ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022 року м.Дніпро Справа № 904/8526/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2022, постановлену суддею Красота О.І., повний текст якої підписаний 03.02.2022 у справі № 904/8526/21

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕЙТГЛОБАЛ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за Кредитним договором № DNHSLNI03662 від 03.06.2013 в сумі 433 140 083,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2022 у справі №904/8526/21 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у справі №904/8526/21 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №904/3898/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" відповідач-1 та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" відповідач-2 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.13; визнання відсутності у АТ КБ "Приватбанк" права вимоги до ТОВ "Істейтглобал" сплати за користування кредитом за договором від 03.06.2013 №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.16; та визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ "СК "Інгосстрах" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" листа-повідомлення про розірвання від 09.08.18 №09-08/18 (в частині поруки ПрАТ СК "Інгосстрах" ) договору №DNHSLN103662 від 03.06.13.

Зобов`язано сторони повідомити Господарський суд Дніпропетровської області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №904/8526/21, в підтвердження чого подати належні докази.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 03.02.2022 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Також викладено клопотання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні за участі апелянта.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що господарським судом жодним чином не обґрунтовано неможливість розгляду господарської справи № 904/8526/21 на підставі наявних у ній доказів до розгляду справи № 904/3898/18, що не є підставою для зупинення провадження у справі відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.

Наголошує, що підстави для зупинення провадження у цій справі відсутні, з огляду на різні предмети дослідження у справах: так, у справі №904/3898/18 предметом спору є визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ "ПриватБанк" шляхом направлення на адресу ТОВ "ІстейтГлобал" вимоги від 02.08.2018 про сплату винагороди за користування кредитом по Кредитному договору, та визнання відсутнім у Банку права вимоги до ТОВ "ІстейтГлобал" права вимоги сплати винагороди за користування кредитом за Кредитним договором станом на дату направлення такої вимоги; підстави ж позову у даній справі №204/8526/21 становлять положення п.п. 2.4.1 Кредитного договору, за яким Позичальник (Відповідач) має право за узгодженням з Банком здійснити дострокове (як повне, так і часткове) погашення кредиту, відсотків за його користування і винагороди за користування кредитом; також підстави позову зумовлені простроченням Відповідача - боржника за кредитним договором (ст. 612 ЦК України) та правом кредитора скористатись наданим йому правом на дострокове повернення кредиту та пов`язану із цим зміну строку виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання) (ст. 1049, 1052 та 1054 ЦК України). При цьому АТ КБ "ПриватБанк" 27.07.2021 направив вимогу до ТОВ "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" за № Э.95.0.0.0/3-210726/7269 про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором у розмірі 105 505 068, 18 грн. та сплату процентів за користування кредитом за період з 25.12.2019 по 13.07.2021 у розмірі 16 617 048, 23 грн. та винагороди за користування кредитом у сумі 315 560 545, 78 грн. у строк, що не перевищує 15 (п`ятнадцяти) днів з дати направлення цієї вимоги, які і є предметом розгляду цієї справи №904/8526/21.

З огляду на що сам факт оскарження Відповідачем дій Банку з направлення останньому вимоги про сплату винагороди за Кредитним договором, який є предметом справи №904/3898/18, жодним чином не здатний спростувати предмету доказування у даній справі та факт законності заявлених Банком в межах даної справи позовних вимог. Тому, дійсність чи недійсність одностороннього правочину - вимоги АТ КБ "ПриватБанк" від 02.08.2018 №3.Upr 1/3-626626, відповідно до якої Банком було встановлено строк сплати та розмір винагороди за користування кредитом, взагалі не входить до предмету доказування у даній справі, не має преюдиційного значення для даної справи та не може бути підставою для зупинення провадження у справі №904/8526/21.

Стверджує, що судом не застосовано норми міжнародного права при постановленні оскаржуваної ухвали. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення господарських справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таке право кореспондується з обов`язком добросовісного використання як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (пункт 35 рішення 07.07.1989 ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" та параграфи 66, 69 рішення ЄСПЛ 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України", nо. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів, якими є суди (Рішення ЄСПЛ у справі "Мусієнко проти України", nо. 26976/06, від 20.01.2011).

Апелянт вказує, що при недоведеності, яке значення для справи матиме факт оскарження Відповідачем дій Банку з направлення вимоги про сплату винагороди за Кредитним договором, враховуючи, що законності заявлених Банком в межах даної справи позовних вимог він не спростовує, порушуються розумні строки тривалості судового провадження та право Позивача на справедливий та публічний розгляд справи, і як наслідок й права на ефективний засіб юридичного захисту в суді.

Відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Істейтглобал (далі Відповідач) відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався. Про відкриття провадження у справі та надання часу для подачі відзиву на апеляційну скаргу повідомлявся як рекомендованою кореспонденцією, так і засобами електронного зв"язку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Антонік С.Г., Кощеєв І.М.

09.03.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/8526/21 з метою здійснення певної процесуальної дії, а саме відкриття провадження у справі, з урахуванням перебування у відпустці судді Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2022, справу №904/8526/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Кощеєв І.М., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2022 у справі № 904/8526/21; відмовлено у клопотанні позивача про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням положень ч.2 ст.271 ГПК України розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

04.04.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/8526/21 у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили зміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 04.04.2022, справу №904/8526/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Кощеєв І.М., які ухвалою суду від 04.04.2022 прийняли справу до свого провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" і просить суд стягнути з Відповідача заборгованість у загальній сумі 433140083,86 грн, яка складається з: 105 505 068,18 грн - тіло кредиту; 12 074 468,90 грн - проценти за користування кредитом за період з 26.12.2019 по 25.03.2020 та з 26.09.2020 по 11.08.2021; 315 560 546,78 грн - винагороди за користування кредитом та судові витрати (а.с.1-9, т.1).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем грошових зобов`язань за Кредитним договором №DNHSLNI03662 від 03.06.2013 з повернення першого чергового платежу по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитом за період з 25.12.2019 по 13.07.2021, внаслідок чого позивачем 27.07.2021 направлено відповідачу вимогу №Э.95.0.0.0/3-210726/7269 від 26.07.2021 про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом і винагороди за користування кредитом, відтак, направивши боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, кредитор змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 23.11.2021 о 12:00 год.

18.11.2021 Відповідач заявив клопотання, відповідно до якого просив суд залишити позовну заяву без руху, у зв`язку з ненаданням належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Представник Позивача в підготовчому засіданні 23.11.2021 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача в підготовчому засіданні підтримав клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2021 позовну заяву залишено без руху. Позивачу запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали господарського суду про залишення позовної заяви без руху, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати: належні докази на підтвердження сплати судового збору в сумі 794 500,00 грн.

14.12.2021 Позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021 продовжено розгляд справи з 20.01.2022; призначено підготовче засідання на 20.01.2022 об 11:00год.

18.01.2022 Відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі і просив суд зупинити провадження у справі до вирішення справи №904/3898/18, що розглядається у Господарському суді Дніпропетровської області.

Клопотання мотивовано тим, що у Господарському суді Дніпропетровської області розглядається справа №904/3898/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Істейтглобал до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" відповідач-1 та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" відповідач-2 про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ "Приватбанк" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" вимоги від 02.08.18 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.13; визнання відсутності у АТ КБ "Приватбанк" права вимоги до ТОВ "Істейтглобал" сплати за користування кредитом за договором від 03.06.2013 №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.16; та визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ "СК "Інгосстрах" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" листа-повідомлення про розірвання від 09.08.18 №09-08/18 (в частині поруки ПрАТ СК "Інгосстрах") договору №DNHSLN103662 від 03.06.13.

Відповідач зазначає, що за даною позовною вимогою визнається недійсною вимога від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626, відповідно до якої Акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" встановлено строк сплати ТОВ "Істейтглобал" тієї ж самої винагороди за користування кредитом, стягнення якої здійснюється у справі №904/8526/21.

Предметом розгляду справи № 904/3898/18 є: встановлення обставин настання строку виплати, обґрунтованості, законності та розміру винагороди за користування кредитом за Договором від 03.06.2013 №DNHSLN103662 в редакції Договору про внесення змін до договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 від 15.12.2016, а також дійсність одностороннього правочину - вимоги від 02.08.2018 №3.Upr 1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному Договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013, відповідно до якого AT КБ "Приватбанк" встановлено строк для виплати винагороди за користування кредитом.

За результатами розгляду справи №904/3898/18, за якою судовий розгляд розпочато раніше, ніж у справі №904/8526/21, будуть встановлено обставини, що будуть преюдиційними для справи №904/8526/21:

- відсутність права вимоги AT КБ Приватбанк за винагородою за користування кредитом за Кредитним договором від 03.06.2013 №DNHSLN 103662 (стягнення якої є частиною позовних у справі №904/8526/21),

- недійсність одностороннього правочину - вимоги AT КБ Приватбанк від 02.08.2018 року №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному Договору №DNHSLN 1103662 від 03.06.2013, відповідно до якої було встановлено строк сплати винагороди за користування кредитом за Кредитним договором від 03.06.2013 року №DNHSLN 103662 (стягнення якої є частиною позовних вимог по справі № 904/8526/21).

Преюдиційність зазначених обставин, як вказує Відповідач визначається тим, що задоволення позову у справі №904/3898/18 зумовить відмову у позові у справі № 904/8526/21 в частині стягнення винагороди за кредитом у розмірі: 315 560 546,78 грн - винагороди за користування кредитом, стягнення якої є більшою частиною позовних вимог AT КБ Приватбанк у справі № 904/8526/21.

Крім того, під час вирішення справи №904/3898/18 будуть досліджуватись та оцінюватись докази, які мають значення для справи №904/8526/21, в тому числі, вимога від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному Договору №DNHSLN 103662 від 03.06.2013, яка була подана до матеріалів справи ТОВ Істейтглобал разом з відзивом відповідно до якої AT КБ Приватбанк було встановлено строк сплати винагороди за користування кредитом у дату визначену у вимозі, висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №26139 за матеріалами господарської справи №904/3898/18.

Таким чином, обставини, що встановлюються у справі № 904/3898/18 мають значення для вирішення даної господарської справи, оскільки впливають на оцінку доказів, що надаються ТОВ "Істейтглобал" на спростування пред"явлених позовних вимог під час вирішення питання щодо наявності та дійсного розміру винагороди за кредитним договором.

Також у господарській справі №904/3898/18 судом встановлюватимуться обставини дійсності чи недійсності одностороннього правочину - вимоги AT КБ Приватбанк від 02.08.2018 року №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному Договору №DNHSLN 103662 від 03.06.2013, відповідно до якої AT КБ Приватбанк було встановлено строк сплати ТОВ "Істейтглобал" тієї ж самої винагороди за користування кредитом, стягнення якої здійснюється по справі № 904/8526/21.

На думку ТОВ І"стейтглобал", наявна об`єктивна неможливість розгляду даної справи з предметом про стягнення заборгованості за кредитним договором, до вирішення справи №904/3898/18 з предметом про визнання відсутнім права вимоги та визнання недійсним одностороннього правочину у формі вимоги AT КБ Приватбанк від 02.08.2018 №Э.Upr 1/3-626626, оскільки у справі № 904/3898/18 встановлюються обставини, що впливають на оцінку доказів у даній справі, зокрема, доказів про розмір заборгованості за винагородою за кредитним договором.

19.01.2022 Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував та в позові просив відмовити, посилаючись на недоведеність вимог.

Представник Позивача в підготовчому засіданні 20.01.2022 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача в підготовчому засіданні заявив клопотання і просить суд витребувати у AT КБ "ПРИВАТБАНК" оригінали письмових та електронних доказів, копії яких долучені до позовної заяви, а саме:

- Кредитного Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013,

- Договору від 25.07.2016 про внесення змін до Договору №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013,

- Виписки по рахунках ТОВ "Істейтглобал" щодо видачі та погашення кредиту,

- Попередньої вимоги на видачу кредиту від 03.06.2013,

- Договору застави № DNHSLNIO3662/DZ від 15.12.2016,

- Вимоги №Э.95.0.0.0/3-219726/7260 від 26.07.2021 про дострокове повернення кредиту з доказами направлення. Оглянути у судовому засіданні оригінали письмових та електронних доказів, долучених AT КБ "ПРИВАТБАНК" до позову, та перевірити цілісність Електронних документів шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Нормативно-правовим обґрунтуванням клопотання визначені частини 3, 5 ст.96 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 відкладено підготовче засідання на 03.02.2022 о 12 год. 00 хв; клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" задоволено частково. Витребувано у Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" для огляду в судовому засіданні оригінали письмових та електронних доказів, копії яких долучені до позовної заяви, а саме: Кредитного Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, Договору від 25.07.2016 про внесення змін до Договору №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, Вимоги №Э.95.0.0.0/3-219726/7260 від 26.07.2021 про дострокове повернення кредиту з доказами направлення, Договору про внесення змін від 15.12.2016 з додатком. В решті клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" про витребування документів - відмовлено.

01.02.2022 Позивач подав відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Позивача в підготовчому засіданні 03.02.2022 подав заперечення і просив суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Позивач згідно вимог ухвали господарського суду від 20.01.2022 надав для огляду Кредитний Договір № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 в електронному вигляді, Вимогу №Э.95.0.0.0/3-219726/7260 від 26.07.2021 про дострокове повернення кредиту, решту витребуваних документів не надав посилаючись на брак часу.

Представник Відповідача в підготовчому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2022 зупинено провадження у справі №904/8526/21 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №904/3898/18.

Вказаний процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями п.5 ч.1 ст.227 ГПК України та дійшов висновку, що у справі №904/3898/18 будуть встановлені обставини наявності чи відсутності заборгованості з винагороди за кредитом відповідно до кредитного договору від 03.06.2013 №DNHSLN 103662, додаткових угод до нього та формулою, що буде преюдиційним фактом для справи №904/8526/21 в частині вимог позивача про стягнення цієї винагороди за кредитом у розмірі: 315 560 546,78 грн. При цьому справа №904/3898/18 слухається в Господарському суді Дніпропетровської області з 2018 року та перебуває в стадії розгляду справи по суті, тому з метою економії процесуального часу для з"ясування та визначення остаточної суми стосовно дійсного розміру заборгованості відповідача з винагороди за кредитним договором, задовольнив клопотання відповідача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Причиною зупинення провадження у справі згідно п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України). Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/13545/17 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому згідно абз.4 п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (зі змінами та доповненнями, яка є чинною на даний час) іншим судом є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно ст. 3 та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Як встановлено судом, предметом розгляду даної справи є стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором №DNHSLNI03662 від 03.06.2013 у загальній сумі 433140083,86 грн, яка складається з: 105 505 068,18 грн - тіло кредиту; 12 074 468,90 грн - проценти за користування кредитом за період з 26.12.2019 по 25.03.2020 та з 26.09.2020 по 11.08.2021; 315 560 546,78 грн - винагороди за користування кредитом та судові витрати (а.с.1-9, т.1).

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд має встановити наявність між сторонами кредитних правовідносин, належного виконання з боку Банку зобов"язань в частині видачі грошових коштів за цим кредитним договором, належного/неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань за кредитним договором в частині повернення визначених договором сум в обумовлені договором строки, в тому числі після пред"явлення вимоги щодо дострокового повернення кредиту №Э.95.0.0.0/3-210726/7269 від 26.07.2021, наявності заборгованості у відповідача зі сплати відсотків, пені та інших витрат за користування кредитом за визначений час у заявленій позивачем до стягненні сумі, зазначеній у вимозі.

З урахуванням того, що вимога про дострокове повернення кредиту фактично є зміною умов кредитного договору в частині строку його дії, то суду слід також встановити належне направлення кредитором такої вимоги та отримання її боржником.

В той же час, предметом спору у справі №904/3898/18 є:

- визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ "Приватбанк" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" вимоги від 02.08.18 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.13;

- визнання відсутності у АТ КБ Приватбанк права вимоги до ТОВ Істейтглобал сплати винагороди за користування кредитом за договором від 03.06.2013 №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.16;

- та визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ СК Інгосстрах шляхом направлення на адресу ТОВ Істейтглобал листа-повідомлення про розірвання від 09.08.2018 №09-08/18 (в частині поруки ПрАТ СК Інгосстрах) договору №DNHSLN103662 від 03.06.13.

Слід наголосити, що позовні вимоги у справі №904/3898/18 обґрунтовані ненастанням строку сплати винагороди (станом на 02.08.2018), відсутністю повноважень на вчинення відповідної дії у підписанта вимоги від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 та відсутністю домовленості між сторонами на факсимільне відтворення підпису; невідповідністю розрахунку суми винагороди у вимозі від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 п.4.10 кредитного договору.

У своїй постанові від 13.02.2019 у справі №904/3898/18 щодо перегляду в апеляційному порядку ухвали суду від 29.11.2018 про призначення експертизи Центральний апеляційний господарський суд вказав наступне: "Доводи заявника апеляційної скарги про те, що сума винагороди не має входити до предмета доказування в даній справі, є безпідставними, оскільки у позовній заяві Позивач просить визнати недійсним конкретну вимогу Відповідача від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 про сплату конкретно визначеної винагороди за користування кредитом у розмірі 370 447 700,02 грн.

Доводи скаржника про те, що вимога про сплату винагороди за користування кредитом не є правочином, підлягають перевірці при перегляді рішення суду за наслідками розгляду справи по суті, а не при перегляді оскаржуваної ухвали про призначення судової експертизи.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються, в тому числі й шляхом визнання відсутності прав.

Та обставина, що у прохальній частині позовної заяви (пункт 3) Позивач не зазначив конкретної суми винагороди за користування кредитом, відсутність права вимоги якої він просить визнати, не звільняє суд від обов`язку встановлення розміру цієї винагороди, оскільки зі змісту позовних вимог, викладених у описовій частині позову, вбачається посилання Позивача саме на вимогу від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом у розмірі 370 447 700,02 грн.

До того ж, Позивач не просить визнати недійсним пункт договору, яким визначено обов`язок позичальника сплачувати винагороду за користування кредитом, а просить визнати відсутність у АТ КБ "Приватбанк" права вимоги за користування кредитом за вимогою, зазначеною у описовій частині позовної заяви.

Отже, розмір винагороди за користування кредитом входить до предмету доказування по справі."

Відтак, вимоги за цією позовною заявою носять немайновий характер і до предмету доказування у справі №904/3898/18 входить: наявність/відсутність у Банку права вимоги до ТОВ Істейтглобал сплати винагороди за користування кредитом за договором від 03.06.2013 №DNHSLN103662, в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.2016, станом саме на 02.08.2018 у заявленому у вимозі від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 розмірі; наявність/відсутність у ПрАТ СК Інгосстрах права розірвання в односторонньому порядку договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 (в частині поруки ПрАТ СК Інгосстрах).

З огляду на способи захисту права, передбачені ст.16 ЦК України, за наслідками розгляду позовної заяви у справі 904/3898/18, суду також слід встановити чи відповідає заявлений позивачем спосіб захисту права про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ "Приватбанк" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" вимоги від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013, визначеному законодавством.

Таким чином, предмети розгляду обох справ є різними, як і різним є коло обставин, що входить до предмета доказування. Спільним в обох справах є склад учасників та правочин з якого виникли спірні відносини (кредитний договір №DNHSLN103662 від 03.06.2013), втім, наведене не перешкоджає розгляду обох справ.

Більш того, суд апеляційної інстанції зазначає, що задоволення або відмова в задоволенні позову по справі №904/3898/18 в частині вимог щодо визнання відсутності у АТ КБ Приватбанк права вимоги до ТОВ Істейтглобал сплати винагороди за користування кредитом за договором від 03.06.2013 №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.16 (станом на 02.08.2018) жодним чином не впливає на розгляд справи №904/8526/21 в частині стягнення 315 560 546,78 грн винагороди за користування кредитом, оскільки при задоволенні позову в цій частині вимог по справі 904/3898/18 суд констатує наявність порушеного права заявника фактом пред"явлення Банком вимоги 02.08.2018 та визнає відсутнім таке право у Банку станом на 02.08.2018, а в разі відмови у позові підтвердить законність дій Банку щодо пред"явлення вимоги від 02.08.2018. Натомість, позовні вимоги у цій справі (904/8526/21) в частині стягнення винагороди за користування кредитом базуються на п.4.10 кредитного договору, який є чинним та на вимозі Банку від 26.07.2021 щодо дострокового повернення кредиту, яким фактично Банком змінений строк дії кредитного договору. Отже, жодних фактів, що мають преюдиціальне значення в розумінні ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України у справі №904/3898/18 для справи №904/8526/21 встановлено не буде.

Висновок господарського суду в оскаржуваній ухвалі стосовно того, що у справі 904/3898/18 будуть встановлені обставини наявності чи відсутності вказаної заборгованості з винагороди за кредитом відповідно до додаткових угод та формулою, що буде преюдиційним фактом для справи №904/8526/21 в частині вимог позивача про стягнення цієї винагороди за кредитом у розмірі: 315 560 546,78 грн., спростовуються колом обставин, які входять до предмета доказування, зокрема, у справі 904/3898/18 буде встановлюватись відсутність/наявність у Банка права на пред"явлення вимоги щодо сплати винагороди станом на 02.08.2018 у заявленому у вимозі №Э.Upr1/3-626626 від 02.08.2018 розмірі.

Колегія суддів наголошує, що згідно з ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами частин 1-3 ст.80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Одним із видів доказування є подання учасником справи висновку експерта, який може бути здійсненний за замовлення такого учасника.

Отже, відповідач у цій справі не позбавлений права, з метою спростування заявлених позовних вимог, зокрема в частині розміру винагороди за користування кредитом, подати відповідний висновок експерта.

Також колегія суддів констатує, що є слушними доводи апелянта про те, що у даному випадку порушується його право на розгляд справи протягом розумного строку та ефективний захист порушеного права, яке встановлено ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у справах № 910/5425/18, № 910/12694/18, 904/8122/17 неодноразово зазначав, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Крім цього, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Подібний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Таким чином, колегія суддів зазначає, що зупинення провадження у справі № 904/8526/21 до розгляду справи № 904/3898/18 є необґрунтованим, призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, а тому ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2022 підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За приписами ч.3 ст.271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, при цьому судом першої інстанції порушені норми процесуального права, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області, з подальшим направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Оскільки ухвала про зупинення провадження у справі, яка переглянута в апеляційному порядку, не відноситься до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню після їх апеляційного розгляду, в порядку п.2 ч.1 ст.287 ГПК України, то постанова Центрального апеляційного господарського суду оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2022 у справі № 904/8526/21 скасувати.

Справу № 904/8526/21 направити до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

Розподіл сум судового збору, за наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2022 у цій справі, здійснити Господарському суду Дніпропетровської області за результатами розгляду ним справи по суті, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.05.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя І.М. Кощеєв