ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" травня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/296/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.,

При секретарі судового засідання Петровій О.О.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-СЦМ (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15А, ) до Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення відшкодування часткової нестачі вантажу, що виникла при перевезенні залізницею в розмірі 43 853,75 грн.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест-СЦМ» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Відповідач) про стягнення відшкодування часткової нестачі вантажу, що виникла при перевезенні залізницею в розмірі 43 853,75 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги із посиланням на статті 11, 509, 525, 526, 1166 Цивільного кодексу України, статті 193, 224, 226 Господарського кодексу України, статті 2, 3, 6, 37, 110, 113, 129 Статуту залізниць України, обґрунтовані втратою вантажу Відповідачем при перевезенні.

Відповідач у Відзиві на позовну заяву (вх. № 6213/22 від 06.04.2022), із посиланням на статті 256, 258, 261, 266 Цивільного кодексу України, зроблено заяву про застосування позовної давності до вимоги про стягнення відшкодування часткової нестачі вантажу, що виникла при перевезенні залізницею в розмірі 43 853,75 грн.

13.04.2022 на адресу суду від Позивача надійшла Відповідь на відзив від 07.04.2022 № 589 (вх. № 6435/22).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

в с т а н о в и в:

04 лютого 2021 року за залізничною накладною № 47628342, на виконання умов Договору на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів від 12.11.2019 № МЗК-1117301/11/19-С/19-1146-01 та Специфікації від 26.01.2021 № 817 до нього, укладеного між Позивачем та ПАТ "Дніпровський Меткомбінат", Вантажовідправник передав, а станція відправлення: Правда Придніпровської залізниці прийняла до перевезення вантаж - сталь сортова (кутик 50x50x5мм) загальною кількістю 67 292,00 кг. у вагоні № 53512588 на адресу Вантажоодержувача (ТОВ «Метінвест-СМЦ»): ст. Одеса-Застава Одеської залізниці.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини другої статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною третьою статті 909 Цивільного кодексу України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із частинами першою, другою статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі Статут залізниць України) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Положеннями статті 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно із статтею 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до частини другої статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Судом встановлено, що на станції Пятихатки проведено комісійну перевірку вагону № 53512588 за залізничною накладною № 47628342 від 04.02.2021 та встановлено факт нестачі вантажу у кількості 2 202 кг. Часткову нестачу вантажу підтверджено Комерційним актом № 405102/2 від 11.02.2021, про що зроблена відмітка у залізничній накладній.

Згідно із статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувачь за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість вантажу, якого не вистачає, розраховується Вантажоодержувачем, у відповідності до сертифікату якості № 548 від 04.02.2021, рахунка-фактури № 5393043-640 від 04.02.2021 заводу виробника та специфікації № 817 від 26.01.2021 наступним чином:

- вага пошкодженої пачки № 3001-6, в якій не вистачає вантажу, згідно бирки маса нетто 3947 кг. Фактично маса пошкодженої пачки склала 1720 кг, що є менше проти бирки на 2202 кг;

- вартість тони вантажу складає 20 095,20 грн. з ПДВ (16 746,00 грн. без ПДВ).

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці: - 0,5 % від 3,947 т. = 0,0197 т. (враховуючи п. 27 «Правил видачі вантажів», затверджених наказом Мінтрансу № 644 від 21.11.2000, «...При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5% маси всіх інших вантажів»).

Кількість нестачі норма нестачі = 2,202 0,0197 = 2,1823 т.

Отже вартість нестачі складає 43 853,75 грн. (20 095,20 Х 2,1823 = 43 853,75).

Не підлягає задоволенню заява про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу та пені, викладена у Відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зокрема, згідно з пунктом "а" частини другої цієї статті зазначені терміни обчислюються з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Відповідно до статті 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Статті 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу позовної давності за позовами про відшкодування збитків внаслідок недостачі вантажобагажу.

Приписи статей 134, 136 Статуту залізниць України підлягають застосуванню у системному зв`язку з положенням статті 315 Господарського кодексу України і таким чином, що позовна давність починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого частиною третьою статті 315 Господарського кодексу України для відповіді на претензію.

Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності, в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (частини друга, третя статті 315 Господарського кодексу України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

За таких обставин, шестимісячний термін для пред`явлення позову до залізниці має обраховуватись упродовж 6 місяців, після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями статті 315 Господарського кодексу України та статей 134, 136 Статуту залізниць України, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 11.04.2019 у справі № 905/729/18, від 13.08.2019 у справі № 910/11614/18, від 10.09.2019 у справі № 905/2303/18, від 18.06.2021 № 910/11949/20.

Таким чином, позов до перевізника може бути пред`явлений протягом 6 місяців після спливу 6- місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями статей 134, 136 Статуту залізниць України та статті 315 Господарського кодексу України. Тобто, строк позовної давності складає 15 місяців. При цьому, строк позовної давності повинен обчислюватись з моменту спливу періоду 30 діб з дня закінчення терміну доставки відповідно до пункту "б" статті 134 Статуту залізниць України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов пред`явлений в межах позовної давності.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача збитків, завданих нестачею вантажу в розмірі 43 853,75 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частиною першою статті 11, статтею 908, частинами першою, другою, третьою статті 909 Цивільного кодексу України, частинами першою, другою статті 307 Господарського кодексу України, статтями 6, 23, 37, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, статтями 33, 34, 49, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-СЦМ (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15А, ) 43 853,75 грн. (сорок три тисячі вісімсот п`ятдесят три гривні 75 коп.) збитків, завданих нестачею вантажу та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено в нарадчій кімнаті 04 травня 2022 р.

Суддя Ю.А. Шаратов