ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2022 р. Справа№ 910/10955/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 (повний текст рішення складено 27.09.2021) у справі №910/10955/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ-СЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" про стягнення 138952,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ-СЕРВІС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" про стягнення 138952,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором суборенди нежилого приміщення №16-19-21 від 07.03.2019.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, вказуючи, що ТОВ "ДОК-ДС" не мало наміру продовжувати орендувати приміщення після закінчення терміну дії договору, відповідно за ЗО днів відповідач надіслав позивачу лист про намір закінчити термін дії договору та вважати останнім днем користування приміщенням 28.02.2021. За твердженнями відповідача, 27.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" звільнило приміщення та віддало ключі в супроводі представника позивача, який оглянув та прийняв приміщення без зауважень, однак, представник позивача не надав для підписання акт приймання-передачі приміщення.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що 24 лютого 2021 року представником власника приміщення - ТОВ "Ринок Десна" разом з відповідачем було оглянуто приміщення, про що сторони склали і підписали акт попереднього обстеження нежилого приміщення, в якому зазначили недоліки та зауваження щодо стану приміщення. Також, позивач зазначив, що 25.02.2021 отримав листа №24/14-01 від ТОВ "Ринок Десна" про усунення недоліків суборендарем в 10-ти денний термін. Окрім того, позивач зазначив, що 28 лютого 2021 року останній намагався потрапити до орендованого приміщення, але воно було зачинено, відповідач з того часу на зв`язок не виходив, а тому твердження відповідача щодо не надання позивачем для підписання акту прийому-передачі приміщення є безпідставними.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/10955/21 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ-СЕРВІС" заборгованість у сумі 69476,04 грн, штраф у сумі 69476,04 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди суборенди нежилого приміщення №16- 19-21 від 07.03.2019 щодо повернення орендованого приміщення у визначений сторонами строк за актом прийому-передачі та оплати орендних платежів за березень - червень 2021 р.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/10955/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду, є безпідставними та необгрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

07.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГ-СЕРВІС" (як орендарем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" (як суборендарем) укладено договір суборенди нежилого приміщення №16-19-21 (далі - договір), відповідно до умов якого орендар зобов`язується передати суборендарю в суборенду нежиле приміщення відповідно до п. 3.1. договору (надалі - Приміщення), а суборендар зобов`язується прийняти його, своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендарю орендну плату і по настанню дня закінчення строку суборенди повернути приміщення орендарю.

. Орендар передає в суборенду нежиле приміщення № 608 (згідно з поверховим планом Київського міського БТІ приміщення № 3) площею 90,4 (дев`яносто цілих чотири десятих) кв.м (згідно Додатку № 2 до Договору), що розташоване на шостому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 11 (надалі - Будівля), яке займає суборендар (надалі - Приміщення) та яке передане йому згідно з договором оренди нежилого приміщення між власником та орендарем №24-18-38 від 28.03.2018. Балансова вартість Будівлі складає 220 438 500 (двісті двадцять мільйонів чотириста тридцять вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. Приміщення на весь термін суборенди залишається на балансі власника (п. 3.1. договору).

Згідно п. 3.2. договору орендар підтверджує, що приміщення знаходиться в технічно справному та належному для експлуатації стані, не передане в суборенду будь-якій іншій особі, не закладене, не знаходиться в податковій заставі чи у спорі, не підлягає утриманню, будь-які юридичні і фактичні перешкоди для передачі приміщення в суборенду на умовах, викладених у Договорі, відсутні.

Відповідно до п. 5.2. договору, суборендар зобов`язаний, після підписання сторонами цього договору, протягом 3-х банківських днів, на підставі цього договору, перерахувати на банківський рахунок орендаря, який зазначений в цьому договорі, авансом орендну плату за березень 2019 року, квітень 2019 року та гарантований платіж, який може бути зарахований в оплату оренди за останній місяць дії договору, якщо з боку орендаря немає претензій до технічного стану приміщення при його поверненні. Розмір гарантованого платежу зазначається в Додатку № 1 до договору.

Орендар зобов`язується передати приміщення суборендарю протягом 5-ти банківських днів після перерахування суборендарем орендної плати згідно п. 5.2. договору, надання ним договору зазначеного в п.5.10. договору, та сплаті всіх платежів за цим договором, а суборендар зобов`язується прийняти його за Актом прийому-передачі приміщення. Зауваження по технічному стану приміщення, відображаються в акті прийому-передачі та фіксуються фотозйомкою (п. 6.1. договору).

На виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди, згідно із актом прийому-передачі частини нежилого приміщення від 12.03.2019 згідно договору №16-19-21 від 07.03.2019.

За змістом пункту 4.1. договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 24.02.2020, сторони погодили, що у відповідності до договору приміщення передається суборендарю після виконання умов п. 6.1. договору та повертається суборендарем не пізніше 28 лютого 2021 року.

Пунктом 5.1. договору визначено, що розрахунок орендної плати зазначається в Додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною. Орендна плата за користування приміщенням розраховується в гривнях України та сплачується щомісячно.

Протягом дії договору, орендна плата сплачується суборендарем щомісяця, до 25-го поточного місяця за наступний місяць (місяць в якому надаються послуги із суборенди) в безготівковому порядку на банківський рахунок орендаря (п. 5.1.1. договору).

Згідно ч. 1 п. 6.2. договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 24.02.2020, встановлено, що суборендар зобов`язаний повернути приміщення орендарю не пізніше 28 лютого 2021 року відповідно до п. 4.1. договору, або у день дострокового розірвання договору. Прийом-передача приміщення здійснюється комісією, що складається із представників обох сторін.

Відповідно до чч. 2-5 п. 6.2. договору приміщення вважається повернутим суборендарем орендарю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення. Приміщення повинно бути переданим орендарю в стані не гіршому ніж воно було переданим в суборенду. Невід`ємні поліпшення (тобто такі, які неможливо відокремити без завдання шкоди приміщенню), здійснені в приміщенні суборендарем, переходять до орендаря без відшкодування здійснених витрат. Внесення орендної плати суборендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення.

У разі несвоєчасного повернення приміщення суборендарем, суборендар зобов`язаний сплатити місячну орендну плату та неустойку у вигляді штрафу у розмірі місячної орендної плати за останній місяць дії договору, за кожен такий місяць до моменту фактичного повернення приміщення за актом прийому-передачі. Оплата орендної плати та неустойки у вигляді штрафу на підставі виставлених орендарем рахунків-фактур до моменту фактичного повернення приміщення за актом прийому-передачі є орендною платою та в жодному разі не свідчить про позадоговірне подовження строку дії договору (п. 12.8. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не повернув орендоване приміщення у визначений сторонами строк згідно акту прийому-передачі приміщення, чим порушив умови п. 4.1. та п. 6.2. договору.

Як стверджує позивач, в результаті невиконання відповідачем його зобов`язань за договором у відповідача утворилася заборгованість по сплаті орендної плати у сумі

69476,4 грн, з яких: 17369,01 грн (орендна плата за березень 2021 року) + 17369,01 грн (орендна плата за квітень 2021 року) + 17369,01 грн (орендна плата за травень 2021 року) + 17369,01 (орендна плата за червень 2021 року).

На підставі п. 12.8 договору позивачем здійснено нарахування штрафу у сумі

69476,4 грн, з яких: 17369,01 грн (штраф за березень 2021 року) + 17369,01 грн (штраф за квітень 2021 року) + 17369,01 грн (штраф за травень 2021 року) + 17369,01 (штраф за червень 2021 року).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. З ст. 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Колегією суддів встановлено, що 12.03.2019 позивач передав відповідачу в суборенду нежитлове приміщення № 608 (згідно з поверховим планом Київського міського БТІ приміщення № 3) площею 90,4 кв.м, що розташоване на шостому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 11.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Додатковою угодою №1 від 24.02.2020 до договору сторони погодили, що приміщення передається суборендарю після виконання умов п. 6.1. договору та повертається суборендарем не пізніше 28 лютого 2021 року (п. 4.1. договору); суборендар зобов`язаний повернути приміщення орендарю не пізніше 28 лютого 2021 року відповідно до п. 4.1. договору або у день дострокового розірвання договору. Прийом-передача приміщення здійснюється комісією, що складається із представників обох сторін (ч. 1 п. 6.2. договору).

Листом №3 від 23.02.2021 відповідач повідомив позивача, що не має наміру продовжувати дію договору суборенди, а тому вважати оренду приміщення закінченою 28.02.2021; повідомлено, що приміщення буде передано орендарю за актом приймання-передачі до 28.02.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Приміщення вважається повернутим суборендарем орендарю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення (ч. 2 п. 6.2. договору).

Однак, відповідачем не надано суду належних доказів, які підтверджують факт повернення майна з оренди.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив про звільнення ним приміщення 27.02.2021 та вказав, що віддав ключі у супроводі представника позивача, який оглянув та прийняв приміщення без зауважень; однак, представник позивача не надав для підписання акт приймання-передачі приміщення.

Відповідачем надано копії листів №9 від 29.03.2021 та №16 від 31.05.2021, направлених на адресу позивача, якими повернуто рахунки на оплату та акти надання послуг за березень, квітень 2021 р., стверджуючи, що ТОВ "ДОК-ДС" не користується спірним приміщенням.

Водночас, жодних доказів повернення відповідачем позивачу майна за актом приймання-передачі, як визначено сторонами у ч. 2 п. 6.2. договору, матеріали справи не містять.

Разом з тим, ч. 5 п. 6.2. договору передбачає, що внесення орендної плати суборендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення.

Отже, закінчення строку дії договору не звільняє суборендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в договорі сторони погодили, що приміщення повинно бути переданим орендарю в стані не гіршому ніж воно було переданим в суборенду (ч. З п. 6.3. договору).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Акту попереднього обстеження нежилого приміщення площею 90,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 11 від 24.02.2021, складеного та підписаного у складі комісії представника власника приміщення ТОВ "Ринок Десна" та представника суборендаря ТОВ "ДОК-ДС", в процесі огляду приміщення виявлені зауваження: пошкодження на стінах після демонтажу меблів та після демонтажу кондиціонерів, приміщення потребує покраски та капітального ремонту фасаду.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов та апеляційній скарзі, стосовно того, що витрати на ремонт приміщення покриває гарантований платіж, що був сплачений відповідачем згідно п. 5.2. договору, оскільки проведення відповідних зарахувань здійснюється на підставі визначеного сторонами порядку, що передбачений п. 12.3. договору.

Відповідно до п. 12.8. договору у разі несвоєчасного повернення приміщення суборендарем, суборендар зобов`язаний сплатити місячну орендну плату та неустойку у вигляді штрафу у розмірі місячної орендної плати за останній місяць дії договору, за кожен такий місяць до моменту фактичного повернення приміщення за актом прийому-передачі. Оплата орендної плати та неустойки у вигляді штрафу на підставі виставлених орендарем рахунків-фактур до моменту фактичного повернення приміщення за актом прийому-передачі є орендною платою та в жодному разі не свідчить про позадоговірне подовження строку дії договору.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повернення позивачу майна з користування після закінчення строку дії договору (після 28.02.2021), а тому позивачем правомірно здійснено нарахування на підставі п. 12.8 договору орендної плати за час фактичного користування нерухомим майном з березня по червень 2021 року у загальній сумі 69476,04 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за несплату орендної плати в розмірі 69476,04 грн.

Також, позивачем заявлені до відповідача вимоги про стягнення штрафу у розмірі 69476,04 грн нарахованої відповідно до п. 12.8. договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В пункті 12.8. договору сторонами погоджено, що суборендар зобов`язаний сплатити місячну орендну плату та неустойку у вигляді штрафу у розмірі місячної орендної плати за останній місяць дії договору, за кожен такий місяць до моменту фактичного повернення приміщення за актом прийому-передачі.

Перевіривши розрахунок заявленого позивачем до стягнення штрафу у розмірі

69476,4 грн, колегія суддів вважає, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, а тому, з урахуванням факту порушення відповідачем зобов`язання, позовна вимога про стягнення з відповідача 69476,04 грн штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСГІЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення суду відсутні.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОК-ДС" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/10955/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи №910/10955/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2022

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді М.Г. Чорногуз

Т.П. Козир