РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2022Справа № 910/16008/21

За позовомФізичної особи-підприємця Тягура Віталія Івановича

доТовариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг Нью Хол"
простягнення 48291,24 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Тягур Віталій Іванович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-Енерджі" (найменування змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Білдінг Нью Хол") про стягнення 48291,24 грн, з яких 46743,00 грн заборгованості за надані послуги перевезення, 1306,24 грн пені, 3% річних на суму 242,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами заявки-договору №418 від 08.07.2021 в частині здійснення оплати за надані послуги з перевезення вантажу у встановлений цим правочином строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Фізичної особи-підприємця Тягура Віталія Івановича було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2021, судом відкрито провадження у справі №910/16008/21; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В ході розгляду справи відповідач змінив своє найменування та місцезнаходження.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом із повідомленнями про вручення, як на попередню, так і на поточну адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, конверт з ухвалою Господарського суду міста Києва був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення на поштовому конверті відмітки: "адресат відсутній за вказаною адресою" за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення останньому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 між Фізичною особою-підприємцем Тягурем Віталієм Івановичем (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БП-Енерджі" (замовник) було укладено заявку-договір №418 (договір), відповідно до умов якого перевізник зобов`язався надати замовнику послуги з перевезення вантажу за маршрутом с.Мілієве - 49401 Damme Germany, дата та час завантаження - 10.07.2021, а замовник, в свою чергу, зобов`язався оплатити на поточний рахунок перевізника 1450 євро за курсом НБУ на день розвантаження, впродовж 5 банківських днів після розвантаження, згідно копії рахунку, виставленого перевізником.

Згідно умов зазначеної заявки, вантаж був прийнятий перевізником до перевезення, доставлений та переданий відповідному вантажоодержувачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи СMR №0099047 від 09.07.2021 та транзитним документом MRN21PL401060NS4BMN75, на яких містяться підписи відповідальних осіб та печатки перевізника, вантажовідправника та вантажоодержувача.

У зв`язку з чим 27.07.2021 позивачем було надіслано на адресу відповідача рахунок-фактуру №ТВ79 від 16.07.2021 на суму 46743,00 грн. для оплати послуг з перевезення вантажу.

Проте вартість цих послуг відповідач не сплатив, у зв`язку з чим 27.08.2021 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №1 від 27.08.2021 про оплату заборгованості. Відповіді на претензію відповідач позивачу не надав, заборгованість не оплатив, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ст.909 Цивільного кодексу України).

Стаття 307 Господарського кодексу України передбачає, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата( ч.1 ст.916 Цивільного кодексу України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

За висновками суду в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що позивачем були надані в повному обсязі послуги з перевезення вантажу згідно заявкою-договором №418 від 08.07.2021, що підтверджується СMR №0099047 від 09.07.2021 та транзитним документом MRN21PL401060NS4BMN75. Означена міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR), на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, містить відмітки відповідних митних органів, а також відбиток печатки вантажоодержувача, що свідчить про отримання вантажу та належне виконання позивачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами правочином. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Як вже вказувалось судом, замовник зобов`язався оплатити на поточний рахунок перевізника 1450 євро за курсом НБУ на день розвантаження, впродовж 5 банківських днів після розвантаження згідно копії рахунку, виставленого перевізником.

На виконання умов договору, 27.07.2021 позивачем надіслано на адресу відповідача рахунок-фактуру №ТВ79 від 16.07.2021 на суму 46743,00 грн.

Однак, відповідач, всупереч умов договору, за надані позивачем послуги не розрахувався, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг з перевезення вантажу є таким, що настав.

Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 46743,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1306,24 грн та 3% річних на суму 242,00 грн, які нараховані за порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань у період з 22.07.2021 по 23.09.2021.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Статтею 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 4 ст.231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Однак, позивачем до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем зобов`язання з оплати перевезення у вигляді пені, розмір пені актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

Отже, за висновками суду, позовні вимоги про стягнення пені є неправомірним та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних на суму 242,00 грн, нарахованих за період з 22.07.2021 по 23.09.2021, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг з перевезення, то вимоги останнього про стягнення з відповідача 3% річних є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, за розрахунком суду, з урахуванням положень договору щодо строку оплати наданих послуг, норм ст.ст.253, 254 Цивільного кодексу України та періоду, який самостійно визначений позивачем у розрахунку до позовної заяви, тобто у розмірі 238,20 грн за період з 24.07.2021 по 23.09.2021.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Тягура Віталія Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-Енерджі" (найменування змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Білдінг Нью Хол").

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг Нью Хол" (04112, місто Київ, вул.Ризька, будинок 8-А, офіс 101, ідентифікаційний код 40034082) на користь Фізичної особи-підприємця Тягура Віталія Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 46743 (сорок шість тисяч сімсот сорок три) грн 00 коп. основного боргу, 3% річних на суму 238 (двісті тридцять вісім) грн 20 коп. та судовий збір у розмірі 2208 (дві тисячі двісті вісім) грн 42 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова