ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2022 р. Справа№ 910/7238/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Горобця Вадима Григоровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 (повний текст складено 03.11.2021)

у справі № 910/7238/21 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом фізичної особи-підприємця Горобця Вадима Григоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

про стягнення 148 730,03 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Горобець Вадим Григорович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" суми 148 730,03 грн, з яких: 111 000,00 грн безпідставно отриманих коштів, 11060,81 грн інфляційних втрат, 6162,61 грн 3% річних та 20506,61 грн процентів за користування чужими коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було помилково перераховано відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 111 000,00 грн, які останній на вимогу позивача не повернув.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Горобець Вадим Григорович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що відповідачем не доведена наявність в діях (бездіяльності) позивача складу цивільного правопорушення, зокрема не надано належних доказів втрати (нестачі) майна або його пошкодження з вини позивача.

За таких обставин, позивач стверджує, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків щодо доведення наявності у відповідача збитків, які нібито були завдані позивачем.

Узагальнений виклад позиції відповідача

Відповідач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021, апеляційну скаргу по справі № 910/7238/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7238/21.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/7238/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Горобця Вадима Григоровича на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/7238/21. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (право володілець, відповідач) та фізичною особою-підприємцем Горобцем Вадимом Григоровичем (користувач, позивач) укладено договір комерційної концесії № К-187, за умовами якого правоволоділець надає на платній основі користувачу право на використання торгівельних марок, а саме: знак для товарів та послуг "Нова Пошта", що охороняється Свідоцтвом України №191046, виданим 10.09.2014; знак для товарів та послуг "доставка майбутнього", що охороняється Свідоцтвом України №191058, виданим 10.09.2014; знак для товарів та послуг "сургучева печатка", що охороняється Свідоцтвом України №76983, виданим 25.05.2007.

Пунктом 3.6 вказаного договору передбачено, що торгівельні марки надаються користувачу з метою здійснення останнім підприємницької діяльності з використанням вказаних у цьому договорі торгівельних марок та з метою відкриття нових відділень під торгівельними марками правоволодільця.

01.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (замовник) та фізичною особою-підприємцем Горобцем Вадимом Григоровичем (партнер) укладено договір надання послуг №У-187 (надалі - договір №У-187), за яким партнер зобов`язується за плату надати замовнику послуги, зазначені в п. 1.2 договору (надалі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти надані належним чином послуги та здійснити оплату в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору №У-187 партнер надає наступні послуги: приймання відправлень від замовника для доставки відправлень територією України та видача прийнятих відправлень клієнтам замовника (одержувачам відправлень); приймання/забір відправлень від клієнтів замовника (відправників відправлень) для доставки відправлень замовнику; організація доставки або доставка власними силами відправлення у місця призначення, вказані замовником; зберігання прийнятих від замовника/клієнтів замовника відправлень до моменту видачі відправлень замовнику або клієнтам замовника; повернення замовнику не вручених відправлень; інші послуги, що пов`язані з прийманням/видачею/доставкою відправлень замовнику/клієнтам замовника.

Відповідно до долучених до позову платіжних доручень №342 від 25.04.2019 на суму 22200,00 грн, №358 від 21.05.2019 на суму 22200,00 грн, №373 від 21.06.2019 на суму 22200,00 грн, №387 від 19.07.2019 на суму 14400,00 грн, №399 від 21.08.2019 на суму 30000,00 грн позивач перерахував відповідачу грошові кошти у загальній сумі 111 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджував, що грошові кошти у сумі 111 000,00 грн перераховані на рахунок відповідача помилково, а тому на підставі ст.ст. 1212 Цивільного кодексу України підлягають поверненню позивачу.

У зв`язку з неповерненням відповідачем суми 111 000,00 грн, як помилково сплаченої позивачем, останнім було нараховано відповідачу на вищевказану суму інфляційні втрати, 3% річних та проценти за користування чужими коштами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Апеляційний господарський суд погоджується з даними висновками місцевого господарського суду та зазначає з приводу викладених в апеляційній скарзі доводів наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами укладеного між сторонами договору №У-187 позивач надав, зокрема, послуги з приймання відправлень для доставки відправлень територією України та видачі прийнятих відправлень клієнтам замовника.

Згідно з п.п. 2.1.13 договору №У-187 партнер зобов`язаний забезпечити схоронність та цілісність відправлень прийнятих від замовника/клієнтів замовника.

Підпунктом 3.2.3 договору №У-187 передбачено, що замовник має право вимагати від партнера відшкодування збитків, завданих йому в результаті невиконання/неналежного виконання партнером зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 4.4 договору №У-187 у випадку пошкодження, нестачі або втрати відправлення, що сталося з вини партнера чи третіх осіб, залучених партнером для виконання покладених на партнера зобов`язань, партнер зобов`язаний відшкодувати замовнику всі завдані збитки, які виникли в результаті пошкодження, нестачі або втрати відправлення, у тому числі збитки у розмірі вартості відправлення, що зазначена у відповідній експрес-накладній. Партнер повинен компенсувати збитки, зазначені у цьому пункті договору протягом 20 календарних днів з дати складання акту нестачі. Акт нестачі складається за участі представника замовника та партнера та підписується сторонами. У акті нестачі вказуються експрес-накладні відправлення по яких були втрачені/пошкоджені та інші дані. У разі немотивованої відмови партнера від підписання акту нестачі, замовник вказує про це у акті нестачі та підписує його в односторонньому порядку. Підписанням цього договору партнер підтверджує та погоджується, що акт нестачі, складений замовником в односторонньому порядку, згідно умов цього пункту договору, має юридичну силу, а всі відправлення зазначені в акті нестачі є втраченими/пошкодженими партнером.

У платіжних дорученнях №342 від 25.04.2019, №358 від 21.05.2019, №373 від 21.06.2019, №387 від 19.07.2019, №399 від 21.08.2019 у графі "Призначення платежу" вказано: "Компенсація завданої шкоди на користь підприємства від Горобця Вадима Григоровича , ІПН НОМЕР_1 ".

Як вбачається з долученого до матеріалів справи висновку службової перевірки від 25.03.2019, інспектором регіонального відділу безпеки Центрального регіону Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" Георгіцею О.Л. було встановлено факти підміни вантажів у партнерському відділенні фізичної особи-підприємця Горобця Вадима Григоровича в с. Стецьківка Сумського району Сумської області; всього на відділенні під час перевірки виявлено 116 пустих пакувань посилок та відсутність 86 посилок повністю, загальна оголошена вартість яких склала 111000,00 грн.

Для долучення до матеріалів справи відповідачем було надано належним чином засвідчену копію заяви фізичної особи-підприємця Горобця Вадима Григоровича від 25.03.2019 на ім`я директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", в якій позивач визнає, що в період з 01.01.2019 по 19.03.2019 з його вини Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" завдано матеріальних збитків на суму 111000,00 грн. У вказаній заяві позивач зазначив, що розмір шкоди згоден добровільно відшкодувати на користь товариства рівними частинами щомісяця до повного погашення розміру збитків, починаючи з 01.04.2019 в сумі 22200,00 грн на термін 5 місяців шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок товариства.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивач факт підписання ним вищевказаної заяви заперечував та стверджував, що в даному випадку з боку посадових осіб відповідача має місце шахрайство та підробка офіційних документів.

Однак, належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України підробки документа (заяви від 25.03.2021) або вчинення посадовими особами відповідача шахрайських дій, позивач суду не надав. Так само позивачем допустимими доказами (зокрема, висновком експерта) не спростовано того факту, що підпис на заяві від 25.09.2019 виконано Горобцем Вадимом Григоровичем, а не іншою особою. В ході розгляду справи питання щодо проведення почеркознавчої експертизи позивачем також не ставилося.

За таких обставин, заява від 25.09.2021 була правомірно прийнята судом першої інстанції, як доказ визнання позивачем факту завдання відповідачу збитків у розмірі 111 000,00 грн та взяття на себе зобов`язань відшкодувати шкоду у визначеному у даній заяві порядку.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами існували договірні відносини щодо прийняття, організації доставки, доставки та зберігання відповідачем відправлень клієнтів позивача.

При цьому, обставини справи свідчить про те, що позивач визнав факт завдання відповідачу збитків у розмірі 111 000,00 грн та зобов`язався їх відшкодувати протягом 5 місяців, здійснюючи щомісячні платежі. У платіжних дорученнях №342 від 25.04.2019, №358 від 21.05.2019, №373 від 21.06.2019, №387 від 19.07.2019, №399 від 21.08.2019 прямо вказувалося, що кошти сплачуються як компенсація завданої шкоди на користь відповідача від Горобця Вадима Григоровича .

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини виключають можливість кваліфікувати сплачені позивачем на користь відповідача грошові кошти у сумі 111 000,00 грн як безпідставно отримане майно в розумінні ст.ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, враховуючи, що платежі за платіжними дорученнями №342 від 25.04.2019, №358 від 21.05.2019, №373 від 21.06.2019, №387 від 19.07.2019, №399 від 21.08.2019 здійснювалися позивачем не одноразово, а щомісячно протягом 5 місяців із чіткою вказівкою на їх призначення як відшкодування шкоди, доводи позивача про те, що грошові кошти були перераховані відповідачу помилково, оцінюються судовою колегією критично.

Таким чином, з урахуванням у даному випадку сукупності встановлених вище фактів та положення ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги щодо 111 000,00 грн безпідставно отриманих коштів, а також нарахованих на цю суму інфляційних втрат, 3% річних та процентів за користування чужими коштами, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційні скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Отже висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Горобця Вадима Григоровича залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/7238/21 - без змін.

Матеріали справи № 910/7238/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна