ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року Черкаси справа №925/159/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «КОМПАНІЯ «ТЕТРА-АУДИТ»

до Приватного акціонерного товариства «ВАТУТІНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ»

про стягнення 21 000,31 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «КОМПАНІЯ «ТЕТРА-АУДИТ» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «ВАТУТІНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ», у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання аудиторських послуг №16/2019-У від 18.03.2019 у розмірі 21000,31 грн з яких: 15000 грн сума основного боргу, 2551,96 грн інфляційні втрати, 1089,86 грн три відсотка річних, 2358,49 грн сума пені та відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 18.03.2019 по 23.08.2019 позивач надав, а відповідач прийняв послуги за договором на загальну суму 15000,00 грн, однак відповідач свої зобов`язання з оплати вартості послуг не виконав, надані позивачем послуги не оплатив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку останній просить суд стягнути у примусовому порядку разом із пенею, інфляційними витратами та 3% річними.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.02.2022 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановив строк для подання заперечень на відповідь на відзив (у разі їх наявності) не пізніше 21.03.2022, позивачу встановлено строк на подачу відповіді на відзив відповідача на позов не пізніше 11.03.2022.

03.03.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві відповідач зазначив, що строк нарахування пені за порушення умов договору закінчився 23.02.2020, тобто після шестимісячного строку, передбаченого приписами частини 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

18.03.2019 між Приватним акціонерним товариством «ВАТУТІНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «КОМПАНІЯ «ТЕТРА-АУДИТ» було укладено договір про надання аудиторських послуг (завдання з надання впевненості, що не є аудитом чи оглядом історичної фінансової інформації) №16/2019-У (далі договір). За умовами цього договору у порядку, визначеному договором, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню аудиторських послуг - виконання завдання з надання впевненості, що не є аудитом чи оглядом історичної фінансової інформації - щодо звіту про корпоративне управління емітента, що підлягає включенню до річної інформації про емітента за 2018 звітний рік відповідно до статті 40, 401 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» від 23.02.2006 №3480-IV (із змінами) (пункт 1.1 договору).

Виконання умов цього договору, передбачених у пункті 1.1 цього договору, оформлюється актом виконаних робіт (наданих послуг) (пункт 5.1 договору).

Замовник зобов`язаний прийняті надані послуги і надати виконавцю підписаний акт виконаних робіт (наданих послуг) у п`ятиденний строк із моменту його одержання (пункт 5.2 договору).

За послуги передбачені пунктом 1.1 договору, замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі 15000,00 грн, у тому числі 2500,00 грн (пункт 6.1 договору).

Оплата здійснюється замовником у безготівковій формі шляхом перерахування 100% суми винагороди на поточний рахунок виконавця протягом трьох робочих днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг (пункт 6.2 договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором замовник та виконавець несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства України та умов договору (пункт 8.1 договору).

Замовник несе відповідальність за несвоєчасність виплати виконавцю винагороди, передбаченої розділом 6 договору, і в разі прострочення платежів сплачує виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення (пункт 8.3.1 договору).

Строк дії договору розпочинається з дати його укладення і діє до повного виконання умов цього договору (пункт 9.2 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками замовника та виконавця та скріплений відповідними печатками підприємств.

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв аудиторські послуги згідно з умовами договору на загальну суму 15000,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000054 від 23.08.2019, який підписаний уповноваженими представниками замовника та виконавця.

Відповідач за надані позивачем аудиторські послуги не розрахувався у строк, який встановлений умовами договору, що і стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у сумі 15000,00 грн, яку позивач просить суд стягнути у примусовому порядку разом із пенею, інфляційними витратами та 3% річними.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з надання послуг, на підставі укладеного між сторонами договору, які урегульовані зокрема главою 63 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами договору оплата здійснюється замовником у безготівковій формі шляхом перерахування 100% суми винагороди на поточний рахунок виконавця протягом трьох робочих днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг. Отже, у силу наведених правових норм після отримання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від позивача, у відповідача винник обов`язок з оплати вартості наданих аудиторських послуг протягом трьох робочих днів з моменту підписання сторонами цього акту. Факт виконання надання послуг підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000054 від 23.08.2019, який підписаний уповноваженими представниками замовника та виконавця, отже відповідач зобов`язаний був розрахуватися за надані послуги до 28.08.2019. Відсутність претензій відповідача щодо якості, строків та повноти наданих позивачем послуг є доказом належного виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором. Сума наданих, але не оплачених послуг становить 15000,00 грн.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного Кодексу України та статті 193 Господарського Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а тому посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання своїх грошових зобов`язань є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, наявність і розмір боргу в сумі 15000,00 грн позивачем доведені належними, достатніми та допустимими доказами, вимоги позивача відповідачем не спростовані, тому зазначена сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку. Вказаний розмір заборгованості не заперечений відповідачем, відтак вимога про його стягнення з відповідача є обґрунтованою та доведеною.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (стаття 216 Господарського Кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності..

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідальність за несвоєчасну виплату винагороди виконавцю передбачена пунктом 8.3.1 договору у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. На підставі наведених положень договору позивач нарахував відповідачу 2358,49 грн пені за період з 31.01.2021 до 01.02.2022.

У відзиві на позов, відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення пені.

Згідно з приписами статті 257, частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Приписами статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5).

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу (частина 1 статті 260 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 253, частиною 1 статті 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до частини 1 статті 259 цього Кодексу позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з положеннями статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних відносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу. У зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане (пункти 2.3, 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Факт порушення грошових зобов`язань є доведеним, однак вирішуючи спір у цій частині, суд враховує, що право на нарахування пені виникло у позивача на наступний день з дати прострочення відповідачем строку оплати наданих послуг, тобто з 29.08.2019. Умов щодо збільшення строку нарахування пені, договір не містить. Отже, період за який у позивача виникло право на нарахування пені становить з 29.08.2019 до 29.02.2020.

Враховуючи положення частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України та відсутність у договорі положень щодо збільшеного строку для нарахування пені, суд вважає, що нарахування позивачем пені за період з 31.01.2021 до 01.02.2022 є безпідставним. Відтак, у разі якщо суд встановить, що позовні вимоги є необґрунтованими ним не застосовуються наслідки спливу позовної давності.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі наведених положень, позивач нарахував відповідачу 1089,86 грн 3% річних та 2551,96 грн інфляційних витрат (за період прострочення з 01.09.2019 до 01.02.2022), які також просить стягнути з останнього.

Судом перевірений розрахунок позивача з урахуванням наведених вище положень законодавства, вихідних даних та строку їх нарахування та встановлено, що нараховані позивачем розмір 3% річних та інфляційних за вказані періоди не перевищує розміру можливого стягнення, тому вимоги позивача у цій частині підлягають до задоволення у сумі, яка визначена позивачем.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «КОМПАНІЯ «ТЕТРА-АУДИТ» підлягають до часткового задоволення у частині стягнення 15000,00 грн основної заборгованості, 1089,86 грн 3% річних та 2551,96 грн інфляційних витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2202,37 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВАТУТІНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «КОМПАНІЯ «ТЕТРА-АУДИТ» 15000,00 грн основної заборгованості, 1089,86 грн 3% річних, 2551,96 грн інфляційних витрат та 2202,37 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко