ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. Справа№ 910/9577/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорногуза М.Г.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 17.02.2022 року у справі №910/9577/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021, повний текст якого складено 01.12.2021

у справі №910/9577/21 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до 1. Міністерства енергетики України, 2. Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Запорізька обласна державна адміністрація

про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження пам`яткою архітектури та містобудування, історії шляхом визнання незаконним та скасування наказу, в частині припинення права власності та зобов`язання повернути об`єкт нерухомості.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року заступник керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду м. Києва з вимогами до Міністерства енергетики України (далі - відповідач 1) та Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (далі - відповідач 2, ПАТ "Запоріжжяобленерго"), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Запорізької обласної державної адміністрації про:

- усунення перешкоди власнику - Фонду державного майна України у користуванні та розпорядженні пам`яткою архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції", що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73, (літ. А-2, інвентарні номери 1.70010 та 1.20053, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101 та 101 відповідно) шляхом визнання незаконним та скасування п. 1 наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 03.07.1995 № 115 "Про створення державної акціонерної енергопостачальної компанії "Запоріжжяобленерго", яким затверджено Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Виробничого об`єднання "Дніпроенерго", у частині невключення до п. 14 Акта вказаної пам`ятки архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції", яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73, як об`єкта, що підлягає виключенню з вартості цілісного майнового комплексу;

- припинення права приватної власності ПАТ "Запоріжжяобленерго" на пам`ятку архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції" - об`єкт нерухомого майна: будівля, майстерні інв. № 1.20053 - приміщення № 1 в літ. А-2, загальною площею 503,8 кв. м, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова і Горького), 73 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- припинення права приватної власності ПАТ "Запоріжжяобленерго" на пам`ятку архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції" - об`єкт нерухомого майна: будівля, контролерів інв. № 1.70010 - приміщення № 2 в літ. А-2, загальною площею 648 кв. м, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" повернути пам`ятку архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції", що розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Поштова (Горького), 73 (літ. А-2, інвентарні номери 1.70010 та 1.20053 реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101 та 101 відповідно) державі в особі Фонду державного майна України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що право приватної власності на "Будинок першої теплоелектростанції" за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73 порушує вимоги норм частини другої ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", яка встановлює заборону приватизації пам`яток історії та культури, що становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність для всього суспільства.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.11.2021 № 910/9577/21 позов задоволено повністю.

Усунено перешкоди власнику - Фонду державного майна України у користуванні та розпорядженні пам`яткою архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції", що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73, (літ. А-2, інвентарні номери 1.70010 та 1.20053, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101 та 101 відповідно) шляхом визнання незаконним та скасування п. 1 наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 03.07.95 № 115 "Про створення державної акціонерної енергопостачальної компанії "Запоріжжяобленерго", яким затверджено Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Виробничого об`єднання "Дніпроенерго", у частині невключення до п. 14 Акта вказаної пам`ятки архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції", яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73, як об`єкта, що підлягає виключенню з вартості цілісного майнового комплексу.

Припинено право приватної власності ПАТ "Запоріжжяобленерго" на пам`ятку архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції" - об`єкт нерухомого майна: будівля, майстерні інв. № 1.20053 - приміщення № 1 в літ. А-2, загальною площею 503,8 кв. м, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Припинено право приватної власності ПАТ "Запоріжжяобленерго" на пам`ятку архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції" - об`єкт нерухомого майна: будівля, контролерів інв. № 1.70010 - приміщення № 2 в літ. А-2, загальною площею 648 кв. м, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Зобов`язано ПАТ "Запоріжжяобленерго" повернути пам`ятку архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції", що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73 (літ. А-2, інвентарні номери 1.70010 та 1.20053, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101 та 101 відповідно) державі в особі Фонду державного майна України.

Стягнуто з Міністерства енергетики України на користь Запорізької обласної прокуратури 4540,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з ПАТ "Запоріжжяобленерго" на користь Запорізької обласної прокуратури 4540,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що оскільки на території Запорізької області, серед іншого, згідно закону не підлягає приватизації "Будинок першої теплоелектростанції", розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (Поштова), 73, то указана пам`ятка не може перебувати у приватній власності, а власником такого майна може бути лише держава або територіальна громада.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2021 у справі № 910/9577/21 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що:

- по-перше, суд першої інстанції неправильно застосував законодавство про охорону і використання пам`яток історії та культури;

- по-друге, суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин і ототожнив процедуру корпоратизації державного підприємства з приватизацією пам`ятки місцевого значення;

- по-третє, суд порушив конституційний принцип незворотності дії нормативних актів у часі;

- по-четверте, суд неправильно застосував норми законодавства щодо строків позовної давності;

- по-п`яте, суд неправильно визначився з характером правовідносин, предметом спору і заявленими вимогами, що призвело до прийняття незаконного рішення;

- по-шосте, на переконання скаржника, суд прийняв докази від прокуратури, які одержані з порушенням закону.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021, справу № 910/9577/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В. В., Чорногуз М. Г.

Ухвалою від 10.01.2022 суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2021 у справі № 910/9577/21; розгляд апеляційної скарги призначив на 17.02.2022 о 12 год 15 хв; встановив учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

28.01.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій остання просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор наголосив:

- щодо правильності застосування судом законодавства про охорону та використання пам`яток історії та культури, то законом чітко передбачено включення "Будинку першої теплоелектростанції" до пам`яток, що перебувають під охороною;

- щодо переконань скаржника, що суд неправильно визначив характер спірних правовідносин, то відповідно до нормативно-правових актів, саме внаслідок процедур корпоратизації спірне нерухоме майно приватизоване відповідачем 2 з порушенням вимог ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна»;

- оскільки заявлений позов за змістом є негаторним, позов поданий в межах позовної давності;

- що метою подачі позову є забезпечення припинення державної реєстрації права приватної власності, тобто, усунення перешкод у користуванні майном, що відповідає конструкції негаторного позову;

- щодо порушення критеріїв застосування 1 Протоколу про право на мире володіння майном, то факти непропорційного втручання у право товариства на мирне володіння майном відсутні, втручання є виправданим, оскільки суспільний інтерес задовольняється, та є законним.

Суд ухвалою від 01.02.2022 відмовив ПАТ "Запоріжжяобленерго" у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з огляду на недотримання вимог ст. 197 ГПК України.

09.02.2022 на електрону адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" - Бабака Руслана Анатолійовича надійшла заява, в якій просить провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Суд ухвалою від 10.02.2022 задовольнив клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнити.

15.02.2022 через систему «Електронний суд» до відділу документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від ПАТ "Запоріжжяобленерго" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач 2 зазначив, що відсутні докази, які свідчать про віднесення спірного об`єкта до національних культурних та історичних цінностей України; суд не узяв до уваги відсутність пам`ятки в Державному реєстрі національного культурного надбання; поданий позов не містить ознак негаторного позову.

18.02.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від ПАТ "Запоріжжяобленерго" надійшли зазначені вище аналогічні пояснення.

17.02.2022 судове засідання в режимі відеоконференції не проводилось, оскільки представники ПАТ "Запоріжжяобленерго" були присутні безпосередньо в приміщенні суду.

В даному судовому засіданні представники ПАТ "Запоріжжяобленерго" підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в останній, поясненнях, просили її задовольнити, прокурор заперечив проти вимог останньої та підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу. Позивач, відповідач 1 та третя особа наданим їм процесуальним правом не скористалися та у судове засідання не з`явилися, причини нез`явлення не повідомили. Про час, місце, дату проведення судового засідання повідомлені належним чином, у порядку, встановленому чинним процесуальним законом.

Окрім того, позивач, відповідач 1 та третя особа не скористалися процесуальним правом на подання відзивів (пояснень) щодо апеляційної скарги, що не є перешкодою для розгляду останньої.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши представників сторін, що з`явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснень, відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Суд установив, що згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів від 22.12.82 № 580 "Про впорядкування Списку пам`ятників місцевого значення" "Будинок першої теплоелектростанції" у м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73 взятий на державний облік (охоронний номер 1203).

Відповідно до рішенням виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів від 14.04.87 № 138 "Про додаткове взяття під охорону держави пам`яток архітектури і містобудування" "Будинок першої теплоелектростанції", розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 73, взято на державний облік як пам`ятку архітектури та містобудування місцевого значення, що підтверджується інформацією Запорізької обласної державної адміністрації від 04.02.2021 № 00583/08-46.

Суд установив, що "Будинок першої теплоелектростанції" по вул. Горького, 73 у м. Запоріжжі згідно з наказом Міністерства культури і туризму України від 03.02.2010 № 58/0/16-10 "Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України", занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятка архітектури та містобудування, історії місцевого значення. Зазначене підтверджується інформацією Міністерства культури та інформаційної політики України від 02.02.2021 № 1009/6.11.2.

Відповідно до відомостей Запорізької обласної державної адміністрації від 19.03.2021 № 02272/08-46 "Будинок першої теплоелектростанції" по вул. Горького, 73 у м. Запоріжжі відповідно до схематичного плану технічного паспорту, виготовленого ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" від 06.06.2014 № 49956/81386, позначена літерою А-2, інвентарні номери 1.70010 та 1.20053.

Право приватної власності на спірний об`єкт 08.01.2020 зареєстровано за ПАТ "Запоріжжяобленерго" згідно з даними Державного реєстру прав на нерухоме майно відносно вказаної пам`ятки архітектури та містобудування, історії з інвентарними номерами 1.70010 та 1.20053, реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна 101 та 101 відповідно.

В межах розгляду справи встановлено, що згідно з Указом Президента України від 15.06.1993 № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств" розпочався процес корпоратизації державних підприємств - перетворення державних підприємств у відкриті акціонерні товариства.

Згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 03.07.1995 № 115 Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Запоріжжяобленерго" (станом на сьогодні - ПАТ "Запоріжжяобленерго") створено шляхом перетворення Виробничого енергетичного об`єднання "Дніпроенерго".

Пунктом 1 наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 03.07.1995 № 115 "Про створення державної акціонерної енергопостачальної компанії "Запоріжжяобленерго" затверджено Акт оцінки цілісного майнового комплексу виробничого енергетичного об`єднання "Дніпроенерго" та пунктом 2 засновано на базі вказаного об`єднання Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Запоріжжяобленерго".

Згідно з Актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу Виробничого енергетичного об`єднання "Дніпроенерго" вартість цілісного майнового комплексу становить 4484000 млн крб. До Акту додано Перелік майна, яке передано в процесі корпоратизації згідно з Указом Президента України № 210/93 від 15.06.1993 у статутний фонд ВАТ "Запоріжжяобленерго" станом на 01.06.1995.

Пунктом 14 Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу визначено вилучену вартість майна на суму 843453 млн крб., у тому числі державного житлового фонду на суму 843453 млн крб.

Суд установив, що розмір майна, яке не увійшло в статутний капітал ДАЕК "Запоріжжяобленерго", сформовано за рахунок об`єктів державного житлового фонду на суму 843453 млн крб.

Водночас у п. 14 Переліку об`єктів, які не підлягають приватизації, не внесено пам`ятку архітектури "Будинок першої теплоелектростанції" за адресою: м. Запоріжжя вул. Поштова (Горького), 73, інвентарні номери 1.70010 та 1.20053.

Згідно з наказом Фонду державного майна України від 31.10.1996 № 24 - ДПК прийнято рішення щодо приватизації корпоратизованих об`єктів, зокрема, ДАЕК "Запоріжжяобленерго".

Процеси приватизації щодо ПАТ "Запоріжжяобленерго" тривають і дотепер.

Водночас згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р, яким затверджено перелік об`єктів великої приватизації, до об`єктів великої приватизації віднесено також пакет акцій у статутному фонді ПАТ "Запоріжжяобленерго". Вказаним розпорядженням до повноважень Фонду державного майна України включено обов`язки щодо забезпечення виставлення на продаж об`єктів державної власності, зазначених у переліку.

Через те, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" оформило право приватної власності на «Будинок першої теплоелектростанції» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73, усупереч встановленій забороні у ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", прокурор в особі уповноваженого органу звернувся до суду.

Згідно з частиною першою статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті.

Відповідно до частини другої цієї статті види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Згідно зі ст. 1 Закону УРСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" (в редакції на дату постановлення "Будинку першої теплоелектростанції" на державний облік) пам`ятками історії та культури є споруди, пам`ятні місця і предмети, зв`язані з історичними подіями в житті народу, розвитком суспільства і держави, твори матеріальної і духовної творчості, які становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність.

Відповідно до частин першої та другої ст. 17 Закону УРСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" з метою організації обліку і охорони пам`яток історії та культури нерухомі пам`ятки поділяються на пам`ятки загальносоюзного, республіканського і місцевого значення. Віднесення пам`яток історії та культури до категорії пам`яток загальносоюзного, республіканського чи місцевого значення провадиться відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР.

Суд установив, що "Будинку першої теплоелектростанції" надано статус пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення у 1987 році відповідно до Закону УРСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури".

З набранням чинності Закону України від 08.06.2000 № 1805-III "Про охорону культурної спадщини" на підставі наказу Міністерства культури і туризму України від 03.02.2010 № 58/0/16-10 "Будинок першої теплоелектростанції" включено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятку архітектури та містобудування, історії.

Водночас згідно із частиною другою ст. 5 Закону України від 04.03.1992 № 2163-XII "Про приватизацію майна державних підприємств", у редакції Закону, чинній на 03.07.1995 (на дату прийняття наказу Міністерства енергетики та електрифікації України № 115 "Про створення державної акціонерної енергопостачальної компанії "Запоріжжяобленерго"), не підлягають приватизації, у тому числі, національні культурні та історичні цінності України.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини", об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Перелік пам`яток, які не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України.

Законом України від 01.02.2005 № 2391-IV "Про тимчасову заборону приватизації пам`яток культурної спадщини" заборонено приватизацію пам`яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам`яток, які не підлягають приватизації (незалежно від їх виду, статусу та рівня обліку).

Окрім того, Законом України від 23.09.2008 № 574-VI "Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації" (в редакції, чинній у тому числі на момент подачі позову) до переліку внесено "Будинок першої теплоелектростанції", розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (Поштова), 73.

За наведених підстав, беручи до уваги те, що ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" заборонено приватизацію об`єкта нерухомості - "Будинок першої теплоелектростанції", як національної культурної та історичної цінності України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що перебування у приватній власності ПАТ "Запоріжжяобленерго" указаного об`єкта є неправомірним.

В апеляційній скарзі скаржник указує на те, що згідно з листами Міністерства культури та інформаційної політики від 26.07.2021 № 1968/Б-537/21/6.11.7 та від 27.07.2021 № 1985/Б-538/21/6.11.7 "Будинок першої теплоелектростанції", розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (Поштова), 73 набув статусу пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення на підставі наказу Міністерства культури та туризму України від 03.02.2010 № 58/0/16-10 лише у 2010 році.

Натомість зазначене не є правильним, оскільки наказом Міністерства культури та туризму України від 03.02.2010 № 58/0/16-10 лише підтверджено, що "Будинок першої теплоелектростанції" має статус архітектури та містобудування місцевого значення.

Що стосується аргументів скаржника, що суд не узяв до уваги відсутність пам`ятки в Державному реєстрі національного культурного надбання, то такий реєстр містить об`єкти музейного фонду, а тому покликання на такий реєстр є недоречним, оскільки пам`ятки архітектури, у тому числі і "Будинок першої теплоелектростанції", включаються до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

ПАТ "Запоріжжяобленерго" заявило також в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин і ототожнив процедуру корпоратизації державного підприємства з приватизацією пам`ятки місцевого значення.

Стосовно таких заяв колегія суддів зазначає таке.

Як зазначено вище Пунктом 14 Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу визначено вилучену вартість майна на суму 843453 млн крб., у тому числі державного житлового фонду на суму 843453 млн крб. Розмір майна, яке не увійшло в статутний капітал ДАЕК "Запоріжжяобленерго", сформовано за рахунок об`єктів державного житлового фонду на суму 843453 млн крб. Натомість у п. 14 Переліку об`єктів, які не підлягають приватизації, не внесено пам`ятку архітектури "Будинок першої теплоелектростанції" за адресою: м. Запоріжжя вул. Поштова (Горького), 73, інвентарні номери 1.70010 та 1.20053.

Прийняттю наказу Фонду державного майна України від 31.10.1996 № 24 - ДПК щодо приватизації корпоратизованих об`єктів, зокрема, ДАЕК "Запоріжжяобленерго", передувала передача акцій ДАЕК "Запоріжжяобленерго" до Фонду державного майна України (наказ Міністерства енергетики та електрифікації України від 11.09.1996 № 160). Додатком до цього наказу є акт приймання-передачі акцій ДАЕК "Запоріжжяобленерго" від 04.10.1996, яким підтверджено прийняття Фондом державного майна України Акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Виробничого енергетичного об`єднання "Дніпроенерго".

Згідно з планом розміщення акцій ДАЕК «Запоріжжяобленерго», яка створена шляхом корпоратизації, у характеристиці статутного фонду акціонерної компанії (Розділ ІІІ) вартість статутного фонду компанії становить 4484000 млн крб, а у переліку об`єктів, залишкова вартість яких не включена до статутного фонду, зазначено лише державний житловий фонд на зазначену вище суму 843453 млн крб.

Тобто, рішення про приватизацію ДАЕК "Запоріжжяобленерго" Фондом державного майна України прийнято виключно на підставі оцінки цілісного майнового комплексу акціонерної компанії, саме стосовно її статутного фонду, сформованого внаслідок корпоратизації компанії Міністерством енергетики та електрифікації України. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2000 найменування Державної акціонерної енергопостачальницької компанії "Запоріжжяобленерго" змінено на Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго".

Саме наслідком таких дій - завершення процедур корпоратизації стало неправомірне набуття відповідачем 2 у приватну власність спірної пам`ятки.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Віднесення спірного об`єкта нерухомості до об`єкта цивільних прав, обмеженого в обороті чи виключеного з обороту, вказує на неможливість виникнення приватного власника.

Саме законодавчими актами забороняється перебування певних об`єктів власності Українського народу, державної та комунальної власності у приватній власності.

У разі протиправної передачі цих об`єктів у користування відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути пам`ятку архітектури слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову є покликання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу, протягом якого триває порушення прав законного володільця майном, яке має закріплений у законодавстві статус вилученого з обороту.

При цьому, поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до об`єкту нерухомості та можливості використовувати його, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказані можливі способи усунення таких порушень, які може вимагати законний власник, а саме: оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інші правочинів, а також вимагаючи повернути майно.

Водночас у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 викладено правовий висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання незаконним та скасування п. 1 наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 03.07.95 № 115 "Про створення державної акціонерної енергопостачальної компанії "Запоріжжяобленерго", яким затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу, в частині невключення пам`ятки архітектури та містобудування, історії місцевого значення "Будинок першої теплоелектростанції", яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Горького (Поштова), 73, до п. 14 акта, яким визначено перелік об`єктів, які підлягають виключенню з вартості цілісного майнового комплексу.

При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції саме такий спосіб захисту є належним і ефективним з огляду на те, що задоволення позовних призведе до реального поновлення прав або інтересів держави.

Водночас право приватної власності на пам`ятку архітектури "Будинок першої теплоелектростанції", яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова (Горького), 73, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано на праві приватної власності за ПАТ "Запоріжжяобленерго".

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових драв на нерухоме майно та їх обмежень.

Частиною третьою ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію драв на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, визнавши незаконними положення в частині п. 1 наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 03.07.95 № 115, для поновлення прав держави на спірні об`єкти належить припинити право приватної власності ПАТ "Запоріжжяобленерго" на ці об`єкти; для відновлення правомочностей власника належить зобов`язати ПАТ "Запоріжжяобленерго" повернути пам`ятку архітектури "Будинок першої теплоелектростанції", що розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Поштова (Горького), 73, державі в особі Фонду державного майна України.

ПАТ "Запоріжжяобленерго" під час провадження в суді першої інстанції заявило про сплив позовної давності за вимогами.

Натомість, встановивши порушення прав в межах спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначає, що негаторний позов, який спрямований на захист прав законного володільця спірної пам`ятки щодо користування і розпорядження нею, може бути заявлений продовж всього часу, протягом якого триває відповідне порушення.

Подібні за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц.

З огляду на зазначене, беручи до уваги характер порушення, яке є триваючим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов заявлено в межах позовної давності.

Скаржник в апеляційній скарзі, окрім іншого, заявив, що ні Міненергетики, ні Фонд державного майна України, не є державними органами, які здійснюють управління пам`ятками архітектури.

Щодо таких заяв, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2013 № 126 «Питання передачі Фонду державного майна України державних пакетів акцій підприємств паливно-енергетичного комплексу» 12.04 2013 пакет акцій ВАТ "Запоріжжяобленерго" у розмірі 60,25 % передано до Фонду державного майна України.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» суб`єктом управління об`єктами державної власності є Фонд державного майна України, до основних завдань якого належать, зокрема, управління об`єктами державної власності; корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України у сфері приватизації державного майна здійснює, зокрема, повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав; приймає рішення про подальше використання державного майна, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації.

Отже, у спірних правовідносинах Фонд державного майна України виконує повноваження власника державного майна - пам`ятки архітектури "Будинок першої теплоелектростанції", що розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Поштова (Горького), 73, який наділений повноваженнями згідно із законом повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства.

Що стосується покликання скаржника на те, що прокуратурою і судом порушено встановлений процесуальним законодавством порядок подання доказів, то колегія суддів зазначає таке.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру". Вказаною статтею визначено, що у разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

За наведених підстав, твердження скаржника про порушенням процесуального порядку подання доказів є помилковими.

При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу прокурор зазначив, що основну частину документів щодо корпоратизації та приватизації, переліки майна, надано Фондом державного майна України. Вся інша інформація отримана безпосередньо від її розпорядників, якою Фонд державного майна України не володіє і не може володіти, у тому числі від Міністерства культури та інформаційної політики України.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права, колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі та в додаткових поясненнях, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2021 у справі № 910/9577/21 без змін.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/9577/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 у справі №910/9577/21 залишити без змін.

3.Судові витрати покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №910/9577/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2022.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді М.Г. Чорногуз

В.В. Куксов