ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
04.05.2022 р. Справа № 917/430/22
про стягнення 815 211,22 грн.
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія Грандіс" звернулося до суду з позовною заявою з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Драйв" про стягнення заборгованості по договору поставки № 1/47 від 24.11.2021р. на загальну суму 815 211,22 грн, в т.ч. 663 700,06 грн - основного боргу, 48 890,71 грн - інфляційні збільшення, 38 277,81 грн - пені, 5 842,64 грн - 3% річних, 58 500,00 грн - штрафу (вх. № 465/22 від 02.05.2022р.).
Ухвалою суду від 03.05.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, призначено справу для розгляду по суті у судовому засіданні на 02.06.2022р. на 09:50 год.
Заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія Грандіс" подав до суду заяву про вжиття заходів про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову на рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві приватної власності та грошові кошти у розмірі заявлених позовних вимог у сумі 815 211, 22 грн. (вх. № 2811 від 02.05.2022р.).
В обгрунтування заяви заявник посилається на існування у відповідача заборгованості по договору поставки № 1/47 від 24.11.2021 р. (далі - договір) та часткову, незначну оплату у розмірі 50 000,00 грн. по даному договору, яка була здійсненна відповідачем 23.02.2022 р. Інших платежів на банківські рахунки ТОВ «ІМПЕРІЯ ГРАНДІС» від відповідача не надходили.
Заявник зазначає, що неодноразово звертався до відповідача із вимогами погасити наявну заборгованість. Дані вимоги відповідач відмовився отримувати. Вимоги направлялися як за юридичною адресою, так й за фактичною адресою, зазначеної у договорі.
Відмова від приймання кореспонденції за місцем реєстрації юридичної особи, як зазначає заявник, свідчить про відсутність органів управління цієї особи за місцем її реєстрації. Також зазначає, що адреси, на які надсилалася вимога, знаходяться у різних областях України.
Не здійснення оплати за договором поставки, на думку заявника, свідчить про ігнорування відповідачем своїх обов`язків та ігнорування направлених вимог, що свідчить про відсутність наміру врегулювати конфлікт, мінімізувати чи виключити збитки, завдані своїми діями позивачу.
Заявник зазначає, що на виконання вимог ГПК України та п. 3 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 року № 16 при доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову, позивач (заявник) у цій заяві наводить достатні та допустимі докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань за договором поставки та договором поруки та неможливості у майбутньому виконання рішення господарського суду (наведені факти, які підтверджують здійснення дій щодо реалізації майна тощо).
Значна сума заборгованості, що заявлена до стягнення, та відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття з боку відповідача будь-яких дійсних дій, спрямованих на її погашення (надходження на банківський рахунок позивача 50 000,00 грн. - не може свідчити про вжиття дійсних заходів щодо погашення виниклого боргу), відсутність органів управління юридичної особи за місцем його реєстрації, відсутність достатньої кількості майна відповідача, за рахунок якого може бути задоволені вимоги підприємства позивача, як зазначає заявник, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» майно може бути реалізовано для уникнення відповідальності перед позивачем.
Разом з цим, обставини, що виходять з дійсних правовідносин між позивачем та відповідачем, на думку заявника, дають змогу стверджувати про відсутність у відповідача наміру щодо погашення заборгованості перед позивачем, оскільки наявна очевидна тривалість невиконання зобов`язань за договором поставки №1/47 від 24.11.2021 р. Відповідачем не здійснюється жодних дій по поверненню суми заборгованості, незважаючи на її розмір та строк виконання.
Заявник також зазначає, що у позивача не має підтверджених відомостей відносно майна, належного відповідачу, але з електронного інформаційно-аналітичного сервісу «YOUCONTROL», позивачу відомо, що у відповідача може знаходитися у власності автомобіль: PORSCHE MACAN, 2015 р.в., червоного кольору.
Інша інформація про належне відповідачу майно у позивача відсутня.
Також позивачу відомо, що грошові кошти Відповідача можуть знаходитися на банківському рахунку: IB AN НОМЕР_1 , в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299.
Заявник зазначає, що значна заборгованість перед Позивачем (815 211,22 грн.), що заявлена до стягнення, та відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття з боку відповідача будь-яких дій, спрямованих на її погашення, а також викладені по тексту позову і заяви про вжиття заходів до забезпечення позову доводи позивача, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких можливе належне відповідачу майно буде реалізоване, а наявні та отримані грошові кошти будуть направлені на погашення заборгованості за зобов`язаннями перед третіми особами, що унеможливить або ускладнить виконання рішення господарського суду після задоволення позовних вимог ТОВ «ІМПЕРІЯ ГРАНДІС».
Таким чином, як зазначає заявник, вбачається наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно та грошові кошти у розмірі 815 211,22 грн.
При вирішенні заяви, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що зі змісту заяви позивача реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача (перелік наведений вище), якими мотивовано забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях та не є безумовною умовою для забезпечення позову.
Сам факт існування судового спору між сторонами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 року № 16 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Заявником до заяви не додано доказів вчинення відповідачем дій щодо реалізація майна чи підготовчих дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо, які б свідчили про намір відповідача ухилитися від виконання судового рішення.
Неотримання відповідачем кореспонденції від позивача, на які посилається заявник, не є доказами в обгрунтування та задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Враховуючи те, що заявником не доведено підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Грандіс".
Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Грандіс" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст.ст.235,255 ГПК України).

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Солодюк О.В.