ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м. Дніпро Справа № 904/6251/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Підпальної Катерини Іванівни

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Соловйова А.Є.) від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20

за заявою Фізичної особи - підприємця Підпальної Катерини Іванівни з грошовими вимогами в загальній сумі 1 972 132,00 грн.

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" (49026, м. Дніпро, вул. Калинина, б. 43, ), -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20 грошові вимоги фізичної особи - підприємця Підпальної Катерини Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в сумі 4 204,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, в сумі 1 967 928,00 грн. (основна заборгованість) - 4 черга задоволення вимог кредиторів - відхилено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася фізична особа - підприємець Підпальна Катерина Іванівна, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги фізичної особи - підприємця Підпальної Катерини Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" у розмірі 4 204,00 грн (судовий збір), 1 967 928,00 грн. (основна заборгованість).

Так, в обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- на час розгляду заяви кредитора судом не встановлювалося недійсності правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора до боржника, а тому згідно з приписами ст. 204 ЦК України в суду першої інстанції були відсутні підстави для висновків про нереальність спірних господарських операцій та відхилення грошових вимог кредитора, які підтверджені належними та допустимими доказами;

- судом першої інстанції не було надано належної оцінки поданим кредиторам доказам, які повністю підтверджують реальність господарської операції, за результатами якої в боржника виникла заборгованість перед кредитором, та не враховано, що фактом підтвердження господарської операціє є саме первинні документи, а не податкова звітність та податкова інформація податкового органу;

- суд першої інстанції не призначений перевіряти економічну доцільність рішень суб`єкта господарювання, яким здійснюється підприємницька діяльність на власний ризик, а тому висновок суду про відсутність економічної вигоди та не доведення кредитором та боржником справжності спірної господарської операції є безпідставним;

- кредитором долучено до матеріалів справи банківські виписки про часткову оплату коштів за правочином, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора до боржника, які є належними та допустимими доказами реальності господарської операції, втім безпідставно не враховані судом, а висновки суду в цій частині грунтуються на припущенні;

- наявні у первинній бухгалтерській документації незначні недоліки не можуть свідчити про відсутність реальної господарської операції та не вчинення сторонами дій з виконання відповідного правочину;

- не може свідчити про неможливість виконання апелянтом правочину, на підставі якого виникли грошові вимоги, і відсутність в нього матеріально-технічних ресурсів, що також не підтверджується належними доказами;

- судом першої інстанції не були розглянуті заявлені ТОВ «Одеський завод класичних вин» клопотання про призначення судової економічної експертизи та технічної експертизи документів, на яких грунтуються кредиторські вимоги апелянта, що є грубим порушенням норм процесуального права та призвело до постановлення необгрунтованої та незаконної ухвали.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2021р. поновлено фізичній особі - підприємцю Підпальній Катерині Іванівні строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Підпальної Катерини Іванівни на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 23.09.2021р.

17.09.2021р. апелянт звернувся до апеляційного суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копій актів про надання послуг, Замовлень, Актів приймання-передачі товару для та після пакування за Договором № 1 від 22.04.2016р. за період з 2017 по 2018р.р.

Боржником 20.09.2021р. подані до апеляційного суду письмові пояснення по справі, згідно з якими він підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги, та просить долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, банківських виписок, договорів постачання та зберігання за 2018-2020 роки.

Щодо вищенаведених клопотань про залучення додаткових доказів, то як апелянтом, так і боржником не наведено поважних причин та не подано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, відтак виходячи з приписів ч. 3 ст. 269 ГПК України, колегія суддів не вбачає підстав для прийняття до розгляду зазначених доказів під час апеляційного перегляду справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2021р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 04.11.2021р.

15.12.2021р. апелянтом надано до матеріалів справи додаткові письмові пояснення, згідно з якими він зазначає, що провадження у справі № 904/6261/20 про банкрутство ТОВ «Адаман трейд» відкрито за заявою ініціюючого кредитора Свинаренко Ю.В. у зв`язку з невиконанням боржником грошових зобов`язань за договором, який має однакову правову природу з договором, на підставі якого виникли грошові вимоги кредитора до боржника, а реальність господарської операції між Свинаренко Ю.В. та ТОВ «Адаман трейд» за таким договором була підтверджена під час розгляду адміністративної справи № 804/7990/16.

В судовому засіданні по справі оголошувались переви з 04.11.2021р. по 16.12.2021р. та з 16.12.2021р. по 07.02.2022р.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Чередка А.Є. (доповідача) 07.02.2022р. на лікарняному судове засідання з розгляду апеляційної скарги у справі № 904/6251/20 не відбулось.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 14.03.2022р.

Судове засідання, призначене на 14.03.2022р., не відбулось у зв`язку із затвердженням Верховною Радою Указу Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

З метою забезпечення стабільного здійснення судочинства та беручи до уваги необхідність забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.04.2022р.

15.04.2022р. представником апелянта адвокатом Дружиною Т.Г. та розпорядником майна боржника - арбітражним керуючим Черненченко А.С. подані до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, які обґрунтовані введенням в Україні воєнного стану та неможливістю у зв`язку з цим прибути в судове засідання.

Розглянувши вказані клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022р. строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

При цьому, слід зауважити, що діяльність судів України в період воєнного стану регламентується зокрема Законом України "Про правовий режим воєнного стану", статтею 12-2 якого визначено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

При цьому, ч. 2. ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що в умовах воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Отже, положеннями Закону України "Про правовий режим воєнного стану" унормовано, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право особи на судовий захист.

На території м. Дніпра та Дніпропетровської області бойові дії не ведуться, а отже, розгляд даної справи не створює загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду та суддів. Не позбавлені були представник апелянта та розпорядник майна і на звернення до суду з клопотанням про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції.

До того-ж, у відповідності до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

З урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, введення в Україні воєнного стану, судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу в строк, який є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи.

Судова колегія також враховує, що справа № 904/6251/21 розглядається доволі тривалий час, представником апелянта були надані пояснення по суті спору у судових засіданнях по справі, а розпорядник майна жодного разу не з`явився до судових засідань та не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану" щодо недопустимості припинення повноважень судів в умовах воєнного стану, а також те, що апеляційним судом не визнавалася явка представників учасників справі в судове засідання обов`язковою, а неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників інших учасників справи, відмовивши у задоволенні клопотань позивача та розпорядника майна про відкладення розгляду справи.

Представник кредитора - ТОВ «Одеський завод класичних вин» у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на доведення ним належними та допустимими доказами нереальності господарської операції, яка стала підставою для виникнення грошових вимог кредитора бо боржника, та недійсності відповідного правочину, тобто фіктивності кредиторської заборгованості боржника, яка не підлягає визнанню в процедурі банкрутства, що повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в аналогічних справах.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На час відкриття провадження у справі № 904/6261/20 про банкрутство ТОВ «Адаман трейд» набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Згідно з ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 904/6251/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Адаман трейд» відкрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2020р. за заявою фізичної особи-підприємця Свинаренка Юрія Вікторовича, якою також введено процедуру розпорядження майном відносно боржника до 22.05.2021 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Черненченка Д.А.

На виконання ухвали від 03.12.2020, господарський суд 03.12.2020 опублікував оголошення на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 65540 від 03.12.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" (49026, м. Дніпро, вул. Калинина, б. 43, ).

30.12.2020 фізична особа - підприємець Підпальна Катерина Іванівна подала через канцелярію суду заяву вих. № 01-29-20 від 29.12.2020 з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в загальній сумі 1 972 132,00 грн, з яких 1 967 928,00 грн - основний борг, 4 204,00 грн - судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.2021 прийнято до розгляду заяву фізичної особи - підприємця Підпальної Катерини Іванівни з грошовими вимогами до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в загальній сумі 1 972 132,00 грн, з яких 1 967 928,00 грн - основний борг, 4 204,00 грн - судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог в попередньому засіданні.

В матеріалах справи міститься повідомлення вих № 01-32/26-01 від 14.01.2021 розпорядника майна Черненченка Д.А. про розгляд грошових вимог ФОП Підпальної К.І., в якому розпорядник майном повідомляє, що грошові вимоги ФОП Підпальної К.І. підлягають визнанню в повному обсязі в розмірі 1 972 132,00 грн, з яких 4204,00 грн - (судовий збір)- 1 черга задоволення вимог кредиторів, 1 967 928,00 грн - (основний борг) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

В заяві з грошовими вимогами фізичної особи - підприємця Підпальної Катерини Іванівни містяться такі обставини:

22.04.2016 між фізичною особою - підприємцем Підпальною Катериною Іванівною (Виконавець) та ТОВ "Атлантіс" (Замовник) підписано Договір № 1 про надання послуг (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги пакування товару, а Замовник приймати та своєчасно сплачувати надані Виконавцем послуги.

Згідно з п. 1.2., факт належного надання Виконавцем послуг за цим Договором підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами по факту виконання Виконавцем кожного відповідного замовлення.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що підставою для надання послуг є Замовлення Замовника оформлене та підписане уповноваженим представником від обох Сторін.

Послуги щодо Товару прийнятого для надання послуг вважається виконаним (наданим), з моменту підписання сторонами Акту надання послуг.

Згідно з п. 3.1.3. Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному об`ємі оплачувати послуги Виконавця.

Згідно п. 5.3. Договору оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі наданого рахунку, не пізніше наступного дня надання послуг.

ФОП Підпальна К.І. виконала умови Договору перед ТОВ "Атлантіс" та надала послуги пакування товару згідно замовлень Замовника.

З боку ТОВ "Атлантіс" до наданих послуг пакування товару жодних заперечень та зауважень не було, про що свідчать підписані з обох сторін АКТ надання послуг за період з серпня 2018 року по січень 2019 року. Дані акти підписано уповноваженими особами сторін Договору, форми актів відповідають вимогам законодавства України до первинної звітності.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань з боку ТОВ "Атлантіс", грошові кошти сплачено не було у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 1 967 928,00 грн (один мільйон дев`ятсот шістдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень сімдесят копійок).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" було здійснено зміну найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд".

Отже, на дату подання даної заяви, несплачена заборгованість Боржника в загальному розмірі складає 1 967 928,00 грн (один мільйон дев`ятсот шістдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень сімдесят копійок).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20 грошові вимоги фізичної особи - підприємця Підпальної Катерини Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адаман трейд" в сумі 4 204,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, в сумі 1 967 928,00 грн. (основна заборгованість) - 4 черга задоволення вимог кредиторів - відхилено.

Відхиляючи зазначені грошові вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що наявні у справі матеріали свідчать про нереальність господарської операції з виконання Договору, укладення цього Договору з метою ухилення від виконання наявних зобов`язань та погіршення становища інших кредиторів, тобто відсутності як такої кредиторської заборгованості боржника перед кредитором, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 5.3. Договору № 1 оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі наданого рахунку не пізніше наступного дня надання послуг.

З матеріалів справи № 904/6251/20 вбачається, що датою першої заявленої кредитором господарської операції є 03.08.2018 (акт надання послуг № 205), тобто матеріали справи не містять доказів, що протягом перших двох років з дати укладення договору № 1 від 22.04.2016, між кредитором та боржником не здійснювалась жодна господарська операція, що може свідчити про спільний намір сторін вивести даний правочин за межі "підозрілого періоду", встановленого статтею 42 КУПБ.

Кредитор не звертався протягом достатньо тривалого періоду з позовом до боржника про стягнення суми заборгованості за нібито надані послуги, що окремо свідчить про відсутність наміру сторін на досягнення тих правових наслідків, які безпосередньо обумовлені зазначеним правочином.

Вказані обставини свідчать що дії кредитора та боржника не були добросовісними (у розумінні Цивільного законодавства України), вчинені без спрямованості на реальне настання правових наслідків, за відсутності розумної економічної причини (ділової мети) та разом з тим вчинені з завдаванням шкоди, інтересам та правам інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Разом з тим, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили.

Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.

Між тим, ч. 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги в момент вчинення правочину за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою його недійсності.

Вказана вимога до правочину містить дві складові: по-перше, відповідність волевиявлення внутрішній волі учасника правочину, по-друге, відсутність дефекту волі такого учасника, коли його воля зазнала протиправного впливу внаслідок обману, насильства, погрози, важких обставин або була спотворена внаслідок зловмисної домовленості представника суб`єкта з іншою стороною.

Волевиявлення учасників Договору не спрямоване на досягнення результату, обумовленого ним, оскільки надання заявленого обсягу послуг не відповідає доктрині реальності господарських операцій та, більш того, відсутні звернення з відповідними позовними вимогами, що вказує на відсутність мети у виконавця послуг на отримання прибутку від господарської діяльності та як наслідок нарощення кредиторської заборгованості у замовника послуг, щодо якого в подальшому відкрито провадження у справі про банкрутство, яка має вочевидь штучний характер, що в кінцевому рахунку призводить до завдання шкоди кредиторам неплатоспроможного боржника, а тому такий правочин вчинено з вадами волі, що не відповідає вимогам статті 203 ЦК України.

При цьому, часткова оплата не має в даному випадку вирішального значення, виходячи з юридичного змісту та специфіки категорії "послуга" як предмета господарської операції та юридичних наслідків її нереальності.

Господарське зобов`язання, яке виникло на підставі договору, укладеного між суб`єктами господарювання, має бути спрямоване на досягнення економічного результату для його сторін, тобто мати реальний характер та опосередковувати рух капіталів, товарів, робіт чи послуг, що є об`єктами відповідної господарської операції.

Так, за змістом ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано апелянтом, що у доданих кредитором письмових доказах наявні численні протиріччя змісту та невідповідність документів між собою, а саме: надання документів які відносяться до інших договорів, протиріччя щодо місця надання послуг та складання документів, відсутність деяких документів та відсутність у них усіх необхідних реквізитів, дублювання документів, невідповідність кількості прийнятого для пакування товару та переданого після пакування товару, а також невідповідність виду продукції, прийнятої для пакування, видам запакованої продукції за актами наданих послуг, на яких ґрунтує свої грошові вимоги кредитор до боржника у справі № 904/6251/20 про банкрутство ТОВ "Адаман трейд".

Так, додана кредитором до матеріалів справи форма 1-ДФ, яка нібито має відображати можливість ФОП Підпальної К.І. надати значний об`єм послуг, відображає тільки наявність певної кількості співробітників, однак у доданій формі 1-ДФ відсутні дати прийняття на роботу та /або звільнення з роботи, відсутні найменування посад, посадові інструкції працівників, а також в матеріалах справи відсутні накази про прийняття відповідних співробітників на посаду, яка передбачає саме надання послуг з пакування товару.

Сама по собі наявність співробітників не свідчить, що вказані співробітники були залучені під час надання послуг Боржнику, а не виконували іншу трудову функцію в межах інших договорів.

Разом з тим, згідно наданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області документів, а саме податкової звітності щодо нарахування сум єдиного соціального внеску, у тому числі додані до звіту таблиці №1, №5 та №6 вбачається, що у Фізичної особи-підприємця Підпальної Катерина Іванівни відсутні матеріально-технічні ресурси для вчинення спірних господарських операцій.

ФОП Підпальною К.І. не надано до матеріалів справи наказів про прийняття на роботу, примірників трудових договорів, посадових інструкцій, з яких вбачалися б посади найманих працівників та їх посадові обов`язки.

Фізичною особою-підприємцем Підпальною Катериною Іванівною було подано податкову звітність щодо нарахування сум єдиного соціального внеску (Додаток 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), у тому числі додані до звіту таблиці №1, №5 та №6 за період серпень 2018-січень 2019 року.

Згідно з приписами Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 передбачено, відображення у Таблиці №5 до звіту з ЄСВ коду за Класифікатором професій, що дозволяє встановити посадові обов`язки найманих працівників.

Як вбачається з доданої Таблиці 5, яка звітує за жовтень 2018 року у ФОП Підпальна К.І. наявен найманий працівник на підставі Наказу №3 від 29.10.2018 року за кодом класифікатора професій 9322 та за професійною назвою роботи "Підсобний робітник" та кодом ЗКППТР 16771 (підсобний робітник).

Як вбачається з доданої таблиці 5, яка звітує за листопад 2018 року у ФОП Підпальна К.І. наявен найманий працівник на підставі Наказу №4 від 15.11.2019 року за кодом класифікатора професій 9322 та за професійною назвою роботи "Підсобний робітник" та кодом ЗКППТР 16771 (підсобний робітник).

Як вбачається з доданої таблиці 5, яка звітує за січень 2019 року у ФОП Підпальна К.І. наявен найманий працівник на підставі Наказу № 1 від 09.01.2019 року за кодом класифікатора професій 9322 та за професійною назвою роботи "Підсобний робітник" та кодом ЗКППТР 16771 (підсобний робітник).

Однак, вказані наймані працівники не можуть надавати послуги з пакування алкогольної продукції.

Згідно класифікатору професій ДК 003:2010 який був затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327, який призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Але, класифікатором професій ДК 003:2010 для надання послуг з пакування передбачено окрему професійну назву роботи "Укладальник-пакувальник" з кодом ЗКППТР 19293.

Таким чином, для надання ФОП Підпальна К.І. заявленого обсягу послуг з пакування у заявленому об`ємі, у ФОП Підпальна К.І. відсутні матеріально-технічні ресурси, а саме наймані працівники до посадових обов`язків яких входить виконання трудових функцій "Упакування"

Найманий працівник Чернишук Любов Іванівна (таблиця № 5 за жовтень 2018 року) взагалі не могла надавати послуги з пакування алкогольної продукції.

Відповідно до ст. 174 Кодексу законів про працю України, забороняється також залучення жінок до підіймання і переміщення речей, маса яких перевищує встановлені для них граничні норми.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №241 від 10.12.1993 року було затверджено граничні норми підіймання і переміщення важких речей жінками.

Підіймання і переміщення вантажів при чергуванні з іншою роботою (до 2 разів на годину) складає 10 кілограмів.

Сумарна вага вантажу, який переміщується протягом кожної години робочої зміни, не повинна перевищувати: з робочої поверхні - 350 кг, з підлоги - 175 кг. Крім того, у вагу вантажу, що переміщується, включається вага тари і упаковки.

Таким чином, зважаючи на значний обсяг пакування та на вагу кожної операції з пакування вказаний працівник не міг надавати ці послуги.

Зазначені протиріччя підтверджують нереальність господарської операції між ТОВ "Адаман трейд" та ФОП Підпальна К.І. та як наслідок безпідставність кредиторських вимог, заявлених ФОП Підпальна К.І.

Крім того, як було зазначено ФОП Підпальна К.І. для надання послуг з пакування ТОВ "Адаман трейд" не було залучено фахівців з пакування за цивільно-правовими договорами, з зазначеного вбачається, що самостійно ФОП Підпальна К.І. не могла надати такий значний об`єм послуг, оскільки штатних працівників для вказаного виду діяльності у неї не було.

До матеріалів справи ФОП Підпальною К.І. були додані виписки з банку, які на думку кредитора підтверджують факт часткової оплати послуг.

Однак, вказані виписки містять лише загальне посилання на Договір № 1 від 22.04.2016, не містять позначення за які саме товари, роботи чи послуги було здійснено оплату, за послуги пакування чи ні, тощо.

Не виключена можливість щодо розрахунків між сторонами за іншими договорами з іншим предметом.

В матеріалах справи № 904/6251/20 містяться банківські виписки, з яких вбачається, що оплати здійснювалися в січні, квітні-червні 2020 року .

Крім того, кредитор у своїй заяві з грошовими вимогами не зазначав про факт часткової оплати, а з наданих виписок не вбачається, за яким саме договором були здійснені розрахунки.

Також до суду першої інстанції не подавалося будь-яких інших первинних документів (актів надання послуг) за вказані періоди, крім того, про часткову оплату не було зазначено під час подання кредиторських вимог.

Разом з тим, відповідно до наданих ТОВ "Адаман трейд" податкових розрахунків обсяг наданих ФОП Підпальна К.І. послуг за період надання послуг пакування за Договором №1 від 22.04.2016, а саме за (третій квартал 2018 року - четвертий квартал 2019 року) становить 4 695 396 (чотири мільйони шістсот дев`яносто п`ять тисяч триста дев`яносто шість) гривень 50 коп., з вказаних розрахунків також вбачається, що розрахунки за надані послуги проведені в повному обсязі.

До заяви про визнання грошових вимог кредитора ФОП Підпальної К.І. від 30.12.2020 року на підтвердження факту надання послуг були додані лише акти наданих послуг, складені на підставі Договору № 1 від 22.04.2016, без додавання інших документів, наявність яких передбачена умовами договору, що спричинило наявність обґрунтованих сумнівів у реальності господарських операцій з надання послуг за цим договором.

Проте, пунктом 5.1. Договору № 1 передбачено, що вартість послуг за даним договором, визначається на підставі узгоджених Сторонами Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктами 2.1.-2.2. Договору № 1 визначено, що замовником передається Виконавцю партія товару для пакування відповідно до акту прийому-передачі в кількісному вираженні, підписаного сторонами. Представник Виконавця, разом із Замовником бере участь у прийманні товару для надання послуг, перевіряє відповідність номенклатури та кількості товару. В разі наявності у Виконавця зауважень, розбіжностей щодо фактичної кількості/номенклатури/якості товару, представник Виконавця складає акт зауважень до замовлення. Товар вважається прийнятим до надання послуг з моменту підписання Виконавцем Акту прийому-передачі товару до виконання робіт. В разі складання Виконавцем та підписання сторонами акту зауважень до акту прийому-передачі товару, товар вважається прийнятим до надання послуг з урахуванням такого акту (п. 2.1.1., 2.1.2, 2.1.4., 2.2., 2.2.1 Договору № 1).

Крім того, відповідно до п. 2.1. Договору № 1 підставою для надання послуг є замовлення замовника оформлене та підписане уповноваженими представниками від обох сторін.

За змістом п. 2.1.3. Договору № 1 замовлення вважається підписаним Виконавцем і прийнятим ним до виконання, якщо воно містить підпис представника Виконавця, завірений печаткою останнього.

Пунктом 2.4. Договору № 1 передбачено, що проміжок часу між прийняттям товару до надання послуг та моментом виконання таких послуг (в тому числі час знаходження товару на складу) вважається часом надання послуг.

Згідно п. 2.3. Договору № 1 послуги щодо товару прийнятого для надання послуг вважаються виконаними (наданими) з моменту підписання сторонами акта наданих послуг.

Специфікацій, актів прийому-передачі та замовлень боржника до матеріалів заяви з грошовими вимогами не додано.

Лише після подання кредитором ТОВ "Одеський завод класичних вин" заперечень проти визнання грошових вимог кредитора ФОП Підпальна К.І. кредитор долучив до матеріалів справи разом з поясненнями документацію, складення якої передбачено умовами Договору № 1.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі № 813/2781/17 "Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, платіжні доручення, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством."

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з надання послуг пакування ФОП Підпальна К.І., на користь ТОВ "Адаман трейд" за Договором № 1 про надання послуг від 01.08.2016 року, ФОП Підпальна К.І., разом з поясненнями надала у матеріали справи наступні документи: Специфікації, які відповідно до п. 5.1 Договору №1 про надання послуг від 22.04.2016 є невід`ємною частиною цього Договору; Замовлення до Договору про надання послуг № 1 від 22.04.2016; Акти приймання-передачі товару для пакування до Договору про надання послуг №1 від 22.04.2016; Акти приймання передачі товару після послуг пакування до Договору про надання послуг №1 від 22.04.2016.

Господарською операцією в розумінні Закону України Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст. 1).

Як встановлено положеннями статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно частин 1,2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", первинні документи, по перше - фіксують факти здійснення господарських операцій і, по друге - слугують підставою для бухгалтерського обліку цих операцій. А на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник (частина 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні").

Лише реальні зміни майнового стану платника податків є визначальною ознакою господарської операції. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Насамперед йдеться про реальність і товарність господарської операції, а також про підтвердження/непідтвердження товарності господарської операції належними і допустимими доказами.

Дана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.09.2020 у справі № 918/335/17 (п. 67).

З вищезазначених обставин справи вбачається, що надані кредитором акти надання послуг, специфікації, замовлення, акти приймання-передачі товару для пакування, акти приймання-передачі товару після послуг пакування до Договору №1 від 22.04.2016 не розкривають внутрішню суть господарських операцій, вказані акти не відображають справжність та економічну вигоду господарських операцій, що в кінцевому рахунку свідчить про нереальність спірних господарських операцій. Виходячи з вищевикладеного, зазначені акти надання послуг, специфікації, замовлення, акти приймання-передачі товару для пакування, акти приймання передачі товару після послуг пакування до Договору № 1 від 22.04.2016 не відповідають критеріям первинних документів, оскільки з них неможливо встановити суть господарської операції.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Крім того, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Про неможливість здійснення господарських операцій може свідчити, зокрема, відсутність у контрагента необхідних умов для здійснення певного виду діяльності або трудових ресурсів, транспортних засобів, які є необхідними для здійснення такого виду діяльності, недостатність часу, майна тощо. Крім того, контрагент повинен мати право на зайняття відповідною діяльністю. Відповідний вид діяльності має бути передбачений його статутом та внесений до ЄДР за КВЕД.

Висновок Верховного Суду про те, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, є загальним та характерним для усіх правовідносин, пов`язаних з необхідністю доведення здійснення господарської операції, а не лише її документарного оформлення, та не має своїм наслідком якийсь певний однозначний результат вирішення спору. Результат розгляду судом спорів у справах про стягнення заборгованості, за наявності заперечень відповідача щодо реальності господарських операцій, при застосуванні судом зазначеного висновку обумовлюється фактичними обставинами, встановленими судом у кожній конкретній справі, тобто залежить від встановлених судом фактичних обставин, які у кожній справі можуть бути різними.

У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 914/2404/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду застосував доктрину реальності господарських операцій при розгляді заяв з кредиторськими вимогами до боржника у справах про банкрутство, вказавши: "Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам при новому розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18)".

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.

Даний правовий висновок сформовано Верховним Судом в постанові від 02.07.2020 у справі № 560/711/19 (адміністративне провадження № К/9901/34958/19).

Як вірно вказано місцевим господарським судом, з матеріалів справи вбачається, що тривале надання послуг ФОП Підпальна К.І. за Договором № 1 від 22.04.2016 на користь боржника ТОВ "Адаман трейд" позбавлене розумної економічної причини (ділової мети), оскільки надані замовником ТОВ "Адаман трейд" банківські виписки містять лише загальне посилання на Договір № 1 від 22.04.2016 року, не містять позначення за які саме товари, роботи чи послуги було здійснено оплату, крім того, з вказаних банківських виписок вбачається, що оплати здійснювалися в квітні-червні 2020 року, а відтак продовження надання послуг не призвело до приросту активів виконавця, натомість призвело до формування необґрунтованих витрат боржника, що вказує на відсутність ділової мети та формування виключно штучно складених первинних документів, які відображають нереальні господарські операції ФОП Підпальної К.І. та боржника, які спрямовані на формування фіктивних грошових вимог кредитора.

Крім цього, як вже зазначалось, подані до матеріалів справи документи містять протиріччя змісту документів між собою, дублювання актів приймання-передачі, невідповідність вартості послуг у замовленнях погодженій сторонами вартості, суперечностей у специфікаціях, що додаткового підтверджує нереальність господарських операцій між ФОП Підпальна К.І. та ТОВ "Адаман трейд" та свідчить про не доведення грошових вимог ФОП Підпальної К.І. належними та допустимими доказами.

Так, Підпальною К.І. додано Специфікації до Договору, датовані починаючи з 2018 року, хоча Договір №1 про надання послуг був укладений 22 квітня 2016 року, а відповідно до умов Договору, Специфікація є невід`ємною частиною Договору.

Специфікаціями від 01 липня 2018 року (т.1 а.с.178), від 01 липня 2019 року (т.1 а.с.181) передбачено два однакових найменування послуги, але з різними цінами.

У пункті 3 Специфікації від 01 липня 2018 року зазначено послугу "Пакування пляшки з алкогольною продукцією пакетиком кави, чаю" з ціною " 0,80".

Однак уже у пункті 7 Специфікації від 01 липня 2018 року зазначено таку саме послугу "Пакування пляшки з алкогольною продукцією пакетиком кави, чаю" з ціною " 0,10".

У пункті 4 специфікації від 01 липня 2019 року зазначено послугу "Пакування пляшки з алкогольною продукцією пакетиком кави, чаю" з ціною " 0,90".

Між тим, у пункті 6 специфікації від 01 липня 2019 року зазначено таку саму послугу "Пакування пляшки з алкогольною продукцією пакетиком кави, чаю" але вже з ціною " 0,50".

Як вірно зазначено судом першої інстанції, наявність двох однакових послуг, але з різними цінами викликає обґрунтовані сумніви щодо реальності здійснення даної операції. Така суперечність в первинних документах унеможливлює встановлення дійсної вартості послуг.

У специфікації від 01 січня 2019 року визначені види та найменування послуг до Договору та відповідно ціни за дані послуги, так у специфікації визначено такий вид послуги як "Пакування пляшки горілки пакетиком кави, чаю" та "Пакування пляшки з алкогольною продукцією пакетиком кави, чаю".

Хоча зазначені послуги мають однакову ціну " 0,80", але у той же час згідно наданих специфікацій передбачають надання різних послуг.

У акті надання послуг № 308 від 27.09.2018 року (т. 2 а. с. 17) вказана послуга "Пакування пляшки вина чаєм або кавою", а замовлення від 27.09.2018 року (т. 2 а.с.18) до даного акту містить послугу "Пакування пляшок з алкогольною продукцією пакетиком кави, чаю".

Зазначені протиріччя вбачаються у більшості актів наданих послуг та замовленнях, які були додані ФОП Підпальною К.І.

Крім того, по деяким операціям у актах надання послуг і замовленнях до Договору №1 від 22.01.2016 року відображено "пакування пляшок з алкогольною продукцією кульковими ручками", хоча Специфікаціями на відповідний період взагалі не передбачено надання такої послуги. Дане протиріччя міститься у наступних актах надання послуг і замовленнях: Акт надання послуг №288 від 19.09.2018 і замовлення від 19.09.2018 (т. 2 а.с. 62-63); Акт надання послуг № 284 від 18.09.2018 і замовлення від 18.09.2018 (т. 2 а.с. 79-80); Акт надання послуг № 278 від 15.09.2018 і замовлення від 15.09.2018 (т. 2 а.с. 104-105); Акт надання послуг № 261 від 07.09.2018 і замовлення від 07.09.2018 (т. 2 а.с. 153-154).

Також наявні протиріччя щодо переданого та запакованого товару. Викликають підозри наступні господарські операції:

- операція за актом приймання-передачі товару для пакування від 18.09.2018 (т.2 а. с.77), за яким ФОП Підпальній К.І. було передано каву для пакування із алкогольними напоями, а за актом приймання-передачі продукції після послуг пакування (т.2 а. с.78) ФОП Підпальною К.І. було упаковано алкогольні напої із пакетиками чаю, що протирічить змісту відповідного акту приймання-передачі товару для пакування;

- операція за актом надання послуг №330 від 05.10.2018 і замовлення до нього (т.2 а. с.13-14) містять у переліку послуг "упакування пляшок у гофроящик", однак у акті приймання-передачі товару для пакування від 05.10.2018 (т.2 а. с. 15) серед переданих товарів гофроящики відсутні;

- замовлення від 07.11.2018 до договору №1 від 22.01.2016 (т.2 а. с.6) містить у переліку послуг "пакування пляшок Горілка Зелений день /Green Day пакетиком кави, чаю", однак у акті приймання-передачі товару для пакування від 07.11.2018 (т.2 а. с. 7) та у акті приймання-передачі продукції після послуг пакування від 07.11.2018 (т.2 а. с. 8) серед переданих продукції зазначено "Вино ординарне столове…", що протирічить змісту замовлених послуг.

- акт приймання-передачі товару для пакування від 17.08.2018 до договору №1 від 22.01.2016 (т.2 а. с.220) містить у переліку переданої продукції, окрім іншого, "Какао Золотий Ярлик" та "Какао Серебрянный Ярлык", і відповідний акт приймання-передачі продукції після послуг пакування від 17.08.2018 (т.2 а. с. 222) також містить у переліку готової продукції пакетики какао, хоча Специфікацією до договору № 1 від 22.01.2016 надання послуг з упакування какао не передбачено.

Кредитором на підтвердження господарських операцій між ФОП Підпальна К.І. та ТОВ "Адаман трейд" були надані до матеріалів справи № 904/6251/20 первинні документи, (акти надання послуг, замовлення, акти приймання-передачі товару для пакування, акти приймання передачі товару після послуг пакування) складені на виконання іншого Договору.

Акт надання послуг № 204 від 12 липня 2018 року (т.3 а.с.56), замовлення від 12 липня 2018 року (т.3 а.с.57), акт приймання-передачі товару для пакування від 12 липня 2018 року (т.3 а.с.59), акт приймання-передачі товару після послуг пакування від 12 липня 2018 року (т.3 а.с.60) відповідно складені до Договору № 2 від 01.06.2018 року, (отримувач послуг ТОВ "ВИНАЛЬ" ) в той час як кредиторські вимоги ФОП Підпальної К.І. грунтуються на Договорі №1 про надання послуг від 22.04.2016.

Акт надання послуг №203 від 09 липня 2018 року (т.3 а.с.61), замовлення від 09 липня 2018 року (т.3 а.с.62), акт приймання-передачі товару для пакування від 09 липня 2018 року (т.3 а.с.63), акт приймання-передачі товару після послуг пакування від 09 липня 2018 року (т.3 а.с.64) відповідно складені до Договору №2 від 01.06.2018 (отримувач послуг ТОВ "ВИНАЛЬ" ) в той час як кредиторські вимоги ФОП Підпальної К.І. ґрунтуються на договорі №1 про надання послуг від 22.04.2016.

Акт надання послуг №202 від 06 липня 2018 року (т.3 а.с.65), замовлення від 06 липня 2018 року (т.3 а.с.66), акт приймання-передачі товару для пакування від 06 липня 2018 року (т.3 а.с.67), акт приймання-передачі товару після послуг пакування від 06 липня 2018 року (т.3 а.с.68) відповідно складені до Договору №2 від 01.06.2018, (отримувач послуг ТОВ "ВИНАЛЬ" ) в той час як кредиторські вимоги ФОП Підпальної К.І. ґрунтуються на договорі №1 про надання послуг від 22.04.2016.

Акт надання послуг № 201 від 05 липня 2018 року (т.3 а.с.69), замовлення від 05 липня 2018 року (т. 3 а.с.70), акт приймання-передачі товару для пакування від 05 липня 2018 року (т. 3 а.с.71), акт приймання-передачі товару після послуг пакування від 05 липня 2018 року (т. 3 а.с.72) відповідно складені до Договору №2 від 01.06.2018, (отримувач послуг ТОВ "ВИНАЛЬ" ) в той час як кредиторські вимоги ФОП Підпальної К.І. ґрунтуються на договорі №1 про надання послуг від 22.04.2016.

Отже, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що вищевикладені додані кредитором первинні документи не можуть вважатись первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", оскільки не містять усіх обов`язкових реквізитів.

Крім того, матеріали справи містять документи, які в жодному разі не можуть підтверджувати вчинення господарських операцій між ТОВ "Адаман трейд" та ФОП Підпальна К.І. а саме вищевикладені господарські операції між ТОВ "Виналь" та ФОП Підпальна К.І.

Склад для зберігання алкогольної продукції за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9 було внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання згідно відповіді на адвокатський запит Державної податкової служби України 01 листопада 2019 року (індивідуальний номер місця зберігання - 0), а виключено з реєстру місць зберігання 22 травня 2020 року.

Отже, у наведених первинних документах вказано недостовірні реквізити щодо місця здійснення спірної господарської операції.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець Підпальна К.І. надавала послуги з пакування алкогольної продукції за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9 до моменту внесення вказаної адреси до реєстру місць зберігання, що підтверджується наступними доказами: Акт надання послуг №330 від 05.10.2018 року на загальну суму 8 904,60 грн.; Акт надання послуг №331 від 10.10.2018 року на загальну суму 21 015,00 грн.

Наведені обставини свідчать про штучне створення первинних документів та фіктивність господарської операції як такої.

Таким чином, підсумовуючи та узагальнюючи наведений вище детальний аналіз поданої фізичною особою-підприємцем Підпальна К.І. первинної документації до Договору № 1 від 22.04.2016 судом встановлене наступне:

1) Наявні послуги, які були надані за місцем, яке не внесено до реєстру місць зберігання.

2) Наявні розбіжності у кількості прийнятого для пакування товару та переданого після пакування товару, а також невідповідність виду продукції, прийнятої для пакування, видам запакованої продукції.

Вказані обставини свідчать, що первинні документи до Договору № 1 від 22.04.2016, складені не у момент надання послуг, та створені виключно з метою створення на папері заборгованості боржника ТОВ "Адаман трейд" перед ФОП Підпальною К.І. за начебто надання послуг пакування товару.

З долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, також вбачається, що:

- за третій квартал 2018 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Підпальна К.І. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 2 411 600 грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Підпальна К.І. було нібито надано послуги пакування товару за третій квартал 2018 року на загальну суму 1 815 392 грн. 30 коп. що підтверджується наступними актами наданих послуг:

Акт надання послуг № 205 від 03.08.18 року на загальну суму 7 135 грн. 70 коп.; акт надання послуг № 206 від 04.08.18 року на загальну суму 27 618 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 207 від 06.08.18 року на загальну суму 25 514 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 208 від 07.08.18 року на загальну суму 36 272 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 209 від 08.08.18 року на загальну суму 40 768 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 211 від 09.08.18 року на загальну суму 32 712 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 212 від 10.08.18 року на загальну суму 30 680 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 214 від 10.08.18 року на загальну суму 39 163 грн. 90 коп.; акт надання послуг № 215 від 11.08.18 року на загальну суму 35 922 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 216 від 11.08.18 року на загальну суму 35 623 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 220 від 12.08.18 року на загальну суму 26 501 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 217 від 13.08.18 року на загальну суму 36 236 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 221 від 13.08.18 року на загальну суму 29 248 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 218 від 14.08.18 року на загальну суму 26 767 грн. 50 коп.; акт надання послуг №224 від 14.01.18 року на загальну суму 34 190 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 219 від 15.08.18 року на загальну суму 33 548 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 225 від 16.08.18 року на загальну суму 20 251 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 222 від 16.08.18 року на загальну суму 29 958 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 226 від 17.08.18 року на загальну суму 20 250 грн. 90 коп.; акт надання послуг № 223 від 18.08.18 року на загальну суму 33 762 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 228 від 18.08.18 року на загальну суму 30 476 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 229 від 20.08.18 року на загальну суму 26 301 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 227 від 21.08.18 року на загальну суму 26 505 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 233 від 21.08.18 року на загальну суму 17 085 грн. 70 коп.; акт надання послуг № 230 від 22.08.18 року на загальну суму 29 153 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 234 від 22.08.18 року на загальну суму 9 205 грн. 90 коп.; акт надання послуг № 231 від 23.08.18 року на загальну суму 39 879 грн. 70 коп.; акт надання послуг № 245 від 23.08.18 року на загальну суму 18 645 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 232 від 25.08.18 року на загальну суму 31 585 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 252 від 25.08.18 року на загальну суму 18 410 грн. 90 коп.; акт надання послуг № 235 від 26.08.18 року на загальну суму 36 050 грн. 70 коп.; акт надання послуг № 236 від 27.08.18 року на загальну суму 23 055 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 237 від 28.08.18 року на загальну суму 17 807 грн. 70 коп.; акт надання послуг № 253 від 29.08.18 року на загальну суму 24 987 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 261 від 07.09.18 року на загальну суму 9 948 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 262 від 07.09.18 року на загальну суму 29 200 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 264 від 08.09.18 року на загальну суму 5 300 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 263 від 08.09.18 року на загальну суму 29 153 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 268 від 10.09.18 року на загальну суму 24 985 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 270 від 11.09.18 року на загальну суму 17 225 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 269 від 11.09.18 року на загальну суму 33 084 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 271 від 12.09.18 року на загальну суму 43 372 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 272 від 13.09.18 року на загальну суму 32 914 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 273 від 13.09.18 року на загальну суму 35 875 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 275 від 14.09.18 року на загальну суму 31 583 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 276 від 14.09.18 року на загальну суму 18 346 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 278 від 15.09.18 року на загальну суму 32 440 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 279 від 15.09.18 року на загальну суму 32 879 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 280 від 16.09.18 року на загальну суму 32 878 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 281 від 16.09.18 року на загальну суму 11 432 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 282 від 17.09.18 року на загальну суму 18 239 грн. 70 коп.; акт надання послуг № 283 від 18.09.18 року на загальну суму 17 225 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 284 від 18.09.18 року на загальну суму 18 550 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 285 від 18.09.18 року на загальну суму 39 083 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 287 від 19.09.18 року на загальну суму 23 671 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 286 від 19.09.18 року на загальну суму 25 175 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 288 від 19.09.18 року на загальну суму 19 875 грн. 30 коп.; акт надання послуг № 293 від 20.09.18 року на загальну суму 30 476 грн. 90 коп.; акт надання послуг № 294 від 20.09.18 року на загальну суму 37 214 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 295 від 21.09.18 року на загальну суму 22 000 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 296 від 21.09.18 року на загальну суму 19 875 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 297 від 22.09.18 року на загальну суму 31 781 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 298 від 22.09.18 року на загальну суму 24 654 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 300 від 23.09.18 року на загальну суму 35 673 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 301 від 24.09.18 року на загальну суму 26 997 грн. 50 коп.; акт надання послуг № 307 від 26.09.18 року на загальну суму 14 575 грн. 10 коп.; акт надання послуг № 308 від 27.09.18 року на загальну суму 38 425 грн. 10 коп.

- за четвертий квартал 2018 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Підпальна К.І. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 303 190 тис. грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Підпальна К.І. було нібито надано послуги пакування товару за четвертий квартал 2018 року на загальну суму 111 699 тис. грн. 10 коп., що підтверджується наступними актами наданих послуг:

Акт надання послуг № 330 від 05.10.2018 на загальну суму 8 904 грн. 60 коп.; акт надання послуг № 331 від 10.10.2018 на загальну суму 21 015 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 340 від 07.11.18 року на загальну суму 25 177 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 344 від 12.11.18 року на загальну суму 18 907 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 345 від 12.11.18 року на загальну суму 13 576 грн. 90 коп.; акт надання послуг № 346 від 14.11.18 року на загальну суму 13 345 грн. 20 коп.; акт надання послуг № 350 від 21.11.18 року на загальну суму 10 773 грн. 20 коп.;

- за перший квартал 2019 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Підпальна К.І. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 550 300 тис. грн. Проте, як вбачається з актів наданих послуг, які містяться у матеріалах справи, ФОП Підпальна К.І. було нібито надано послуги пакування товару за перший квартал 2019 року на загальну суму 334 495 тис. грн. 10 коп. що підтверджується наступними актами наданих послуг:

Акт надання послуг № 1 від 08.01.19 року на загальну суму 19 940 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 2 від 09.01.19 року на загальну суму 26 826 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 3 від 10.01.19 року на загальну суму 19 725 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 4 від 11.01.19 року на загальну суму 44 444 грн. 80 коп.; акт надання послуг № 5 від 14.01.19 року на загальну суму 28 930 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 6 від 15.01.19 року на загальну суму 26 300 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 7 від 16.01.19 року на загальну суму 13 150 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 8 від 17.01.19 року на загальну суму 39 450 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 9 від 18.01.19 року на загальну суму 39 588 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 10 від 21.01.19 року на загальну суму 29 866 грн. 40 коп.; акт надання послуг № 11 від 22.01.19 року на загальну суму 13 150 грн. 00 коп.; акт надання послуг № 12 від 23.01.19 року на загальну суму 33 124 грн. 90 коп.

З наведеного вбачається, що ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено грошову суму, яка навіть більше ніж заявлена фізичною особою-підприємцем Підпальна К.І. заборгованість.

Крім того, з аналізу податкової звітності вбачається, що за другий квартал 2019 року ТОВ "Адаман трейд" було нараховано та виплачено ФОП Підпальна К.І. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 611 000 тис. грн., за третій квартал 2019 року було нараховано та виплачено ФОП Підпальна К.І. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 402 306 тис. грн 50 коп., за четвертий квартал 2019 року було нараховано та виплачено ФОП Підпальна К.І. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 417 000 тис. грн. 00 коп.

Проте, акти надання послуг за Договором № 1 від 22.04.2016 року за цей період (другий-четвертий квартал 2019 року) відсутні.

Таким чином, як вбачається з долученого ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за період третього кварталу 2018 року по четвертий квартал 2019 року було нараховано та виплачено ФОП Підпальна К.І. дохід за ознакою доходу № 157 у розмірі 4 695 396 (чотири мільйони шістсот дев`яносто п`ять тисяч триста дев`яносто шість) гривень 50 коп. у той час як вартість наданих послуг відповідно до актів, які були долучені ФОП Підпальною К.І. становить 2 261 586 (два мільйони двісті шістдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість) гривень 50 коп.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29.03.2018 у справі № 916/4644/15 було сформовано правовий висновок, відповідно до якого обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора.

Також, у постанові від 23.04.2019 у справі 910/21939/15 Верховний Суд звернув увагу на те, що тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18 викладено висновки про те, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Таким чином, враховуючи сталу практику Верховного Суду, господарським судам при розгляді заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника слід враховувати необхідність надання правового аналізу вказаним заявам, підстав виникнення грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих вимог. Разом з тим, при здійсненні такого аналізу важливим є врахування засад змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство, а також обов`язку підвищеного стандарту доказування кредитором своїх грошових вимог.

Також, заслуговує уваги правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 27.02.2019 року по справі № 922/1163/18: "Верховний Суд зазначає, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини."

Крім того, у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 року по справі № 910/23428/17 зазначено наступне: "При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31.01.2018 року по справі 910/8763/17.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, "необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує".

З огляду на вищенаведені обставини справи та підвищений стандарт доказування при розгляді заяви кредитора про визнання кредиторських вимог, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необгрунтованість (нереальність) заявлених кредитором грошових вимог та необхідність їх відхилення, а доводи апеляційної скарги такий висновок суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021р. у справі № 904/6251/20 (904/315/21), яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2022р., визнано недійсним договір № 1 про надання послуг від 22.04.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (найменування в подальшому було змінено на ТОВ "Адаман трейд") та фізичною особою-підприємцем Підпальною Катериною Іванівною.

Під час же розгляду вказаної справи встановлені обставини нереальності відповідної господарської операції, а також того, що уклавши зазначений договір, ТОВ «Адаман трейд» не тільки не отримало жодного прибутку, від використання запакованої продукції, а навпаки, всупереч власним фінансовим інтересам набуло зобов`язання сплатити утворену заборгованість, що свідчить про відсутність будь-якої ділової чи підприємницької мети та наявність лише неправомірної мети направленої на ухилення від виконання наявних зобов`язань та погіршення становища інших кредиторів, що і було підставою для визнання недійсним цього правочину, як фраудаторного, укладеного з порушенням норм Цивільного кодексу України.

При цьому, з огляду на інший склад сторін та фактичні обставини, а також розгляд справи в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на підтвердження реальності господарської операції між Свинаренко Ю.В. та ТОВ «Адаман трейд» за аналогічним договором під час розгляду адміністративної справи № 804/7990/16.

Відхиляє колегія суддів і доводи апелянта щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали внаслідок не розгляду місцевим господарським судом клопотань ТОВ «Одеський завод класичних вин» про призначення судової економічної експертизи та технічної експертизи документів, на яких грунтуються кредиторські вимоги апелянта, адже не вирішення судом питання призначення експертиз за вказаними клопотаннями не призвело до неправильного вирішення справи, що згідно з ч. 2 ст. 277 ГПК України і є підставою для скасування судового рішення у випадку порушення норм процесуального права.

До того-ж, апеляційний суд не вбачає підстав, встановлених ст. 99 ГПК України, для призначення судової експертизи у справі, а апелянт під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв власних клопотань про призначення експертизи та заперечував проти задоволення відповідних клопотань ТОВ «Одеський завод класичних вин».

Виходячи з усього вищенаведеного, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги апелянта безпідставними, а оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, отже підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області області у даній справі від 18.06.2021р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Підпальної Катерини Іванівни на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2021р. у справі № 904/6251/20 - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на фізичну особу-підприємця Підпальну Катерину Іванівну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 25.04.2022 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль