01024, місто Київ, вулиця Пилипа Орлика, будинок 18; ідентифікаційний код 25573033) на користь казенного науково-виробничого об`єднання "Форт" МВС України (21027, місто Вінниця, вулиця 600-річчя, будинок 27; ідентифікаційний код 01199251) 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 13 671 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят одну) грн 31 коп. інфляційних втрат, 5 523 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять три) грн 29 коп. трьох процентів річних, 19 080 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят) грн 82 коп. пені та 4 324 (чотири тисячі триста двадцять чотири) грн 13 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання: 26 квітня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко