ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа№ 910/7610/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Бауліна В.О.,

від відповідача: Пойда О.А.,

від третьої особи: Тищенко А.В.

розглянувши апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 (повний текст складено 06.12.2021)

у справі № 910/7610/20 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Трансамміак"

до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак"

про визнання права, зобов`язання вчинити дії та внесення змін до контракту,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору:

Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот"

до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак"

про визнання права, зобов`язання вчинити дії та внесення змін до контракту,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави заявлених вимог.

У вересні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Тольяттіазот» (далі - ПАТ «Тольяттіазот») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якому просить:

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" на отримання від Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" (далі - ДП "Укрхімтрансаміак") щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту №026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак" починаючи з січня 2018 року до дати судового рішення про задоволення позову в даній справі оформити та надати ПАТ "Тольяттіазот" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту, з зазначенням в них показів приладів обліку на НС-9, а починаючи з дати вступу судового рішення в законну силу оформлювати та надавати ПАТ «Тольяттіазот» щотижневі акти згідно з п. 3.2 Контракту із зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак" починаючи з січня 2018 року до дати судового рішення про задоволення позову в даній справі оформити та надати ПАТ "Тольяттіазот" акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження відповідно до п. 3.1 Контракту із зазначенням в ньих показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки" та в подальшому оформлювати та надавати такі акти;

4) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту №026/А/2007 від 24.12.2007 в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «Тольяттіазот» зазначає, що оскільки воно є стороною контракту № 026/А/2007 від 24.12.2007 (далі - контракт), то право на предмет спору (право вимагати від відповідача надавати акти, складені згідно з умовами п. п. 3.1, 3.2 контракту, та вимоги про внесення змін до контракту шляхом визнання укладеною додаткової угоди до контракту) належить саме ПАТ «Тольяттіазот».

ПАТ «Тольяттіазот» зазначає, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням ДП "Укрхімтрансаміак" умов контракту.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ПАТ «Тольяттіазот» до ДП «Укрхімтрансаміак» про визнання права, зобов`язання вчинити дії та внесення змін до контракту залишено без розгляду.

Ухвала господарського суду першої інстанції мотивована тим, що ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" у п. 8.2 контракту погодили, що всі спори і розбіжності, що виникли за контрактом, чи у зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021, ПАТ «Тольяттіазот» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Тольяттіазот» вказує, що господарський суд першої інстанції порушив норми процесуального права (п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України), не врахував імперативні положення ч. 14 ст. 30 ГПК України та проігнорував висновки Верховного Суду щодо розгляду вимог третьої особи, заявлених відповідно до приписів ст. 49 ГПК України.

Скаржник вважає, що підстави для залишення позову третьої особи без розгляду відсутні, оскільки ПАТ «Тольяттіазот» - третя особа та є лише сonsortes litis (учасником справи), а не стороною у справі. Оскільки п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України може бути застосований лише у випадку, коли угода про передачу справи на вирішення міжнародного комерційного арбітражу укладена між сторонами справи, то у цьому випадку підстави для застосування вказаної норми відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7610/20. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 до надходження матеріалів справи №910/7610/20.

17.01.2022 матеріали справи № 910/7610/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7610/20. Розгляд справи призначено на 14.02.2022. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу. Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Владимиренко С.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 прийнято апеляційну скаргу ПАТ «Тольяттіазот» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7610/20 до провадження у визначеному складі суду.

У судовому засіданні 14.02.2022 у розгляді справи оголошено перерву до 21.02.2022.

У судовому засіданні 21.02.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного суду.

Позиції учасників справи.

ДП «Укрхімтрансаміак» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують викладені в оскаржуваній ухвалі висновки місцевого господарського суду та підтверджують встановлення всіх обставин справи, а також дотримання норм процесуального права.

ПАТ «Тольяттіазот» у відповіді на відзив навело свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

24.12.2007 ДП «Укрхімтрансаміак» (виконавець) та ПАТ «Тольяттіазот» (замовник) уклали контракт №026/А/2007, за умовами якого виконавець надає послуги з транзиту аміаку рідкого технічного російського походження, який постачається замовником, а також інші послуги, безпосередньо пов`язані з виконанням зобов`язань перед замовником за контрактом.

У п. 8.2 контракту ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" погодили, що всі спори і розбіжності, що виникли за контрактом, чи у зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 прийнято позовну заяву ПАТ «Трансамміак» та ПАТ «Тольяттіазот» до розгляду та відкрито провадження в справі №910/13570/19, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 постановлено, зокрема:

- роз`єднати позовні вимоги ПАТ «Трансамміак» та ПАТ «Тольяттіазот» до ДП «Укрхімтрансаміак»:

1) визнати право ПАТ «Тольяттіазот» та ПАТ «Трансамміак» на отримання від ДП «Укрхімтрансаміак» щотижневих проміжних актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування аміакопроводом до ОПЗ, складених на підставі показів приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно з умовами п. 3.2 Контракту №026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007;

2) зобов`язати ДП «Укрхімтрансаміак», починаючи з січня 2018 року, оформлювати та надати ПАТ «Тольяттіазот» та ПАТ «Трансамміак» акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, із зазначенням в них показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ «Тольяттіазот» до ОПЗ, та з виключенням слів «поставлено» та «поставлено в аммиакопровод для транспортировки»;

3) зобов`язати ДП «Укрхімтрансаміак», починаючи з січня 2018 року, оформляти та надавати ПАТ «Тольяттіазот» та ПАТ «Трансамміак» щотижневі акти згідно з п. 3.2 Контракту із зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь ПАТ «Тольяттіазот» вартість втрат в 2018 році в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту №026/А/2007 від 24.12.2007 в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви,

виділивши їх у самостійні провадження;

- позовні вимоги ПАТ «Тольяттіазот» до ДП «Укрхімтрансаміак»:

1) визнати право ПАТ «Тольяттіазот» на отримання від ДП «Укрхімтрансаміак» щотижневих проміжних актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування аміакопроводом до ОПЗ, складених на підставі показів приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно з умовами п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП «Укрхімтрансаміак», починаючи з січня 2018 року, оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, із зазначенням в них показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ «Тольяттіазот» до ОПЗ, та з виключенням слів «поставлено» та «поставлено в аммиакопровод для транспортировки»;

3) зобов`язати ДП «Укрхімтрансаміак» починаючи з січня 2018 року оформляти та надавати ПАТ «Тольяттіазот» щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту із зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь ПАТ «Тольяттіазот» вартість втрат в 2018 році в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту №026/А/2007 від 24.12.2007 в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

розглядати в межах справи №910/13570/19;

- позовні вимоги ПАТ «Трансамміак» до ДП «Укрхімтрансаміак»:

1) визнати право ПАТ «Трансамміак» на отримання від ДП «Укрхімтрансаміак» щотижневих проміжних актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі показів приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно з умовами п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП «Укрхімтрансаміак» починаючи з січня 2018 року оформлювати та надати ПАТ «Трансамміак» акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, із зазначенням в них показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ «Тольяттіазот» до ОПЗ, та з виключенням слів «поставлено» та «поставлено в аммиакопровод для транспортировки»;

3) зобов`язати ДП «Укрхімтрансаміак» починаючи з січня 2018 року оформляти та надавати ПАТ «Трансамміак» щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту із зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту №026/А/2007 від 24.12.2007 в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

виділити у самостійне провадження з наступним присвоєнням цим вимогам окремого номеру справи.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.06.2020 позовні вимоги ПАТ "Трансамміак" до ДП "Укрхімтрансаміак" про визнання права, зобов`язання вчинити дії, внесення змін до Контракту №026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007 виділено у самостійне провадження з присвоєнням цим вимогам номеру справи №910/7610/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 позовну заяву ПАТ "Трансамміак" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 позовну заяву ПАТ "Трансамміак" повернуто заявникові.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14.12.2020, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2020 у справі №910/7610/20 скасовано, справу №910/7610/20 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 позовну заяву ПАТ «Трансамміак» залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 позовну заяву вирішено вважати неподаною та повернуто ПАТ «Трансамміак».

