РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2022Справа № 910/19556/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13; ідентифікаційний код 04704790)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс" (02000, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11; ідентифікаційний код 41166976)

про стягнення 41 611, 33 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у сумі втраченого податкового кредиту в розмірі 41 611, 33 грн у зв`язку з тим, що відповідачем не було зареєстровано 25.04.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму 248 668, 01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 позовну заяву Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду уточненої позовної заяви із приведеним у відповідність переліком додатків.

13.12.2021 до Господарського суду міста Києва на усунення недоліків позовної заяви позивачем надано уточнену позовну заяву з приведеним у відповідність переліком додатків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

04.01.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Разом з тим, суд відзначає, що у запропонований в ухвалі від 15.12.2021 п`ятнадцятиденний строк, відзиву від відповідача до суду не надійшло.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Приписами статті 10 зазначеного Закону закріплено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс" є 02000, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 направлялись судом на зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу відповідача, проте, конверт повернувся з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/19556/21 належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс" (постачальник) був укладений договір № Т/СН-50/17 за умовами якого постачальник зобов`язується у 2017 році поставити покупцю товар, зазначений у специфікації, що є додатком № 1, відповідно до цього договору, а покупець - прийняти та оплатити товар.

Найменування товару визначається згідно з Єдиним закупівельним словником ДК 021:2015. Асортимент, кількість та ціна за одиницю товару визначені в додатку № 1 до цього договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 25.04.2018, ціна договору становить 3 341 675, 61 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 556 945, 94 грн, що еквівалентно 112 729, 96 євро за офіційним курсом 1 євро = 29,47 грн., встановленим НБУ на 06.06.2017 (дата проведення електронного аукціону). Офіційний курс євро, встановленні НБУ на 24.04.2018 (дата, що передує даті фактичної поставки товару) складає 31,97 грн. за 1 євро. Оплата за договором здійснюється у гривнях". Додаток № 1 до договору "Специфікація" викладено у новій редакції, що додається до цієї угоди.

Пунктом п. 10.1. договору передбачено, що він набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2017, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою № 3 від 29.12.2017 сторони дійшли згоди продовжити дію договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, але не пізніше ніж до 01.05.2018, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної у договорі.

Дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс" зобов`язань з поставки товару підтверджується наступними документами:

- на суму 1 092 222, 00 грн. (у т.ч. 182 037,00 грн. ПДВ): приймальним актом № 4678 від 22.08.2017, видатковою накладною № 1 від 22.08.2017, товарно-транспортною накладною № Р1 від 22.08.2017, додатком до приймального акту № 4678 від 22.08.2017;

- на суму 18 777, 60 грн. (у т.ч. 3 129,60 грн. ПДВ): приймальним актом № 5088 від 13.09.2017, видатковою накладною № 5 від 13.09.2017, товарно-транспортною накладною № Р5 від 13.09.2017, додатком до приймального акту № 5088 від 13.09.2017.

- на суму 1 934 889, 34 грн. (у т.ч. 322 481,56 грн. ПДВ): приймальним актом № 1564 від 22.12.2017, видатковою накладною № 17 від 22.12.2017, товарно-транспортною накладною № Р17 від 22.12.2017, додатком до приймального акту № 1564 від 22.12.2017.

- на суму 461 246, 16 грн. (у т.ч. 76 874,36 грн. ПДВ): приймальним актом № 1512 від 28.12.2017, видатковою накладною № 21 від 28.12.2017, товарно-транспортною накладною № Р21 від 28.12.2017, додатком до приймального акту № 1512 від 28.12.2017.

У свою чергу, факт здійснення Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" оплати поставленого товару підтверджується наступними доказами: платіжним дорученням № 235 від 12.09.2017 (підстава оплати: рахунок № 1 від 22.08.2017, виставлений за поставку товару на суму 1 092 222, 00 грн., у т.ч. 182 037, 00 грн. ПДВ; платіжним дорученням № 519 від 21.09.2017 (підстава оплати: рахунок № 5 від 13.09.2017, виставлений за поставку товару на суму 18 777, 60 грн., у т.ч. 3 129, 60 грн. ПДВ; платіжним дорученням № 381 від 16.01.2018 (підстава оплати: рахунок № 21 від 21.12.2017, виставлений за поставку товару на суму 1 934 889, 34 грн., у т.ч. 322 481, 56 грн. ПДВ); платіжним дорученням № 1019 від 12.02.2018 (підстава оплати: рахунок № 26 від 27.12.2017, виставлений за поставку товару на суму 461 246, 16 грн., у т.ч. 76 874, 36 грн. ПДВ.

Як слідує із наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 217567 від 17.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс" складено, оформлено та зареєстровано в ЄРПН відповідні податкові накладні № 1 від 22.08.2017 (182 037, 00 грн.), № 5 від 13.09.2017 (3 129, 60 грн.), № 17 від 22.12.2017 (322 481, 56 грн.), № 21 від 28.12.2017 (76 874, 36 грн.).

Водночас, позивач вказує, щодо поставки, оплати товару на суму 249 668, 01 грн. (у т.ч. 41 611,33 грн. ПДВ), а також недотримання відповідачем обов`язку щодо складення та реєстрації податкової накладної, з урахуванням відповідної поставки.

Зокрема, поставка товару на суму 249 668,01 грн. (у т.ч. 41 611,33 грн. ПДВ) підтверджується: приймальним актом № 2908 від 25.04.2018, видатковою накладною № 3 від 25.04.2018, товарно-транспортною накладною № РЗ від 25.04.2018, додатком до приймального акту № 2908 від 25.04.2018.

Вартість поставленого відповідно до видаткової накладної № 3 товару було оплачена позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2562 від 15.05.2018 на суму 249 668, 01 грн., у т.ч. 41 611,33 грн. ПДВ.

Таким чином, позивач вказує, що враховуючи положення ст. 187.1, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в даному випадку, податкова накладна повинна була бути виписана відповідачем датою відвантаження товару - 25.04.2018 на суму 249 668, 01 грн.,у т.ч. 41 611,33 грн. ПДВ).

Втім, відповідачем податкової накладної оформленої відповідно до діючого законодавства Державному підприємству "Морський торговельний порт "Южний" надано не було, що було підставою для звернення підприємства з відповідним листом до постачальника за вих. № 5074/01/20/18 від 28.08.2018 з проханням терміново надати, зокрема, податкову накладну на суму 249 668, 01 грн., у т.ч. ПДВ 41 611,33 грн., складену в електронній формі та зареєстровану в ЄРПН.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що порушення відповідачем умов пп. 6.3.3 договору, а також податкового законодавства, в частині виконання обов`язку реєстрації в ЄРПН податкової накладної та її надання Державному підприємству "Морський торговельний порт "Южний", має наслідком понесення комерційним державним підприємством, яке належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України, збитків у сумі неотриманого останнім податкового кредиту у сумі 41 611,33 грн, оскільки, позивач позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 41 611,33 грн.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 6.3.3 договору постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену належним чином, оформлену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений законодавством України строк. Податкова накладна надається за допомогою програмного забезпечення "M.E.Doc Is", або іншої спеціалізованої програми на електронну адресу: виключно в електронній формі після її реєстрації в ЄРПН.

В п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно ст. 187.1 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

В п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Отже, з огляду на викладене, на відповідача був покладений обов`язок щодо складення та реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання позивача на те, що зобов`язання буде виконано, що в подальшому послугувало б підставою для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

В той час, як про це зазначає позивач та з чим у свою чергу погоджується суд, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки контролюючим органом.

Таким чином, оскільки, податкова накладна не була зареєстрована відповідачем в Єдиному реєстрі податкових накладних, у позивача відсутні правові підстави для включення сплаченої ним відповідно до платіжного доручення № 2562 від 15.05.2018 суми ПДВ в розмірі 41 611,33 грн. до податкового кредиту, зокрема, з огляду на те, що нормами абз. 3 п. 198.6 ст. 198, абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено причинно-наслідковий зв`язок між фактом реєстрації податкової накладної та виникненням права у платника податку нараховувати певні суми як такі, що відносяться до податкового кредиту.

Так, п.14.1.181 ст.14 ПК України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом пп. у "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому пункту 198.6 ст. 198 ПК України документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Таким чином, порушення відповідачем пп. 6.3.3. договору, а також податкового законодавства, в частині виконання обов`язку реєстрації в ЄРПН податкової накладної та її надання Державному підприємству "Морський торговельний порт "Южний" (ст. 187, 201 ПК України), має своїм наслідком понесення комерційним державним підприємством, яке належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України, збитків у сумі неотриманого ним податкового кредиту у сумі 41 611, 33 грн, оскільки, позивач позбавлений можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 41 611,33 грн.

В п. 4.14 Статуту Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" передбачено, що збитки, завдані підприємству в результаті порушення його майнових прав громадянами, юридичними особами, у тому числі державними органами та органами місцевого самоврядування, відшкодовуються підприємству відповідно до закону.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) походи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрат або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

За таким обставин, протиправна поведінка відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язань, а саме пп. 6.3.3. договору, та норм Податкового кодексу України в даному випадку свідчать про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, та є у причинно-наслідковому зв`язку між бездіяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс" щодо невиконання обов`язку реєстрації та надання податкової накладної, та як наслідок, неможливістю включення Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" суми ПДВ до податкового кредиту що, в свою чергу, позбавило останнього можливості скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 41 611,33 грн., що є беззаперечними збитками для підприємства.

У зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими та відлягають задоволенню.

Частинами 1, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Марін Індастріал Сервіс" (02000, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11; ідентифікаційний код 41166976) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13; ідентифікаційний код 04704790) збитки в сумі втраченого податкового кредиту, що становить 41 611 (сорок одна тисяча шістсот одинадцять) грн 33 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 26.04.2022

Суддя Д.О. Баранов