ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/1039/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

при секретарі судового засідання Яскорській А.О.

Розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Банк Інвестицій та Заощаджень, м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Вастон, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Євро-Реконструкція, м. Київ

про стягнення 27041,31 грн

За участю представників:

від позивача Мартиненко О.В., адвокат, довіреність №05-1/05-154 від 17.12.2021 (в режимі відеоконференцзв`язку);

від відповідача не з`явився;

від третьої особи Годованець Л.Ю., адвокат, довіреність №48 від 01.12.2021 (в режимі відеоконференцзв`язку)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Банк Інвестицій та Заощаджень звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Вастон про стягнення 22837,68 грн зобов`язання по гарантії; 2306,61 грн інфляційних витрат; 701,89 грн 3% річних; 1195,14 грн пені, посилаючись на неналежне виконання відповідачем Договору № 10326/20-ГВ від 12.05.2020 про надання банківської гарантії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 головуючим суддею для розгляду справи №907/1037/21 визначено суддю Лучка Р.М.

Ухвалою суду від 23.12.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Євро-Реконструкція, встановлено учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, заяв із обґрунтуванням заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.01.2022.

Судове засідання відкладалося на 16.02.2022 та, в подальшому, на 23.02.2022 з огляду на неявку представників відповідача та третьої особи та у зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 23.02.2022 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.03.2022.

Згідно з ухвалою суду від 18.03.2022 відкладено підготовче засідання на 30.03.2022 з огляду на неявку представника відповідача та у зв`язку з задоволенням клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання.

Відповідно до ухвали від 30.03.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 13 квітня 2022 року.

Присутні в судовому засіданні представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримують в заявленій сумі.

Відповідачі в судові засідання жодного разу не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, шляхом надіслання процесуальних документів суду поштовими засобами, на електронну адресу відповідача, яка зазначена у відзиві на позов та на офіційну електронну адресу представника відповідача, адвоката Дубровської О.М. відповідно до ч. 7 ст. 242 ГПК України.

Про обізнаність відповідача з датою, часом та місцем розгляду справи свідчить також і подана 13.04.2022 року представником ТОВ «Вастон» адвокатом Дубровською О.М. заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 13.04.2022 року залишена без розгляду.

При цьому, 28 лютого 2022 року відповідачем подано відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги ТОВ «Вастон» не визнає та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

На спростування доводів відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, позивачем 03.03.2022 року через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив.

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на ту обставину, що відповідно до ухвали суду від 30.03.2022 року явка повноважних представників сторін в судовому засіданні визнана судом необов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за Договором про надання банківської гарантії №10326/20-ГВ від 12.05.2020 року зобов`язань по відшкодуванню Гаранту фактично сплачених за Гарантією Бенефіціару грошових коштів в розмірі 22837,68 грн, на які позивачем за період з 05.12.2020 року по 30.11.2021 року нараховано 2306,61 грн інфляційних витрат та 701,89 грн 3% річних, а також 1195,14 грн пені, яка нарахована з 05.12.2020 року по 04.05.2021 року.

Окрім того, просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Заперечення (відзив) відповідача.

Згідно з відзивом на позов відповідач позовні вимоги не визнає. Зазначає, що ним не отримувалася повідомлення-вимога позивача №03-01/02/8131 від 25.09.2020, а матеріали Позовної заяви від 14.12.2021р. не містять письмових доказів про направлення Банком такого повідомлення-вимоги від 25.09.2020р. та доказів отримання ТОВ «Вастон» такого повідомлення-вимоги в межах строку дії Гарантії, тобто до 03 лютого 2021 року включно. Враховуючи викладене, вважає, що позивачем не дотримано приписів ч. 1 ст. 564 ЦК України щодо негайного повідомлення боржника за банківською гарантією про отримання від кредитора вимоги за даною гарантією.

Також, вказує, що позивачем не доведено отримання ТОВ «Вастон» повторного повідомлення-вимоги від 01.12.2020 року в межах строку дії Гарантії та дана вимога не могла бути отримана відповідачем у зв`язку з перебуванням усіх працівників відповідача на карантині через поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. Відтак, вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення та отримання ТОВ «Вастон» в межах строку дії Гарантії Вимоги про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії №10326/20-ГВ від 15.05.2020р. на виконання Договору про надання банківської гарантії.