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 апеляційну скаргу ПАТ «Трансамміак» задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/7610/20 скасовано, матеріали справи №910/7610/20 повернуто на розгляд до Господарського суду міста Києва.

27.05.2021 матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 зупинено провадження в справі №910/7610/20 до перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 у справі №910/7610/20 в порядку касаційного провадження, матеріали справи №910/7610/20 надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 поновлено провадження в справі №910/7610/20 та призначено підготовче засідання.

20.09.2021 ПАТ "Тольяттіазот" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якому заявило вимоги, наведені вище за текстом цієї постанови.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом позов ПАТ "Тольяттіазот" та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

ДП «Укрхімтрансамміак» до початку розгляду справи по суті надало заперечення проти вирішення спору за позовною заявою ПАТ "Тольяттіазот" в господарському суді в порядку п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, у якому просило позов ПАТ "Тольяттіазот" залишити без розгляду.

У поданому запереченні ДП «Укрхімтрансамміак» вказує, що предметом спору за позовом ПАТ "Тольяттіазот" є вимоги про визнання права, зобов`язання вчинити дії, внесення змін до Контракту. Відповідно до розділу 8 Контракту всі спори і розбіжності, що виникають у сторін контракту і пов`язані з контрактом, вирішуються у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України (надалі - МКАС при ТПП України). Так, у п. 8.2 Контракту сторони погодили, що всі спори і розбіжності, що виникли за цим контрактом, чи у зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються зі ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1, 2 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

ПАТ "Трансамміак" та ПАТ "Тольяттіазот" є юридичними особами, які зареєстровані та діють відповідно до законодавства Російської Федерації, а ДП "Укрхімтрансаміак" - юридичною особою, яка зареєстрована та діє відповідно до законодавства України.

Статтею 366 ГПК України визначено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено підстави визначення підсудності справ судам України, а ст. 77 цього Закону - виключна підсудність справ з іноземних елементом судам України.

Отже, перш ніж вирішувати спір з вимогою до юридичної особи - нерезидента за нормами Господарського процесуального кодексу України, суд повинен визначити, чи підсудна справа за участю іноземної особи господарським судам України на підставі норм Закону України "Про міжнародне приватне право" та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 910/11287/16.

За змістом ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.

Стаття 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначає, що "арбітраж" - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж").

За змістом статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. У разі подання позову, зазначеного в пункті 1 цієї статті, арбітражний розгляд проте може бути розпочато або продовжено і арбітражне рішення може бути винесено, поки сперечання про підсудність чекають розв`язання в суді.

Арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект).

Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві.

Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10.06.1958, далі - Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав.

Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом (ч. 5 ст. 4 ГПК України).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

У постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті; господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди; суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має відбуватися арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

Під час вирішення питання залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, господарський суд має встановити наявність сукупності таких умов: існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушено у державному суді, належить до компетенції Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України; від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; встановлення судом prima facie дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" у п. 8.2 контракту погодили, що всі спори і розбіжності, що виникли за контрактом, чи у зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту.

Таким чином, ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" вільно, самостійно, на власний розсуд, тобто за волевиявленням обох сторін уклали вищевказану угоду, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

У свою чергу наведені приписи п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачають саме імперативний обов`язок суду залишити позов без розгляду не просто за фактом, що сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, а саме якщо будь-яка із сторін цієї угоди, зокрема і відповідач, попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору і не пізніше початку розгляду справи по суті.

