УХВАЛА

м. Київ

28.04.2022Справа № 910/3164/22
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику представників сторін

заяву ОСОБА_1 , м. Київ

про забезпечення позову

у справі

за позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство енергетики України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , м. Київ

про визнання недійсним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2022 ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство енергетики України про визнання незаконним та скасування з моменту прийняття Наказу Міністерства енергетики України №322 від 07.12.2021 «Про деякі питання діяльності Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

27.04.2022 року позивачем подано до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою від 28.04.2022 року провадження в справі було відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство енергетики України та ОСОБА_2 .

Окрім того, разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої він просить:

- зупинити дію наказу Міністерства енергетики України від 07.12.2021 №322 та заборонити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» вчиняти дії, передбачені наказом Міністерства енергетики України від 07.12.2021 №322 до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання недійсним та скасування наказу про припинення повноважень члена правління та повноваження корпоративного секретаря;

- заборонити Наглядовій раді Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» обирати та (або) призначати нових членів Правління Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», крім ОСОБА_1 або ОСОБА_2 , до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання недійсним та скасування наказу про припинення повноважень члену правління та повноваження корпоративного секретаря.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Приписами ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Тобто, з метою збалансування інтересів сторін у справі законодавцем визначено умови, за яких постановлення ухвали про забезпечення позову є правомірним, а саме - наявність обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому відсутність доказів на підтвердження таких умов та вжиття заходів до забезпечення позову на підставі лише припущень матиме наслідком порушення прав та інтересів особи, щодо якої вжиті такі заходи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.11.2011.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як на підставу для забезпечення позову заявник вказує на те, що 07.12.2021 Наказом №322 Міністерства енергетики України припинено з 08.12.2021 повноваження Юркова Максима Олександровича як члена правління та корпоративного секретаря Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Проте, за твердженнями заявника, наказ №322 від 07.12.2021 Міністерства енергетики України «Про деякі питання діяльності Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» є таким, що прийнятий з порушенням норм чинного законодавства України та положень Статуту Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», без наявності правових підстав для його прийняття з боку Загальних зборів учасника Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Міністерства енергетики України, а тому є незаконним та підлягає скасуванню з моменту прийняття.

Так, відповідно до ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства», загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом.

П. 8 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що до виключної компетенції наглядової ради належить обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу.

Як вже було зазначено, заявник подав позовну заяву про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства енергетики України №322 від 07.12.2021 «Про деякі питання діяльності Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», яким наказано наступне:

"1. У зв`язку з відсутністю наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго") та виконання її повноважень загальними зборами НЕК "Укренерго" скасувати порядок проведення конкурсного відбору кандидатів на посаду голови та членів правління Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", затвердженого рішення наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

2. Припинити з 08.12.2021 повноваження членів правління Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Юркова Максима Олександровича та ОСОБА_2 .

3. Розірвати (припинити) з 08.12.2021 трудові договори, укладені Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

4. Голові правління Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» персонально попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про припинення їх повноважень та розірвання (припинення) з ними трудових договорів з 08.12.2021 та вжити необхідних заходів щодо виконання цього наказу.

5. Припинити з 08.12.2021 повноваження корпоративного секретаря Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Юркова Максима Олександровича.

6. Голові правління НЕК «Укренерго» 08.12.2021 персонально попередити ОСОБА_1 про припинення його повноважень як корпоративного секретаря та вжити необхідних заходів щодо виконання цього наказу.

7. Не пізніше ніж на наступний день після призначення більшості членів наглядової ради НЕК «Укренерго», голові правління НЕК «Укренерго» повідомити наглядову раду про прийняті рішення згідно з цим наказом.».

14.04.2022 Міністерство енергетики України, як єдиний акціонер Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», прийняло Наказ №151 «Про деякі питання діяльності наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», відповідно до умов якого здійснено подання до Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про призначення (обрання) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 членами правління Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Однак, як зазначає заявник, статутом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» не передбачено права Міністерством енергетики України здійснювати подання Наглядовій раді Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про призначення (обрання) членів Правління Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

У зв`язку з чим, на виконання наказу №322 від 07.12.2021 «Про деякі питання діяльності Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» будуть припинені трудові відносини з ОСОБА_1 , що призведе до вимушеного прогулу, а також припинено повноваження як члена правління Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго, а також заявник не зможе реалізувати своє право на працю до моменту закінчення розгляду справи про визнання наказу №322 від 07.12.2021 недійсним.

Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України:

- господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (стаття 136);

- позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (частина перша статті 137). Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником "судового розгляду", передбаченого у статті 6.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що критеріям застосування заходів забезпечення позову відповідає лише перший пункт заяви в частині зупинення дії наказу Міністерства енергетики України від 07.12.2021 №322 «Про деякі питання діяльності Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Застосування такого заходу забезпечення позову узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду щодо зупинення дії наказів у спорах щодо захисту прав позивача.

Одночасно, слід звернути увагу на співмірність обраного заходу, виходячи з зупинення дії лише тієї частини наказу, що стосується саме позивача.

Обґрунтованість заяви про забезпечення позову в частині зупинення дії наказу Міністерства енергетики України від 07.12.2021 №322 щодо ОСОБА_1 є співмірною з позовними вимогами, оскільки фактично не позбавить позивача права в майбутньому поновити своє порушене право та надасть можливість позивачу захисту своїх прав у межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Подібну позицію наведено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Отже, забезпечення позову у зазначеній частині не позбавить права позивача в майбутньому поновити становище яке існувало до видачі оскаржуваного наказу.

При цьому, невжиття вищевказаного заходу забезпечення позову призведе до неможливості відновлення позивачем процесуального становища в межах даного процесу, а тому, обраний позивачем спосіб захисту його прав є обґрунтованим та співмірним позовним вимогам.

Щодо заяви про забезпечення позову в частині заборони відповідачу вчиняти певні дії, то вона задоволенню не підлягає як така, що не відповідає критерію співмірності та пов`язаності із предметом спору, оскільки фактично в її основу не покладено факторів здатних здійснити захист порушених прав позивача.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства енергетики України від 07.12.2021 №322, співвідносяться з предметом позову про визнання незаконним та скасування з моменту прийняття Наказу Міністерства енергетики України №322 від 07.12.2021 «Про деякі питання діяльності Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Також суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що обраний ОСОБА_1 захід про забезпечення позову не перешкоджає господарській діяльності відповідача, а також не порушує права інших осіб, а лише запроваджує тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства енергетики України від 07.12.2021 №322 до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання недійсним та скасування наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відбувається з перевищенням встановленого строку у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168) та продовженням строку дії воєнного стану згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства енергетики України від 07.12.2021 №322 «Про деякі питання діяльності Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство енергетики України, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування наказу.

3. Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу, набирає законної сили з моменту її підписання (28.04.2022 року) та може бути пред`явлена до виконання у строк до 28.04.2025 року.

4. Стягувачем у виконавчому провадженні за цією ухвалою є ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

5. Боржником у виконавчому провадженні за цією ухвалою є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код ЄДРПОК 00100227, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25).

6. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