РІШЕННЯ

м. Київ

25.04.2022Справа № 910/1268/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/1268/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЇВВА САПЛАЙ" (код:39546888, вул. Середня 10А м. Одеса65091,е-мейл: )

до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "ХМЕЛЬНИЦЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ", (код 24584661, вул. Назарівська, 3, м. Київ 01032)

про стягнення 52188,55 грн.

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ївва Саплай" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості в розмірі 46 767,42 грн. за Договором поставки N 17079/53- 124-01-20-12990 від 17.12.2020 і видатковими накладними N ЦБ-215 від 23.12.2020, N ЦБ-218 від 31.12.2020 та N ЦБ-1 від 06.01.2021 та інфляційних витрат 4 021,96 грн. і трьох відсотків річних 1 399,17 грн.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/1268/22; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

15.02.2022 р. Позивач подав суду заяву на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі. Згідно якої суду надано оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Листом від 17.02.2022 судом після огляду оригіналів документів, останні повернуто Позивачу.

17.02.2022 Відповідачем через відділ діловодства суду подано Відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що оплата поставленого Позивачем товару не була проведена у повному обсязі вчасно у зв`язку із вкрай важким фінансовим становищем компанії, в якому вона опинилась в умовах законодавчих змін, що відбулись в енергетичному просторі країни, а також з огляду на запровадження в Україні карантину. Відповідач стверджує, що невиконання ним зобов`язання непов`язане із господарською діяльністю Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та не є наслідком його неефективної роботи, а тому такі обставини можна розцінювати як надзвичайні та невідворотні. Разом з тим, Відповідач зазначає, що вважає безпідставним і таким, що не відповідає змісту, призначенню та суті самих нарахувань 3 % річних, що передбачені статтею 625 ЦК України, проведення Позивачем таких нарахувань на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), що включена до вартості товару за договором.

06.04.2022 Позивачем подано Відповідь на відзив, де Позивач наводить свої заперечення на доводи Відповідача викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема,

13.04.2022 Від Позивача до суду надійшла заява із доказами направлення Відповіді на відзив Відповідачу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

17.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЇВВА САПЛАЙ" (далі - Позивач, постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", (далі - Відповідач, покупець) укладено Договір поставки товару № 17079/53-124-01-20-12990 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю певний товар, а покупець в свою чергу зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД Товару, зазначаються в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1. договору строк поставки товару становить 20 календарних днів з дати підписання сторонами договору. Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP згідно Інкотермс 2020 на складі вантажоотримувача за адресою: (Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" /склад N 6. вул. Енергетиків. 36, м. Нетішин. Хмельницької області, 30100) (п. 3.2. договору).

Ціна Товару по договору становить: 38 972,85 грн., крім того ПДВ 20 %: 7 794,57 грн. Всього ціна договору: 46 767,42 грн. (п. 4.1.). Ціна за одиницю товару, кількість та загальна вартість товару визначена у специфікації N 1 договору (п. 4.2. договору).

У пункті 5.1. договору сторони дійшли згоди, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості га якості.

Постачальник, що є платником ПДВ, зобов`язаний надати покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому законодавством порядку в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (п. 5.2. договору).

Згідно з п. 6.1. договору, приймання товару за якістю та кількістю здійснюється на складі вантажоотримувача відповідно до Інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" та П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС".

Сторони погодили у п. 6.2. договору, що перехід права власності на товар за договором відбувається в момент поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору.

Відповідно до п. 6.3. договору, датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання зобов`язання сторонами (п. 11.1. договору).

Сторонами було укладено Специфікацію N 1 від 17.12.2020 (далі "Специфікація") до Договору. У вказаній Специфікації сторони узгодили асортимент, кількість, ціну продукції для поставки (копія Специфікації - додається). В Специфікації узгоджено поставку на суму 46 767,42 грн.

З огляду на вищезазначене, позивач вказує, що виконав умови договору належним чином та здійснив поставку товару відповідачу, а відповідач, у свою чергу, прийняв поставлений позивачем товар, про що свідчить видаткові накладні: № ЦБ-215 від 23.12.2020 на суму 22 317,84 грн.; № ЦБ-218 від 31.12.2020 на суму 22 292,64 грн. та № ЦБ-1 від 06.01.2021 на суму 2 156,94 грн.

Відтак, позивач зазначає, що загальна вартість поставленого відповідачу товару складає 46 767,42 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання зі сплати вартості поставленого товару не виконав належним чином, вартість товару на вказану суму не сплатив.

Враховуючи викладене, даний спір виник у зв`язку з тим, що позивач поставив товар (відповідно до доданих документів). Натомість, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач оплати товару не здійснив в повному обсязі. Таким чином, за доводами позивача, станом на момент звернення з позовом, основна заборгованість відповідача складає 46 767,42 грн., на яку позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 4 021,96 грн. та 3 % річних у розмірі 1 399,17 грн., що разом становить 52 188,55 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору між сторонами правочину склалися господарські правовідносини, а також, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що специфікацією № 1 до договору від 17.12.2020 сторони погодили найменування продукції, його код, характеристики, кількість та вартість на загальну суму 46 767,42 грн.

У подальшому, на виконання вказаного договору, відповідно до видаткових накладних (№ ЦБ-215 від 23.12.2020 на суму 22 317,84 грн.; № ЦБ-218 від 31.12.2020 на суму 22 292,64 грн. та № ЦБ-1 від 06.01.2021 на суму 2 156,94 грн.) підписаних сторонами без зауважень, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 46 767,42 грн.

У пункті 5.1. договору сторони дійшли згоди, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості га якості.

Однак, станом на дату звернення позивача з позовом до суду та станом на дату вирішення спору по суті, оплату грошового зобов`язання за поставлений товар на загальну суму 46 767,42 грн. відповідач так і не здійснив, що також не заперечується відповідачем.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач своєчасно не сплатив вартість поставленого товару, чим допустив порушення зобов`язання, то у нього виникла заборгованість на суму 46 767,42 грн.

Суд не приймає до уваги доводи ДП "НАЕК "Енергоатом" про відсутність його вини у порушенні умов договору внаслідок невиконання його контрагентами зобов`язань за іншими господарськими угодами, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання договору не допускається (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Ураховуючи вказані норми, суд зазначає, що належне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитися у залежність від виконання зобов`язань іншими контрагентами відповідача, і такої відкладальної умови в оплаті товару договір поставки не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" основного боргу в сумі 46 767,42 грн. підлягають задоволенню.

Також за порушення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4 021,96 грн. і трьох відсотків річних 1 399,17 грн.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3 % річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Зважаючи на обов`язок суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, не виходячи при цьому за межі позовних вимог, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку в межах заявлених періодів та дійшов висновку про те, що сума інфляційних втрат у розмірі 4 021,96 грн. та 3 % річних у розмірі 1 399,17 грн., є арифметично вірною, обґрунтованою та здійсненою у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Доводи відповідача про те, що під час нарахування матеріальних втрат позивачем не застосовано висновків Верхового Суду, зроблених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/20, вiд 19.06.2019 у справах № 703/2718/16 ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), вiд 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), суд відхиляє, оскільки відповідач на свій розсуд трактує правові позиції суду касаційної інстанції, а при перевірці судом розрахунків інфляційної складової боргу та 3 % річних, здійснених позивачем, суд встановив, що розрахунок позивача у цій частині є арифметично правильним та відповідачем не спростований.

Враховуючи, що відповідач не надав суду жодних доказів своєчасного виконання свого зобов`язання щодо оплати заборгованості за договором поставки № 17079/53-124-01-20-12990 від 17.12.2020 та не спростував заявлених позовних вимог, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу за поставлений позивачем товар, а також позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЇВВА САПЛАЙ" до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "ХМЕЛЬНИЦЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ", про стягнення 52188,55 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "ХМЕЛЬНИЦЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ", (код 24584661, вул. Назарівська, 3, м. Київ 01032) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЇВВА САПЛАЙ" (код:39546888, вул. Середня 10А м. Одеса, 65091) 46 767,42 (сорок шість тисяч сімсот шістдесят сім) грн. основної заборгованості, 4 021,96 (чотири тисячі двадцять одну) грн. інфляційних втрат, 1 399,17 (одну тисячу триста дев`яносто дев`ять) грн. 3 % річних та 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.04.2022

Суддя Ігор Курдельчук