Тобто, фактично законодавець дає сторонам можливість як за волевиявленням всіх сторін укласти арбітражу угоду, так і за їх спільним волевиявленням змінити арбітражну підсудність та розглядати справу у відповідному господарському суді України, яке виражається в тому, що одна зі сторін угоди передає спір до такого суду і жодна зі сторін вказаної арбітражної угоди не заявляє заперечень проти цього до подання своєї першої заяви щодо суті спору і до початку розгляду справи по суті. Наведену правову позицію викладено Касаційним господарським судом у постанові від 16.01.2020 у справі №908/2743/18.

Господарський суд першої інстанції надав належну оцінку доводам ПАТ «Тольяттіазот» (третьої особи) про відсутність підстав для застосування положень п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки третя особа не є стороною, а є лише учасником справи та між ПАТ "Трансамміак" та ДП "Укрхімтрансаміак" не досягалася угода про передачу спорів, що виникають між ними, на розгляд міжнародного арбітражу.

Зокрема, місцевий господарський суд доцільно вказав, що такі доводи є необґрунтованими, оскільки, по-перше, відповідно до положень ч. 3 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. По-друге, спір за позовом третьої особи стосується саме виконання укладеного між ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" контракту №026/А/2007 від 24.12.2007, що свідчить про наявність у ДП "Укрхімтрансаміак" як сторони контракту права заперечувати проти вирішення спору в господарському суді, що, у свою чергу, має наслідком застосування судом до позову третьої особи приписів п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України. По-третє, суд первісний позов ПАТ "Трансамміак" не залишає без розгляду.

Суд також зазначив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/13570/19 аналогічний за змістом позов ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" з підстав наявності арбітражного застереження в контракті №026/А/2007 від 24.12.2007 було залишено без розгляду, ухвала суду переглядалась в порядку апеляційного та касаційного провадження та постановами Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2020 залишена без змін.

Враховуючи, що між ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" укладено арбітражну угоду про те, що спори і розбіжності, що виникли за контрактом №026/А/2007 від 24.12.2007 чи у зв`язку з ним, підлягають передачі на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; ДП "Укрхімтрансаміак" до початку розгляду справи по суті подало клопотання, у якому заперечило проти вирішення позову третьої особи в господарському суді; в матеріалах справи відсутні докази, що арбітражна угода між ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" про передачу спору (що виникає у сторін контракту і пов`язаний з контрактом) на вирішення МКАС при ТПП України є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову третьої особи без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Апеляційний господарський суд щодо тотожних доводів ПАТ «Тольяттіазот» у апеляційній скарзі додатково зазначає таке.

Статтею 49 ГПК України встановлено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (ч. 3 ст. 45 ГПК України).

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Наведене у сукупності свідчить, що оскільки у правовому статусі треті особи, які заявляють самостійні вимоги, прирівнюються до позивача, то відповідно і всі правові наслідки, які застосовуються до поданої позивачем позовної заяви, поширюють свою дію і на позов, поданий такими (третіми) особами. Таким чином суд може в т.ч. залишити такий позов без розгляду.

Щодо посилань скаржника на судову практику Верховного Суду колегія суддів зазначає, що у вказаних апелянтам справах касаційний суд не робив висновків щодо можливості застосування до позову третьої особи з самостійними вимогами приписів п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Доводи скаржника з посиланням на висновок Верховного Суду у справі №572/3632/15-ц про відсутність підстав для залишення позову третьої особи без розгляду, оскільки третя особа (у цьому випадку - ПАТ «Тольяттіазот») та є лише сonsortes litis (учасником справи), а не стороною у справі, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що висновки у справі №572/3632/15-ц стосуються третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в той час як у цій справі третя особа такі самостійні вимоги заявляє.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала місцевого господарського суду у цій справі є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 271, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7610/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі №910/7610/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на апелянта.

4. Справу №910/7610/20 повернути до Господарського суду міста Кєива

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 (Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) та продовженням строку дії воєнного стану (Укази Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX), а також перебуванням судді Євсікова О.О. на лікарняному з 04.04.2022 по 22.04.2022 включно повний текст постанови складено 27.04.2022.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак