УХВАЛА
про передачу справи на розгляд іншого суду
м. Київ

02.05.2022Справа № 910/3204/22

За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 8-А; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 )

До Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕФТОРГ» (65089, м. Одеса, Вільямса академіка, буд. 59-Е, кім.11-А; ідентифікаційний код: 43717455)

Про стягнення 70 459, 20 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.
Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕФТОРГ» про стягнення 70 459, 20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив строки поставки товару за договором № 63/В33-2021 від 03.08.2021, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 70 459, 20 грн.

Тому позивач просить стягнути з відповідача 70 459, 20 грн, з яких 29 358, 00 грн пеня та 41 101, 20 грн штрафу. Також позивач просять стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Дослідивши матеріали поданої заяви та долучених до неї документів, суд дійшов висновку, про направлення позовної заяви за підсудністю до Господарського суду Одеської області, з огляду на наступне.
Позовна заява подана до Господарського суду міст Києва з посиланням на положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), а саме, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Згідно п. 6.1. Договору №63/В33-2021 від 03.08.2021 дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці.
Пункт 6.2. означеного договору передбачає, що доставка на товару на склад замовника з подальшим транспортуванням (перевезенням) до підрозділів Національної гвардії України які визначені специфікацією, проводиться на рахунок коштів учасника (або транспортом учасника) на умовах DDP (в редакції Інкотермс 2010).

Відповідно до ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 197 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

В сил приписів п. 3 ч. 1 ст. 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 193 ГК України передбачено, що у разі якщо місце виконання зобов`язання не визначено, зобов`язання повинно бути виконано, за іншими зобов`язаннями - за місцезнаходженням (місцем проживання) зобов`язаної сторони, якщо інше не передбачено законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони в Договорі №63/В33-2021 від 03.08.2021 не визначили конкретне місце виконання даного Договору, а також за змістом Договору відсутні особливості за якими даний договір може виконуватися/бути виконаний в певному місці (в місті Києві в даному випадку), а згідно узгоджених домовленостей місцем виконання може бути будь-яка територія зазначена в заявці на поставку, що виключає підсудність справи саме Господарському суду міста Києва.

При цьому, як слідує з доданих до позовної заяви заявок, зокрема, заявки від 03.09.2021 року місцем постачання визначено м. Запоріжжя, м. Львів, м. Харків тощо, а в іншій заявці від 28.09.2021 року місцем постачання - визначено місто Київ.

За таких обставин, суд вважає, що не можливо встановити єдиним місцем виконання договору саме місто Київ, що виключає можливість застосування до нього положень статті 29 ГПК України та зумовлює застосування положень щодо загальної підсудності справ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕФТОРГ» є: 65089, Одеська обл., м. Одеса, Вільямса академіка, буд. 59-Е, кім.11-А.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, скориставшись своїм правом на пред`явлення позову, не дотримався правил визначення підсудності, передбачених ГПК України.

За приписами Глави 2 "Юрисдикція" Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 30 ГПК України).

Враховуючи, що сторони в Договорі №63/В33-2021 від 03.08.2021 не визначили місце його, а також те, що даний Договір не є таким, що може виконуватись лише в певному місці, а також враховуючи те, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕФТОРГ» згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 65089, Одеська обл., м. Одеса, Вільямса академіка, буд. 59-Е, кім.11-А, Суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів позовної заяви з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Одеської області

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ГПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 27, 30, 31, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕФТОРГ» боргу у розмірі 70 459, 20 грн за договором №63/В33-2021 від 03.08.2021 передати за підсудністю до Господарського суду Одеської області ( 65119, м.Одеса, проспект Шевченка 29).

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко Легких