ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 Справа № 914/3186/21

За первісним позовом: Фізичної особи-підприємця Супрунюка Олександра Михайловича, с. Оздів Волинської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Андруневчин Соломії Володимирівни, м. Львів

про стягнення 26 836, 61 грн

за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Андруневчин Соломії Володимирівни

до Фізичної особи-підприємця Супрунюка Олександра Михайловича

про стягнення 8 202, 00 грн штрафних санкцій за договором - заявкою про надання транспортно - експедиційних послуг №КТ21-00220 від 20.05.2021

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Бараняк Н.Я.

Представники сторін справи не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Супрунюка Олександра Михайловича до відповідача Фізичної особи-підприємця Андруневчин Соломії Володимирівни про стягнення 26 836,61 грн за договором-заявкою про надання транспортно-екпедиційних послуг №КТ21-00220 віл 20.05.2021.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 01.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 24.11.2021.

24.11.2021 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява Фізичної особи-підприємця Андруневчин Соломії Володимирівни до Фізичної особи-підприємця Супрунюка Олександра Михайловича про стягнення 8 202, 00 грн штрафних санкцій за договором - заявкою про надання транспортно - експедиційних послуг №КТ21-00220 від 20.05.2021.

Ухвалою суду від 24.11.2021 прийнято зустрічний позов, об`єднано його вимоги в одне провадження з первісним позовом у справі № 914/3186/21; подальший розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.12.2021.

У судовому засіданні 20.12.2021 судом оголошено перерву до 03.02.2022.

Ухвалою суду від 03.02.2022 підготовче засідання відкладено на 23.02.2022.

Ухвалою від 23.02.2022 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні 06.04.2022.

06.04.2021 на адресу суду від представника відповідача (за первісним позовом) Білика П.Б., надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. Необхідність відкладення розгляду справи відповідач обґрунтовує продовженням дії воєнного часу в Україні з 26 березня на 30 діб. Крім цього, зазначив про можливість мирного врегулювання спору між сторонами у зв`язку із веденням переговорів.

Ухвалою суду від 06.04.2022 суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи по суті на 20.04.2022.

07.04.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій останній просив розгляд справи 06.04.2022 та всі наступні судові засідання проводити у його відсутності. Крім цього зазначив, що свої позовні вимоги підтримує та просив задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

20.04.2022 на адресу суду від представника відповідача (за первісним позовом) вкотре надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю у іншому судовому засіданні.

Позивач явку повноважного представника у судове засідання 20.04.2022 не забезпечив. Інформація щодо отримання/неотримання ним поштової кореспонденції суду відсутня.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання також не забезпечив, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується інформацією зі сайту державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта.

Суд, враховуючи клопотання позивача від 07.04.2022, тривалість розгляду даної справи, достатність доказів, які містяться в матеріалах справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та можливість вирішення такої за відсутності представників учасників справи.

Аргументи сторін.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до умов договору-заявки №КТ21-00220 від 20.05.2021 Фізична особа підприємець Супрунюк Олександр Михайлович виконав міжнародне перевезення вантажу за маршрутом м. CarboTech AC GmbH Elisenstrabe 119, D-45139 Essen, Germany с.Михайлин Козятинський район Вінницької області.

Однак, відповідач не виконав зобов`язання з оплати вартості наданих послуг перевезення вантажу.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні таких.

Крім цього, відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву до Фізичної особи-підприємця Супрунюка Олександра Михайловича про стягнення 8 202, 00 грн за невиконання умов договору-заявки №КТ21-00220 від 20.05.2021.

У своїй заяві відповідач підтвердив факт надання транспортно-експедиційних послуг, однак зазначив, що такі були надані не вчасно, тому просив стягнути 8 202, 00 грн штрафних санкцій.

Обставини справи.

20 травня 2021 року Фізична особа-підприємець Супрунюк Олександр Михайлович (Перевізник) та Фізична особа-підприємець Андруневчин Соломія Володимирівна (Експедитор) уклали договір-заявку №КТ21-00220 про надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до умов договору-заявки Перевізник надає транспортний засіб Сканія НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та зобов`язується здійснити завантаження вантажу (8 палет 1,2*1,2 м) за адресою CarboTech AC GmbH Elisenstrabe 119, D-45139 Essen, Germany 25.05.2021 та доставити вантаж 29.05.2021 за адресою: с.Михайлин Козятинського району Вінницької області.

Сторони погодили, що вартість перевезення становить 800Є по курсу НБУ на день розмитнення. Оплата по даній заявці здійснюється протягом 7-10 банківських днів по отриманню оригіналів документів (пункт 2 Договору-заявки).

Згідно з пунктом 6 Договору-заявки норма часу 48 годин на завантаження та замитнення і 48 годин на розвантаження та розмитнення. Штрафні санкції за простій становлять гривневий еквівалент 100 доларів США за кожну повну добу за межами України та 50 доларів США на території України за офіційним курсом НБУ.

Субота і неділя, а також дні державних свят не вважаються днями простою (пункт 8 Договору-заявки).

Договір-заявка №КТ21-00220 від 20.05.2021 про надання транспортно-експедиційних послуг підписана та скріплена печаткою лише Перевізника.

На виконання умов договору-заявки позивач виконав міжнародне перевезення за маршрутом: CarboTech AC GmbH Elisenstrabe 119, D-45139 Essen, Germany (дата завантаження 25.05.2021) - с.Михайлин Козятинського району Вінницької області (дата доставки вантажу 03.06.2021), що підтверджується CMR №833555 з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу.

Матеріали справи містять претензію відповідача №0406/01 від 04.06.2021, в якій останній зазначає, що вантаж доставлено не вчасно (03.06.2021) , а згідно з договором-заявкою №КТ21-00220 такий мав бути доставлений 29.05.2021. Таким чином відповідач здійснив розрахунок штрафних санкцій за простій (з врахування пункту 6 договору-заявки та курсу станом на дату виставлення претензії курс, який становив 27, 34 грн) та просив позивача протягом трьох календарних днів з моменту отримання претензії перерахувати на його рахунок грошові кошти в сумі 13 670, 00 грн. Крім цього зазначив, що в іншому випадку буде змушений звернутись до суду.

07.06.2021 позивач надіслав відповідь на претензію, в якій звернув увагу відповідача, що згідно з умовами договору-заявки, субота та неділя, а також дні державних свят не вважаються днями простою. Тому 29.05.2021 (субота) та 30.05.2021 (неділя) є днями, які не вважаються днями простою.

Крім цього, враховуючи нормативний простій на розвантаження та розмитнення, передбачений договором-заявкою 48 годин, відповідно 31.05.2021 (24 год) та 01.06.2021 (24 год) не можуть вважаться днями простою.

Оскільки договором-заявкою визначено, що штраф за простій на території України становить 50 доларів США за кожну повну добу, позивач вважає, що простій становить 1 повний день 02.06.2021, тому штраф за простій, який може застосовувати відповідач 50 доларів США.

Також матеріали справи містять відповідь відповідача №0806/01 від 08.06.2021 на лист позивача від 07.06.2021. Відповідач звернув увагу, що 29.05.2021, відповідно до договору-заявки є датою вивантаження, згідно з пунктом 6 договору-заявки 29.05.2021 та 30.05.2021 є нормою часу 48 годин на розвантаження та розмитнення. Згідно з CMR №833555 дата заїзду на державний кордон 01.06.2021, а отже 31.05.2021 та 01.06.2021 є днями за межами території України та 02.06.2021 і 03.06.2021 є днями на території України. Станом на дату виставлення претензії курс становить 27,34 грн ,отже (2*100*27,34)+(2*50*27,34)=8 202,00 грн.

Таким чином відповідач просив позивача протягом трьох календарних днів з моменту отримання претензії перерахувати на його рахунок грошові кошти в сумі 8 202,00 грн та знову зазначив, що в іншому випадку буде змушений звернутись до суду.

У своїй відповіді від 08.06.2021 позивач звернув увагу, що відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Крім цього, відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи нормативний простій на розвантаження та розмитнення, передбачений договором-заявкою 48 годин, відповідно 31.05.2021 (24 год) та 01.06.2021 (24 год) не можуть вважатися днями простою.

Також позивач наголосив, що штраф за простій на території України (митне оформлення та розвантаження здійснювалось на території України) визначений договором-заявкою становить 50 доларів США за кожну повну добу. Тому позивач вважає, що простій становить 1 повний день 02.06.2021, тому штраф за простій, який може застосовувати відповідач 50 доларів США.

У відповіді №0806/02 від 08.06.2021 відповідач знову ж зазначив, що згідно з умовами договору-заявки термін вивантаження є 29.05.2021, розмір штрафних санкцій становить 8 202, 00 грн. Тому просив скоригувати документи по даному рейсу на суму 26 664,00 грн 8 202, 00 грн = 18 462,00 та надіслати такі на зазначену адресу.

Враховуючи пункт 2 Договору-заявки, позивач 29.06.2021 надіслав відповідачу оригінали документів (рахунок-фактура №СФ-0000353 від 03.06.2021; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000320 від 03.06.2021 в двох примірниках; СМR №833555 з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу; договір-заявку №00220 про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.05.2021).

Матеріали справи містять досудову вимогу позивача від 03.08.2021 про сплату заборгованості. Позивач зазначив, що на виконання умов договору-заявки №КТ21-00220 надіслав відповідачу оригінали документів для оплати останнім наданих послуг. Такі (документи) отримані позивачем 05.07.2021. Останній день оплати 19.07.2021.

Таким чином, позивач просив негайно сплатити заборгованість за послуги перевезення вантажу. Крім цього зазначив, що у випадку ненадходження коштів, звернеться до господарського суду і в такому випадку будуть донараховані інфляційні втрати, проценти за користування коштами, судовий збір, а також витрати за надання правничої допомоги.

У відповіді на досудову вимогу №1908/01 від 19.08.2021 відповідач знову зазначив про дні простою та просив завізувати акт №1 від 08.06.2021 на штрафні санкції за несвоєчасну подачу автомобіля згідно з претензію №0806/01 від 08.06.2021 та зобов`язався в термін трьох банківських днів з дня отримання завізованого акту оплатити послуги надані позивачем у розмірі 18 462,00 грн.

Доказів оплати за надані послуги матеріали справи не містять.

Тому позивач просив стягнути з відповідача 26 667, 84 грн заборгованості за перевезення вантажу та 168,77 грн 3 % річних.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення щодо первісного позову, висновки суду.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Абзацом 2 пункту 2 статті 908 Цивільного кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Аналогічні приписи містяться у статті 307 Господарського кодексу України.

Згідно зі статею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Матеріали справи містять підтвердження, що позивач на виконання умов договору-заявки №КТ21-00220 від 20.05.2021 виконав міжнародне перевезення вантажу за маршрутом CarboTech AC GmbH Elisenstrabe 119, D-45139 Essen, Germany - с.Михайлин Козятинський район Вінницької області.

Більше того у відзиві на позовну заяву відповідач визнав факт надання позивачем обумовлених у договорі послуг та не заперечував щодо прострочення оплати за отримані послуги.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У заявці сторонами встановлено строк оплати 7-10 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів.

29.06.2021 позивач скерував відповідачу оригінали документів для сплати останнім 26 667, 84 грн за надані послуги. Відповідач отримав такі 05.07.2021 (трекінг №982).

Враховуючи домовленості сторін, останній день для оплати наданих послуг - 19.07.2021.

Однак у матеріалах справи відсутні докази оплати вартості наданих послуг.

Суд встановив, що курс НБУ на день розмитнення становив 33,3348 грн.

Таким чином, пред`явлена до стягнення сума заборгованості 26 667, 84 грн (800 є*33,3348 грн) є правомірною та підлягає задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 168,77 грн 3% річних за період з 20.07.20201 до 04.10.2021.

Такий розрахунок позивача є правильним та підлягає стягненню з відповідача.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення щодо зустрічного позову, висновки суду.

Відповідно до частини 1 статті 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно з статтею 313 Господарського кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У договорі-заявці №КТ21-00220 про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.05.2021 встановлено, що норма часу 48 годин на завантаження та замитнення і 48 годин на розвантаження та розмитнення. Штрафні санкції за простій становлять гривневий еквівалент 100 доларів США за кожну повну добу за межами України та 50 доларів США на території України за офіційним курсом НБУ (пункт 6 договору-заявки). Субота і неділя, а також дні державних свят не вважаються днями простою (пункт 8 Договору-заявки).

Відповідно до пункту 142 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Постановою Ради міністрів Української РСР від 27.06.1969 №401 (зі змінами), простій це затримка з вини вантажовідправника або вантажоодержувача автомобілів (автопоїздів), а також обмінних напівпричепів, поданих під вантаження або розвантаження, понад установлені строки.

Таким чином, у договорі-заявці №КТ21-00220 передбачено відповідальність за простій замовника послуг перевезення, в цьому випадку позивача за зустрічним позовом, як експедитора.

Проте у договорі-заявці №КТ21-00220 не передбачено відповідальності перевізника за порушення строків поставки.

Ототожнення поняття строк доставки вантажу та поняття простій не є допустимим, тому в задоволенні зустрічної позовної заяви про стягнення штрафних санкцій слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного відмовити.

Щодо судових витрат у первісному позові.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив суд покласти на відповідача 3 000, 00 грн витрат на правничу допомогу .

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав копію договору про правову допомогу №01/10/21-1 від 01.10.2021 (далі - договір), копію акта приймання-передачі наданих послуг від 04.10.2021 на суму 3 000,00 грн, звіт про виконання виконання договору,рахунок-фактуру №04/10/21-1 від 04.10.2021 та копію платіжного доручення №2150 від 19.10.2021 на суму 3 000, 00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі про стягнення наявної заборгованості із ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ АНДРУНЕВЧИН СОЛОМІЇ ВОЛОДИМИРІВНИ, згідно договору-заявки №КТ21-00220 від 20.05.2021 року, в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 2.8. Договору передбачено, що для надання правничої допомоги КЛІЄНТУ, АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ призначає адвоката Давидюка В`ячеслава Григоровича.

Згідно з пунктом 4.1. Договору розмір винагороди АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ за надання правничої допомоги за цим Договором становить: 500, 00грн (п`ятсот грн) надання консультацій та роз`яснень з питань стягнення заборгованості за цим Договором; 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот грн) складання позовної заяви про стягнення заборгованості за цим Договором.

Розрахунки за виконану роботу здійснюються КЛІЄНТОМ у безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ протягом трьох робочих днів з дня виставлення рахунку (пункт 4.2. Договору).

Даний договір укладений на строк один рік та набирає чинності з моменту його підписання (пункт 8.1. Договору).

Акт приймання-передачі наданих послуг від 04.10.2021, підписаний обома сторонами містить аналогічний, викладеному у пункті 4.1. договору перелік наданих послуг та вартість таких. Крім цього, у акті зазначено витрачений час на такі роботи/послуги: надання правових консультацій та роз`яснень з питань стягнення заборгованості з Фізичної особи-підприємця Андруневчин С.В. становить 0,5 год; складання позовної заяви про стягнення заборгованості з Фізичної особи-підприємця Андруневчин С.В 4 год.

За приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив щодо витрат на правничу допомогу та просив зменшити розмір таких пропорційно до 3% від розміру задоволених позовних вимог.

При цьому зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000, 00 грн значно завищена та не є співмірною зі складністю справи, складністю наданих послуг адвокатським об`єднанням послуг та часом, витраченим на їх надання, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Суд розглянув клопотання відповідача та встановив таке.

Матеріали справи містять всі необхідні докази, які підтверджують заявлений позивачем розмір витрат за надання правничої допомоги. Крім цього, суд встановив, що адвокат позивача - Давидюк В.Г. брав участь у судовому засіданні 20.12.2021 (ордер №1031524 від 17.12.2021) хоча такий вид послуг та їх вартість не зазначені ані в акті приймання-передачі послуг згідно з договором надання правничої допомоги №01/10/21-1 від 01.10.2021, ані в звіті про виконання згаданого договору.

Відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази та не встановив недотримання позивачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача (за первісним позовом) та вважає за необхідне стягнути з останнього 3000 грн витрат на правничу допомогу.

Судовий збір, на підставі приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Щодо судових витрат у зустрічному позові.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У зустрічній позовній заяві ФОП Андруневчин С.В. зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 2 500, 00 грн.

Віідповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір та інші судові витрати у разі відмови в позові покладається на позивача (в даному випадку - на відповідача за первісним позовом).

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Андруневчин Соломії Володимирівни (місце проживання: АДРЕСА_1 ідент. номер: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідент. номер: НОМЕР_4 ) 26 836, 61 грн з яких: 26 667,84 грн заборгованості, 168,77 грн 3 % річних, 2 270, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.05.2022

Суддя Галамай О.З.