ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 Справа № 914/4137/21

Господарський суд Львівської області у складі судді головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Хол», м. Львів,
про:стягнення 32?992,10 грн.
За участю представників сторін:
позивача:Деркач О. Р. адвокат,
відповідача:Галайський О. В. адвокат.
Вступ.

1. АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом про відшкодування 32?992,10 грн витрат Банку (земельного податку) пов`язаних із безпідставним користуванням ТзОВ «Регіон-Хол» земельною ділянкою.

2. Відповідач заперечуючи позовні вимоги вказує, що правомірно користується нерухомим майном на підставі чинного договору оренди та земельною ділянкою, на якій розміщене це майно відповідно до ст.ст. 796, 797 ЦК України.

3. Основне питання у даному спорі полягає у з`ясуванні того, чи зобов`язаний відповідач відшкодувати сплачений власником земельної ділянки земельний податок за користування такою земельною ділянкою без правової підстави користування нею.

4. Встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив обґрунтованість заявлених вимог.

Аргументи сторін.

Обґрунтування позивача (а.с. 1-10).

5. Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі № 914/2265/20, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 та постановою Верховного Суду від 03.11.2021, задоволено позов Банку та виселено ТзОВ «Регіон-Хол» з нежитлових приміщень АЗС, зокрема, за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, с. Брюховичі, вул. І. Франка, буд. 222 загальною площею 73,7 кв.м., що були передані останньому за договором суборенди.

6. Станом на час розгляду справи № 914/2265/20 так і даної справи спірні приміщення не звільнено та не передано власнику.

7. Одночасно, Банк є власником земельної ділянки за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, с. Брюховичі, вул. І. Франка, буд. 222 загальною площею 0,2 га (кадастровий номер :002:0001), на якій розміщено АЗС, якою безпідставно користується відповідач.

8. АТ КБ «Приватбанк» як власник нерухомого майна (АЗС), земельної ділянки під АЗС) зобов`язаний нести податкове навантаження у формі податку на землю, якою фактично користується ТзОВ «Регіон-Хол».

9. За період з 2019 по 2021 рік Банком сплачено 32?992,10 грн земельного податку, про стягнення яких останній звернувся із позовом до суду.

10. Правовими підставами позову зазначено статті 22, 1166, 1212 ЦК України, ст. 152 ЗК України та ст. 14.1.72., 269.1 ПК України.

11. Судові витрати визначено у розмірі сплаченого судового збору.

Заперечення відповідача (а.с. 122-123).

12. Відповідач станом на час розгляду даної справи є чинним суборендарем нерухомого майна (АЗС) на підставі договору суборенди автозаправних станцій № 8-2018 від 08.08.2018 (з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2018).

13. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 910/1151/21 про визнання недійсними з моменту укладення положення договорів лізингу, в тому числі договору фінансового лізингу № 4с16069Ли від 20.08.2016 та визнання права користування (оренди), в тому числі за ТзОВ «Регіон-Хол» АЗС за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, с. Брюховичі, вул. І. Франка, буд. 222 відкрито провадження у справі.

14. Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 заборонено АТ КБ «Приватбанк» та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо повернення та/або стягнення та/або вилучення (примусове або добровільне) наступних об`єктів лізингу, зокрема, і об`єкту за вищевказаною адресою. Заборонено банку та будь-яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на обмеження в користуванні орендованим майном та/або дії спрямовані на повернення та/або на вилучення (примусове або добровільне) майна, переданого за договорами оренди, зокрема, і за вищевказаною адресою.

15. Так, ТзОВ «Регіон-Хол» зазначає, що правомірно користується нерухомим майном та земельною ділянкою, на якій таке розміщене відповідно.

Відповідь позивача на відзив.

16. Рішенням ГСЛО від 15.02.2021 у справі № 914/2265/20 встановлено факт неправомірного перебування ТзОВ «Регіон-Хол» у нежитлових приміщеннях банку, зокрема, за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, с. Брюховичі, вул. І. Франка, буд. 222.

17. Ухвала Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 про вжиття заходів забезпечення позову скасована постановою північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Обставини справи.

18. 20 серпня 2016 року між позивачем (Банком) та ТзОВ «Сатурн-11» (Лізингоодержувачем) укладено договір фінансового лізингу №4С16069ЛИ, за умовами якого банк передає лізингоодержувачу майно, а лізингоодержувач приймає майно від банку в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу.

19. Згідно з п.4.2. договору фінансового лізину, викладеного в редакції Додаткової угоди до договору фінансового лізингу від 25 серпня 2016 року майно, що передане за договором фінансового лізингу за договором ТзОВ «Сатурн-11» - Лізингоодержувач має право протягом усього терміну дії договору фінансового лізингу передавати в оренду предмет лізингу: лізингоодержувачу забороняється без згоди банку передавати майно у сублізинг, у позику, або будь-яким іншим способом третій особі (за виключенням оренди), передавати в заставу або відчужувати у будь-який спосіб.

20. У подальшому майно, отримане ТзОВ «Сатурн-11» у лізинг, передано в суборенду ТзОВ «Регіон-Хол», зокрема, було укладено: - Договір суборенди № 8-2018 від 08.08.2018, щодо об`єкта нерухомого майна: - за адресою: Львівська обл., Перемишлянський р., с. Брюховичі, вул. Франка, буд 222 загальною площею 73,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33).

21. 03.12.2019 на адресу ТзОВ «Сатурн-11» Банком надіслано повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу у зв`язку з несплатою останнім лізингових платежів відповідно до підпункту 6.2.11. пункту 6.2. розділу 6 договору фінансового лізингу.

22. ТзОВ «Регіон-Хол» приміщення АЗС на час розгляду справи № 914/2265/20 не звільнило та не передало власнику, зазначену вимогу залишило без належного реагування.

23. Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі № 914/2265/20 позов задоволено частково, виселено ТзОВ «Регіон-Хол» з нежитлових приміщень АЗС, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Перемишлянський р-н, с. Брюховичі, вул. Івана Франка, буд. 222 (урочище Кривуля) загальною площею 73,7 кв.м. (реєстраційний номер обАєкту нерухомого майна 33); з нежитлових приміщень АЗС, що знаходяться за адресою Львівська обл., Городоцький р-н, с. Братковичі, вул. Гайдамацька, буд. 101 загальною площею 87,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 09); з нежитлових приміщень АЗС, що знаходяться за адресою Львівська обл., Сколівський р-н, смт. Верхнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, 207а загальною площею 43,3кв.м., (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 45), що були передані Товариству з обмеженою відповідальністю «Регіон-Хол» за договорами суборенди № 8-2018 від 08.08.2018; № 30-2018 від 08.08.2018; № 44/3-2018 від 08.08.2018.

24. Вищевказане рішення суду першої інстанції залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 та постановою Верховного Суду від 03.11.2021.

25. Господарським судом у рішенні від 15.02.2021 у справі № 914/2265/20, зроблено наступний висновок, з яким погодились суди апеляційної та касаційної інстанції: «З огляду на викладене, суд доходить висновку, що договір суборенди припиняється одночасно з припиненням договору найму (лізингу), незалежно від підстав його припинення. Дія договору суборенди поза межами договору найму (лізингу) суперечить природі договору суборенди. Невчинення стороною договору суборенди дій щодо повернення орендованого майна та його оформлення не є підставою для висновку про чинність зазначених договорів суборенди, укладених з третьою особою. Суд вважає, що припинення зобов`язань сторін за договором фінансового лізингу, призводить і до припинення зобов`язань сторін за договором суборенди. Відтак твердження відповідача 2 про дійсність договорів суборенди судом відхиляються».

26. Актом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.09.2021 № 452-ДК/431/АП/09/01-21 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки загальною площею 0,2000 га з кадастровим номером: :07:002:0001, що розташована за адресою: вул. І. Франка 222, с. Брюховичі, Перемишлянської міської ТГ Львівської району Львівської області встановлено, що вказана земельна ділянка перебуває у власності АТ КБ «Приватбанк». Згідно з Договором лізингу АЗС передано ТзОВ «Санурн-11», яке вподальшому передало АЗС у строкове оплатне користування ТзОВ «Регіон-Хол». Під час обстеження земельної ділянки з виїздом на місцевість було виявлено факт використання та функціонування АЗС відповідно до цільового призначення земельної ділянки.

27. У період з січня 2019 року по жовтень 2021 року АТ КБ «Приватбанк» сплачено податок за землю (у призначенні платежу вказано конкретний міцяць та рік і Брюховицька сільрада), зокрема: за 12 місяців 2019 році - 14'001,60 грн, за січень, лютий, квітень, червень-грудень 2020 року - 11'668,00 грн та за січень - жовтень 2021 року 7'252,50 грн. Вказане підтверджується копіями платіжних доручень долученими до матеріалів справи (а.с. 23-53).

28. Так, позивач звернувся до суду із даним позовом про відшкодування витрат на оплату податку за землю у зв`язку з безпідставним користуванням цією земельною ділянкою відповідачем.

29. Ухвалою суду від 20.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.02.2022. Розгляд справи по суті відкладався на 15.03.2022 та на 05.04.2022, що відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

30. Відповідач проти позову заперечив з підстав, вказаних у відзиві.

Позиція суду.

31. Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

32. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

33. За змістом ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

34. Частиною першою статті 90 Земельного кодексу України закріплені права власника земельної ділянки. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 90 ЗК України).

35. Землекористувачі зобов`язані: своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (п. 8 ч. 1 ст. 96 ЗК України).

36. Згідно з пп. 14.1.147. ст. 14 Податкового кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

37. Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп. 14.1.72. ст. 14 ПК України).

38. Відповідно до пп. 269.1.1 і 269.1.2 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

39. Статтею 270 ПК України закріплено, що об`єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.

40. Базою оподаткування є: 271.1.1. нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; 271.1.2. площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (ст. 272 ПК України).

41. Відповідно до статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

42. Статтею 277 ПК України закріплено, що ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

43. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст. 285 ПК України).

44. Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (п. 287.1. ст. 287 вищевказаного закону). Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 ПК України).

45. Відповідно до п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою в порядку, передбаченому статтею 46 Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяць.

46. Як з`ясовано судом та не заперечується сторонами, АТ КБ «Приватбанк» є власником земельної ділянки загальною площею 0,2000 га з кадастровим номером: :07:002:0001, що розташована за адресою: вул. І. Франка 222, с. Брюховичі, Перемишлянської міської ТГ Львівської району Львівської області (с. Брюховичі, ур. Кривуля, Перемишлянський район Львівська область) з 21.08.2016, що підтверджується Інформаційною довідкою Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 21-22).

47. Також у пункті 22 даного рішення суду встановлено, що позивач впродовж 2019 2021 років сплачував податок на землю (Брюховицька сільрада) у загальному розмірі 32?992,10 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями.

48. Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

49. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17: « 29. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. 31. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. 32. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. 33. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені».

50. Як з`ясовано судами при розгляді справи № 914/2265/20, що не змінилось і при розгляді цієї справи, Відповідач безпідставно користується нежитловими приміщеннями АЗС, яка розташована на земельній ділянці загальною площею 0,2000 га з кадастровим номером: :07:002:0001 за адресою: вул. І. Франка 222, с. Брюховичі, Перемишлянської міської ТГ Львівської району Львівської області.

51. Доводи ТзОВ «Регіон-Хол» про те, що останній є чинним суборендарем АЗС за Договором є безпідставними, адже рішенням у справі № 914/2265/20 встановлено, що укладені договори суборенди (стосується і спірної земельної ділянки) є припиненими з моменту припинення договору фінансового лізингу від 20.08.2016 № 4с16069ли. Окрім того, інші доводи Відповідача, в тому числі і щодо наявності забезпечення позову у іншій справі про визнання недійсним пунктів договору, спростовані Позивачем та не входять у коло доказування у цій справі.

52. Таким чином, розглянувши вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 32?992,10 грн, які були сплачені Банком як земельний податок за земельну ділянку, власником якої останній є, про якою не міг користуватись у зв`язку із безпідставним користуванням нею Відповідачем, суд дійшов висновку задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

53. Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

54. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати.

55. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Хол» (79049, м. Львів, пр. Червоної Калини, буд. 62А; ідентифікаційний код 41559573) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 32?992,10 грн та 2270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.04.2022.

Суддя Трускавецький В.П.