За таких обставин, ТОВ «Вастон» вважає вимоги позовної заяви Банку/Гаранта необґрунтованими, оскільки регресні вимоги Банку до Принципала/Відповідача були належним чином надіслані та вручені ТОВ «Вастон» тільки після закінчення строку дії Гарантії від 15.05.2020р.

Крім того, відповідач зазначає, що з урахуванням п.п. 3.1.5 п. 3.1, п. 5.3 Договору про надання банківської гарантії від 12.05.2020р. у випадку настання гарантійного випадку по Гарантії від 15.05.2020р., позивач міг самостійно здійснити списання коштів у сумі 22837,68 грн меморіальними ордерами з будь-яких поточних рахунків ТОВ «Вастон», чого здійснено не було.

Щодо наявності самого гарантійного випадку відповідач вказує на наявність судового спору у справі №907/894/20 предметом якого є стягнення штрафних санкцій у розмірі 285 850,32 грн, нарахованих за невиконання ТОВ «Вастон» Договору поставки від 21.05.2020 № 21/05-02/ЄР.

Відповідь на відзив.

Позивачем у відповіді на відзив №2022/03/03-01 від 03.03.2022 відхиляються аргументи відповідача щодо неотримання ним повідомлення-вимоги від 25.09.2020р. з посиланням на письмову відповідь № 153 від 28.09.2020 року ТОВ «Вастон» на повідомлення-Вимогу № 03-1/02/8132 від 25.09.2020 в якій Товариство зазначає, що Вимога Бенефіціара не підлягає задоволенню оскільки не відповідає умовам гарантії.

Також, позивач зазначає, що вказаний в Договорі № 10326/20-ГВ від 12.05.2020 року строк Банківської гарантії по 03.02.2021 року включно означає, що письмова вимога Бенефіціара повинна бути надана Гаранту не пізніше вказаної дати.

Вказаний строк стосується лише вимоги Бенефіціара, а не регресної вимоги Гаранта до Принципала про відшкодування фактично сплаченої гарантії.

Твердження Відповідача про відсутність доказів отримання ним Повторної вимоги від 01.12.2020 року, відхиляються позивачем, позаяк до вимоги за вих. № 03-1/02/9894 від 01.12.2021 року про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії надавались суду та направлялись сторонам копії чеку, опису вкладення в цінний лист та накладної поштового відправлення разом із позовною заявою.

Зазначає також, що між АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» та ТОВ «Вастон» не укладались додаткові договори про розміщення грошових коштів в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання банківської гарантії, а тому списання грошових коштів згідно з п.п. 3.1.5 п. 3.1, п. 5.3 Договору про надання банківської гарантії від 12.05.2020р не могло бути здійснене.

Щодо підтвердження наявності гарантійного випадку позивач вказує, що ТОВ «Вастон» згідно з листом від 10 вересня 2020 року № 62 відмовився виконувати зобов`язання по поставці товару у повному обсязі та надав пропозицію розірвати договір по закупівлі «Нафта і дистиляти код ДК 021:2015 - 09130000-9 (Дизельне паливо ЄВРО-5 (наливом)», за закупівлею № UA-2020-04-08-001546-a, оприлюдненого на офіційному сайті http://prozorro.gov.ua, виконання якого забезпечувалося Гарантією банку.

Зазначає, що в силу ст. 562 ЦК України, зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

При цьому, відповідно до банківської гарантії № 10326/20-ГВ від 15.05.2020 року, Гарант безвідклично зобов`язується виплатити Бенефіціару повну Гарантовану суму у розмірі 22837,68 грн за першою письмовою вимогою Бенефіціара, викладеною на українській мові та підписаною уповноваженою особою, яка зазначена в картці із зразками підписів і відбитка печатки письмової вимоги Бенефіціара, у якій Бенефіціар заявляє щодо не виконання Принципалом своїх зобов`язань за Договором із зазначенням обставин порушення Принципалом своїх зобов`язань, передбачених Договором.

Тобто, для позивача дана Гарантія є безумовною та у відповідності до п. 3.4.1. Договору про надання банківської гарантії від 12.05.2020 року Принципал має відшкодувати Гаранту грошові кошти.

Крім того, зазначає, що Відповідач не звертався до суду із позовом про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, тому клопотання про зупинення провадження у справі є безпідставним.

Заперечення.

Заперечення від відповідача не надходили.

Письмові пояснення третьої особи.

Товариством з обмеженою відповідальністю Євро-Реконструкція надано суду пояснення №22/116 від 25.01.2022 року згідно з якими третя особа зазначає, що між ТОВ «Євро-Реконструкція» (Замовник) та ТОВ «Вастон» (Постачальник) за результатами проведення процедури закупівлі укладений Договір поставки від 21.05.2020 № 21/05-02/СР, згідно з яким Відповідач зобов`язався поставити, на умовах цього договору Дизельне паливо ЕВРО-5 (налив) (код за ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти).

Постачальник зобов`язався забезпечити Замовнику поставку Товару протягом трьох календарних днів, з моменту отримання заявки Замовника.

В якості забезпечення виконання зобов`язання Постачальника за даним Договором Акціонерним товариством Банк Інвестицій та Заощаджень було надано банківську гарантію від 15.05.2020 року № 10326/20-ГВ на суму 22837,68 грн.

Керуючись умовами договору Замовник направив заявку на отримання Товару, однак, листом від 10.09.2020 № 62 ТОВ «Вастон» повідомило Замовника про відмову у поставці Товару та запропонувало розірвати укладений договір за згодою сторін.

Враховуючи вищенаведене, ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» листом від 21.09.2020 № 22/1856 з вимогою сплати повну Гарантовану суму у розмірі 22837,68 грн.

10 листопада 2020 на виконання умов Банківської гарантії від 15.05.2020 № 10326/20-ГВ та Вимоги № 22/1856 від 21.09.2020 про сплату коштів по банківській гарантії від 15.05.2020 № 10326/20-ГВ, АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» здійснило оплату на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» гарантійної суми в розмірі 22837,68 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1023507.

У зв`язку з викладеним, третя особа вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

12 травня 2020 року між Акціонерним товариством Банк Інвестицій та Заощаджень, як Гарантом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вастон», як Принципалом, укладено Договір про надання банківської гарантії №10326/20-ГВ (надалі - Договір) за умовами якого Гарант надає за заявою Принципала банківську гарантію забезпечення виконання Договору, що буде укладений між ТОВ «Євро-Реконструкція» та Принципалом, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю «Нафта і дистиляти код ДК 021:2015-09130000-9 (Дизельне паливо ЄВРО-5 (наливом)», що підтверджується Протоколом №466 засідання тендерного комітету від 04.05.2020 року.

Гарантія видається Гарантом у вигляді Банківської гарантії забезпечення виконання Договору на суму 22837,68 грн, яка є невід`ємною частиною цього Договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі (п. 1.1. Договору).

Строк дії Гарантії визначений в п. 1.2. Договору до 03 лютого 2021 року включно.

На виконання укладеного сторонами Договору позивачем 15 травня 2020 року видано Гарантію за №10326/20-ГВ, за умовами якої Гарант безвідклично зобов`язується виплатити Бенефіціару повну Гарантовану суму в розмірі 22837,68 грн (Гарантована сума), за першою письмовою вимогою Бенефіціара, викладеною на українській мові та підписаною уповноваженою особою, у якій Бенефіціар заявляє щодо невиконання Принципалом своїх зобов`язань за Договором із зазначенням обставин порушення Принципалом своїх зобов`язань, передбачених Договором.

Гарант в десятиденний строк з моменту отримання письмової вимоги Бенефіціара (з доданими до неї документами) розглядає та перевіряє її на відповідність умовам даної Гарантії, та перераховує на рахунок Бенефіціара суму, яка визначена в цій Гарантії.

Гарант має право відмовити Бенефіціарові, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умова Гарантії або подані Гарантові по закінченню строку дії Гарантії.

24 вересня 2020 року позивачем у справі отримано вимогу третьої особи ТОВ «Євро-Реконструкція» №22/1856 від 21.09.2020 року відповідно до якої Товариство, як Бенефіціар за виданою позивачем Гарантією, повідомило Гаранта про невиконання ТОВ «Вастон» забезпечених гарантією договірних зобов`язань за укладеним між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ТОВ «Вастон» договором поставки щодо поставки Товару у визначений Договором строк та просило сплатити Гарантовану суму за Гарантією №10326/20-ГВ від 15.05.2020 року в розмірі 22837,68 грн.

На підтвердження наведеного Гаранту надано, зокрема, лист ТОВ «Вастон» за №62 від 10.09.2020 року відповідно до якого Відповідач в даній справі просив ТОВ «Євро-Реконструкція» припинити дію Договору №21/05-02/ЄР від 21.05.2020 у зв`язку з форсмажорними обставинами (протиправними, на думку відповідача, діями ДФС України щодо своєчасної реєстрації податкових накладних) та з огляду на значне подорожчання з моменту підписання договору поставки №21/05-02/ЄР від 21.05.2020 цін на ринку оптової торгівлі нафтопродуктами, у зв`язку з чим ТОВ «Вастон» не має змоги здійснити постачання товару за цінами Договору.

Враховуючи отримання зазначеної вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція», Позивач звернувся до Відповідача з повідомленням-вимогою №03-1/02/8132 від 25.09.2020 року, відповідно до якої повідомив про отримання вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» №22/1856 від 21.09.2020 року та просив в порядку п. 3.4.1. Договору про надання банківської гарантії відшкодувати фактично сплачені за Гарантією грошові кошти в розмірі 22837,68 грн.

01 жовтня 2020 року позивачем отримано лист-відповідь ТОВ «Вастон» №153 від 28.09.2020 року на вимогу №03-1/02/8132 від 25.09.2020 року, згідно з яким повідомлено, що така не підлягає задоволенню з огляду на часткове виконання Відповідачем умов Договору поставки на суму 72332,20 грн відповідно до видаткової накладної №РН-200602/001 від 02.06.2020, що дає право Принципалу на пропорційне зменшення суми зобов`язання за Гарантією. Також, ТОВ «Вастон» відповідно до зазначеного листа-відповіді №153 від 28.09.2020 року повідомив Гаранта, що вимога Бенефіціара не відповідає умовам абзацу 2 та 6 Гарантії. На підтвердження факту часткового виконання умов Договору відповідачем надано позивачу видаткову накладну №РН-200602/001 від 02.06.2020, якою підтверджується, що на виконання умов Договору №21/05-02/ЄР від 21.05.2020 року ТОВ «Вастон» передано, а ТОВ «Євро-Реконструкція» прийнято Товар Дизельне паливо ЄВРО-5 (наливом), кількістю 5530,00 л на загальну суму 72332,40 грн.

Відповідно до платіжного доручення №1023507 від 10.11.2020 року Акціонерним товариством Банк Інвестицій та Заощаджень перераховано на рахунок ТОВ «Євро-Реконструкція» Гарантовану суму за Гарантією №10326/20-ГВ від 15.05.2020 року в розмірі 22837,68 грн.

02 грудня 2020 року Позивачем надіслано Відповідачу повторну вимогу №03-1/02/9894 від 01.12.2020 року про відшкодування фактично сплачених за Гарантією №10326/20-ГВ від 15.05.2020 року грошових коштів в сумі 22837,68 грн, що підтверджується копіями фіскального чеку від 02.12.2020, поштової накладної від 02.12.2020 про надіслання відповідачу відправлення за трек-номером 694, опису вкладення в цінний лист.

22 листопада 2021 року Позивачем знову надіслано Відповідачу вимогу №05-1/01/8405 від 17.11.2021 (досудову претензію) про відшкодування фактично сплачених за Гарантією №10326/20-ГВ від 15.05.2020 року грошових коштів та нарахованих 3% річних, втрат від інфляції і пені в загальній сумі 25595,03 грн, що підтверджується копіями фіскального чеку від 22.11.2021, поштової накладної від 22.11.2021 про надіслання відповідачу відправлення за трек-номером 999, опису вкладення в цінний лист.

Згідно з відомостями доставки рекомендованого відправлення за трек-номером 999, зазначена вимога №05-1/01/8405 від 17.11.2021 року отримана відповідачем 13.12.2021 року.

Вказані вимоги №03-1/02/9894 від 01.12.2020 року та №05-1/01/8405 від 17.11.2021 залишені Відповідачем без відповіді та задоволення.

При цьому, встановлено, що сплачену за Гарантією №10326/20-ГВ від 15.05.2020 року Гарантійну суму в розмірі 22837,68 грн Відповідач самостійно не відшкодував, що стало підставою для звернення позивачем за захистом свого порушеного права до господарського суду.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Гарантія як спосіб забезпечення виконання зобов`язання врегульована § 4 Глави 49 ЦК України.

Приписами ст. 560 ЦК України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарантія діє протягом строку, на який вона видана (ч. 1 ст. 561 ЦК України).

Згідно із статтею 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Правові наслідки порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією визначені статтею 563 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (ч.ч. 2-4 ст. 563 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 564 ЦК України визначено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами.

Як встановлено судом, у зв`язку з отриманням позивачем як Гарантом за виданою ним Гарантією №10326/20-ГВ від 15.05.2020 вимоги кредитора ТОВ «Євро-Реконструкція» (вимога №22/1856 від 21.09.2020 року), АТ Банк Інвестицій та Заощаджень на виконання зазначених приписів ч. 1 ст. 564 ЦК України було невідкладно повідомлено Відповідача у справі про отримання вимоги кредитора за Гарантією та передано копію вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» (повідомлення-вимога №03-1/02/8132 від 25.09.2020).

Заперечення відповідача з даного приводу з посиланням на відсутність доказів надіслання позивачем повідомлення-вимоги №03-1/02/8132 від 25.09.2020 спростовуються листом-відповіддю ТОВ «Вастон» №153 від 28.09.2020 на повідомлення-вимогу позивача №03-1/02/8132 від 25.09.2020 із зазначенням власних заперечень щодо її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 564 ЦК України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію (ч. 1 ст. 566 ЦК України).

Як встановлено судом, за результатами розгляду вимоги кредитора ТОВ «Євро-Реконструкція», позивач дійшов висновку про її обґрунтованість та відповідність виданій Гарантії №10326/20-ГВ від 15.05.2020, а відтак, у зв`язку з порушенням Боржником забезпеченого Гарантією зобов`язання (Договір №21/05-02/ЄР від 21.05.2020) відповідно до платіжного доручення №1023507 від 10.11.2020 року Акціонерним товариством Банк Інвестицій та Заощаджень перераховано на рахунок ТОВ «Євро-Реконструкція» грошові кошти в розмірі 22837,68 грн.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), відповідно до пункту 9 частини третьої розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

У даному випадку Гарантія є безумовною і безвідкличною, це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого Гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

При цьому в частині змісту вимоги та доданих до неї документів законодавцем чітко встановлено, що обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Проте обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, закон не містить, тобто законодавець залишив на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії певного переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Поряд з цим статтею 1 Уніфікованих правил для гарантій за вимогою в редакції 1992 року (публікація Міжнародної торгової палати № 458 (МТП № 458) визначено, що ці правила застосовуються до будь-якої банківської гарантії або доповненню до неї, яку гарант зобов`язався надати та в якій зазначено, що вона складена згідно з цими правилами (публікація МТП № 458) та обов`язкова для всіх сторін в гарантійному зобов`язанні, якщо інше прямо не зазначено в гарантії або доповненні до неї.

Згідно з пунктом 2 вказаних Правил гарантія за своєю природою є самостійною угодою, незалежною від основного контракту або тендера, на яких вона ґрунтується, а тому гарант ніяким чином не пов`язаний таким контрактом або тендером, незважаючи на те, що посилання на них міститься в тексті гарантії. Обов`язок гаранта - це сплата грошової суми, зазначеної у гарантії, при представленні письмової вимоги її сплатити і інших документів, зазначених у гарантії, які за зовнішніми ознаками відповідають умовам, описаним у гарантії.

Судом встановлено, що зміст виданої позивачем Гарантії відповідає вимогам статті 563 ЦК України та Положення.

Відповідно до пункту 9 частини третьої розділу І Положення гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Згідно з пунктом 36 Положення банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення.

Пунктом 37 Положення передбачено, що банк-гарант (резидент) сплачує кошти бенефіціару за гарантією в разі отримання вимоги, що становить належне представлення.

Відповідно до правової позиції щодо застосування наведених норм права, яка надана Верховним судом (постанови від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19) при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд погоджується з доведеністю позивачем належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем забезпеченого гарантією зобов`язання, керуючись при цьому, зокрема, й тією обставиною, що докази, надані учасниками справи на підтвердження зазначеної обставини є більш вірогідними, ніж докази, що надані на її спростування згідно з приписами ст. 79 ГПК України.

Про наведене безумовно свідчить зміст наданих відповідачем листів ТОВ «Вастон» №62 від 10.09.2020 року з пропозицією розірвати договір №21/05-02/ЄР від 21.05.2020 та з повідомленням про неможливість його повного виконання у зв`язку з форсмажорними (на думку відповідача) обставинами та зміною кон`юнктури цін на ринку та №153 від 28.09.2020 року з повідомленням про часткове виконання договору №21/05-02/ЄР від 21.05.2020 та зазначенням про можливість лише часткової виплати Гарантованої суми пропорційно до розміру виконаного відповідачем зобов`язання.

Доказів належного виконання зобов`язання за Договором №21/05-02/ЄР від 21.05.2020 (поставки Дизельне паливо ЄВРО-5 (наливом) в повному обсязі) відповідачем суду не надано, а присутній в судових засіданнях представник третьої особи підтвердив факт порушення відповідачем забезпеченого Гарантією №10326/20-ГВ від 15.05.2020 зобов`язання, з врахуванням чого суд приходить до висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем забезпеченого гарантією зобов`язання, у зв`язку з чим в позивача, як Гаранта, виник обов`язок сплатити Бенефіціару (третій особі в справі) Гарантовану суму 22837,68 грн відповідно до виданої Банком Гарантії, а заперечення відповідача щодо ненастання гарантійного випадку відхиляються судом.

Не можуть братися до уваги також й заперечення ТОВ «Вастон» щодо звернення позивачем до відповідача з вимогою про відшкодування сплаченої Гарантійної суми поза межами строку дії Гарантії №10326/20-ГВ від 15.05.2020, позаяк закінчення зазначеного строку відповідно до приписів ч. 1 ст. 561 ЦК України, п. 44 Розділу VI Положення впливає на чинність забезпечення зобов`язання Банку перед Бенефіціаром та не стосується можливості подання Банком регресної вимоги до Принципала у випадку, якщо під час строку дії гарантії Банком були сплачені грошові кошти за виданою ним Гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 ЦК України гаранту надано право зворотної вимоги (регресу) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Пунктом 3.4.1. Договору про надання банківської гарантії №10326/20-ГВ від 12.05.2020 року визначено обов`язок Принципала протягом 2 банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати, включаючи фактично сплачені Гарантом Бенефіціару суми в порядку та у випадках, передбачених Гарантією.

Зазначеному обов`язку Принципала кореспондує визначене в п. 3.1.1. Договору про надання банківської гарантії №10326/20-ГВ від 12.05.2020 року право Гаранта вимагати від Принципала відшкодування фактично сплачених Гарантом Бенефіціару грошових коштів в порядку та у випадках, передбачених Гарантією.

Таким чином, оскільки факт порушення відповідачем забезпеченого Гарантією зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, Договір про надання банківської гарантії №10326/20-ГВ від 12.05.2020 року в судовому порядку недійсними або неукладеним не визнано, як і відсутні докази звернення відповідача у встановленому порядку з позовом про припинення правовідношення за Гарантією, отже, умови Договору є обов`язковими до виконання сторонами, в тому числі й в частині обов`язку відповідача відшкодувати Гаранту фактично сплачену ним Бенефіціару Гарантовану суму (розмір забезпечення Гарантією), а тому позовні вимоги Акціонерного товариства Банк Інвестицій та Заощаджень про примусове стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Вастон 22837,68 грн заборгованості по відшкодуванню гарантійного платежу підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо вимог про стягнення пені.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.2. Договору сторони встановили, що в разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених п. 3.4.1. даного Договору, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з поданим Позивачем розрахунком, за неналежне виконання договірних умов, Відповідачу нараховано пеню за період з 05.12.2020 по 04.05.2021 в розмірі 1195,14 грн.

Здійснивши перевірку зазначеного розрахунку Позивача, суд з огляду на встановлений п. 3.4.1. Договору дводенний строк оплати Принципалом регресної вимоги Банку (повторної вимоги №03-1/02/9894 від 01.12.2020), беручи до уваги відсутність в суду доказів календарної дати отримання останньої відповідачем та керуючись при цьому затвердженими Міністерством інфраструктури України Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень (наказ від 28.11.2013 № 958, надалі Нормативи), зокрема п.п. 2 п. 1 Розділу ІІ Нормативів, вважає правомірним та обґрунтованим нарахування відповідачу 1165,19 грн пені за період з 09.12.2020 року по 04.05.2021 року включно, а позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню.

В частині стягнення з відповідача 29,95 грн пені, суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані позивачем.

Надаючи оцінку при цьому запереченням відповідача щодо відсутності доказів отримання повідомлення-вимоги №03-1/02/9894 від 01.12.2020 року, суд враховує наступне.

Долученими до позовної заяви копіями фіскального чеку від 02.12.2020, поштової накладної від 02.12.2020 про надіслання відповідачу відправлення за трек-номером 694, опису вкладення в цінний лист підтверджується надіслання відповідачу повторної вимоги №03-1/02/9894 від 01.12.2020 року за зазначеною ним в Договорі про надання банківської гарантії №10326/20-ГВ від 12.05.2020 адресою: м. Ужгород, просп. Свободи, 52, яка є водночас і юридичною адресою ТОВ «Вастон».

Таким чином, Банком виконано встановлений законом та передбачений договором обов`язок щодо належного інформування відповідача про сплату грошових коштів за Гарантією та звернення до нього з вимогою про їх відшкодування. При цьому, фактичне отримання відповідної поштової кореспонденції відповідачем у справі не охоплюється волею та можливостями позивача, а відтак, враховуючи, що сторонами не надано доказів невручення поштового відправлення за трек-номером 694 відповідачу в справі, суд вважає за можливе застосування визначених п.п. 2 п. 1 Розділу ІІ Нормативів строків доставки поштових відправлень відповідачу, що з врахуванням обставин справи підтверджує розрахункову дату доставки повторної вимоги №03-1/02/9894 від 01.12.2020 року відповідачу 06.12.2020, яка і зазначена на поштовій накладній від 02.12.2020.

Долучені відповідачем до відзиву на позов наказ №173/1 від 07.12.2020, Свідоцтво про поховання від 12.01.2021, Свідоцтво про укладення шлюбу від 16.07.1978 не спростовують зазначених обставин та не можуть вважатися належними доказами на підтвердження неможливості отримання юридичною особою відповідача поштової кореспонденції в зазначений період.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 3% річних за період з 05.12.2020 по 13.12.2021 та інфляційних нарахувань за період з 05.12.2020 по 30.11.2021, суд, з врахуванням вищенаведеного, вважає правомірним нарахування відповідачу відсотків річних та втрат від інфляції, починаючи з 09.12.2020, а відтак, здійснивши власні арифметичні розрахунки позовних вимог в цій частині вважає правомірними та такими що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача 2306,61 грн інфляційних втрат та 694,40 грн 3% річних.

В частині стягнення з відповідача 7,49 грн відсотків річних, суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані позивачем.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК Украни доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони в справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79,126, 129, 221, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вастон (88005, м. Ужгород, просп. Свободи, 52, ) на користь Акціонерного товариства Банк Інвестицій та Заощаджень (04119, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83-Д, ) 22837 (двадцять дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн 68 коп заборгованості по відшкодуванню гарантійного платежу, 1165 (одну тисячу сто шістдесят п`ять) грн 19 коп пені, 2306 (дві тисячі триста шість) грн 61 коп інфляційних втрат, 694 (шістсот дев`яносто чотири) грн 40 коп 3% річних та 2266 (дві тисячі двісті шістдесят шість) грн 85 коп. в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 18 квітня 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.