ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022м. ДніпроСправа № 904/73/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ", м. Київ

до Селянського (фермерського) господарства "Мічуріна", с. Великоолександрівка, Дніпропетровської області

про стягнення 284 400,00грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Савін О.О., керівник

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Мічуріна" неустойку (штраф) у сумі 284 400,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №399 сільськогосподарської продукції від 23 вересня 2020 року в частині своєчасної та повної поставки товару.

Відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що між сторонами укладено спірний договір поставки, проте за умовами пп. 4.1.1 п. 4.1 договору позивач взяв на себе зобов`язання поставити транспорт для перевезення товару до 28.09.2020 включно, але в порушення вказаних умов жодного автомобільного транспорту для завантаження пшениці у розпорядження СФГ "Мічуріна" не надав, що відповідно до змісту вказаного підпункту договору анулює відповідальність відповідача у вигляді штрафу за прострочення передачі товару, передбачену п. 4.1 договору. Твердження позивача про надання транспорту (11 одиниць великогабаритного вантажного транспорту) під завантаження не підтверджені належними доказами, а надані позивачем скріншоти з екрану телефону не відповідають вимогам ст. ст. 76,78 ГПК України. Зокрема, посилання позивача на договір автоперевезень від 02.09.2020 № 1, укладений із ТОВ "Обожамчик Логістика" не може бути належним підтвердженням поставки транспорту під завантаження за спірним договором, оскільки вказаний договір автоперевезень укладений до підписання між сторонами спірного договору поставки. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання сторонами умов зазначеного договору автоперевезень, в тому числі, транспортних накладних, актів приймання-передачі послуг, доказів оплати таких послуг, а також актів на компенсацію витрат та подорожних листів перевізника у разі не завантаження вантажу.

У відзиві відповідачем також викладено попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат у сумі 15 000 грн. 00 коп.

До відзиву відповідачем надано клопотання про витребування доказів, а саме оригіналу господарської справи № 904/5857/20 для огляду.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що після завершення розгляду Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/5857/20, у відповідача залишилось не виконаним зобов`язання щодо поставки 400 тон пшениці третього класу. Укладаючи договір поставки, сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і діє до 30.12.2020. У лютому 2021 року на адресу відповідача надіслана претензія, яка залишена без задоволення.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022 справу №904/73/22 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху.

12 січня 2022 року від позивача до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків та долучено відповідні докази.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи на 14.02.2022.

10.02.2022 судом зроблено запит до господарського суду про надання матеріалів справи № 904/5857/20 для огляду у судовому засіданні.

14.02.2022 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Заява мотивована тим, що є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 у справі № 904/5857/20, що набрало законної сили 02.04.2021 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У судовому засіданні 14.02.2022 оголошена перерва до 01.03.2022.

01.03.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку із запровадженням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2022 відкладено розгляд справи №904/73/22, зазначено, що про дату, час та місце розгляду справи сторін буде повідомлено додатково.

Так, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В той же час, відповідно до ч.1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч.2 ст.12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про необхідність подальшого розгляду справи та визначення дати судового засідання.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, ухвалою суду від 06.04.2022 розгляд справи призначено у судове засідання на 04.05.2022.

03.05.2022 від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі його представника.

Клопотання мотивовано тим, що 04.05.2022 представник приймає участь у судових засіданнях в Магдалинівському районному суді Дніпропетровської області.

Також, відповідач повністю підтримав заяву про закриття провадження у справі від 14.02.2022.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ" проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечує, наголошує на відмінності предметів та підстав позовних заяв, що на його думку, виключає можливість закриття провадження у справі.

Розглянувши заяву відповідача про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, про що постановлено протокольну ухвалу 04.05.2022, з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Системний аналіз пункту 2 частини першої статті 175, пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України дає підстави для висновку про те, що однією з цілей цих норм є уникнення здійснення різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, уникнення можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами як засобу та спроби, направлених на перегляд висновків судів за результатами розгляду попереднього позову, оскільки розгляд таких заяв порушуватиме принцип юридичної визначеності.

Отже, передумовою для застосування зазначених норм ГПК України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами, а для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно зазначених трьох однакових складових - сторін, предмета, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставами позову є ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, вказуючи при цьому на докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Виходячи зі змісту статті 14 ГПК України, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

В свою чергу, на суд покладений обов`язок перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 9901/306/20, Верховним Судом у постановах від 20.08.2019 у справі № 916/3255/17, від 07.11.2019 у справі № 912/30/18, від 27.05.2020 у справі № 761/35475/18, від 17.08.2021 у справі № 924/1708/14 (924/1024/20).

Так, у жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Мічуріна" неустойку (штраф у розмірі 20% за прострочення виконання зобов`язання понад 3 календарні дні) у сумі 568800,00грн (справа № 904/5857/20).

До позовної заяви у цій справі позивачем додані: копія договору поставки № 399 від 23.09.2020, копія договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020, скріншоти повідомлення про прибуття автотранспорту.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2021 у справі № 904/5857/20, що набрало законної сили 02.04.2021, в позові відмовлено.

В подальшому, у січні 2022 року ТОВ "Делфа ОПТ" знову звернулося до господарського суду із позовом до СФГ "Мічуріна" про стягнення неустойки (штраф у розмірі 10% за прострочення виконання зобов`язання до трьох календарних днів) в сумі 284000,00грн (справа № 904/73/22).

У справі № 904/73/22 позивачем надані: копія договору поставки № 399 від 23.09.2020, копія наказу на відрядження № 02 від 23.09.2020, копія Інструкції № 1 від 23.09.2020, копія договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020, копія додаткової угоди № 1 від 25.09.2020 до договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020; пояснення перевізника з доказами подачі транспорту, копія довіреності № 1 від 23.09.2020, копія рахунку № 16 від 23.09.2020, копія претензії про поставку товару від 19.02.2021, скріншоти огляду ринку зернових з 11.09.2020 по 23.10.2020, копія анкети проживаючого від 25.09.2020 № 122. Тобто, надані додаткові докази, які не досліджувались під час розгляду справи № 904/5857/20.

Як у справі № 904/5857/20 так і у справі № 904/73/22 предметом розгляду є стягнення неустойки (штрафу), яка нарахована на підставі п.4.1. договору.

Відповідно до п.4.1. договору поставки сільськогосподарської продукції № 399 від 23.09.2020 сторони узгодили, що за прострочення передачі товару на строк до 3 календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно переданого товару, а в разі прострочення передачі більш ніж на 3 дні - штраф в розмірі 20% від вартості несвоєчасно переданого товару.

Зі змісту наведеного пункту вбачається, що сторони домовились про можливість стягнення двох видів штрафу - у розмірі 10% за прострочення передачі товару до 3 календарних днів та 20% - за прострочення передачі товару більш ніж на 3 дні.

Убачається, що в межах справи № 904/5857/20 позивач просив стягнути штраф відповідно до п.4.1. договору у розмірі 20% у сумі 568800,00грн за прострочку передачі товару більш ніж на 3 календарні дні. У справі № 904/73/22 позивачем нараховано штраф відповідно до п.4.1. договору у розмірі 10% у сумі 284000,00грн за прострочку передачі товару на строк до 3 календарних днів.

Таким чином, вимога позивача про стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання до трьох календарних днів у розмірі 10%, який є самостійним видом штрафу, не була розглянута судом в межах справи № 904/5857/20.

Звернувшись до суду, позивач не лише зменшив розмір штрафу, а й визначив інший предмет позову.

Верховний Суд у постанові від 13.08.2021 у справі № 910/5309/21 зазначив, що для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою. Разом з тим, зміна хоча б однієї із зазначених складових не перешкоджає особі звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

За викладеного, суд відмовляє Селянському (фермерському) господарству "Мічуріна" в задоволенні заяви про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 04.05.2022 оглянуто матеріали справи № 904/5857/20.

Судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи № 904/73/22.

У судовому засіданні 04.05.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Мічуріна" штрафу у розмірі 20% у сумі 568800,00грн (справа № 904/5857/20).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2020, що набрало законної сили 02.04.2021, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Делфа Опт" до Селянського (фермерського) господарства "Мічуріна" про стягнення штрафу у розмірі 568 800 грн. 00 коп. за договором поставки сільськогосподарської продукції від 23.09.2020 № 399 відмовлено повністю.

Під час розгляду справи № 904/5857/20 судом встановлено таке.

23.09.2020 між Селянським (фермерським) господарством "Мічуріна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Делфа Опт" (покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 399 (надалі - договір), відповідно до умов п.1.1 якого постачальник зобов`язується продати (поставити), а покупець - прийняти та оплатити пшениця 3 клас українського походження, врожаю 2020р. (далі за текстом - Товар).

Постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору сторони погодили наступні характеристики товару: найменування товару - пшениця 3 клас ДСТУ 3768:2019, кількість - 400 т, ціна за 1 т товару з ПДВ - 7110,00 грн., загальна вартість товару з ПДВ - 2 844 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору строк передачі товару - до 28.09.2020. Товар може передаватись покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому договорі, має бути переданий у термін, встановлений у п. 2.1. даного договору.

Датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад покупця (п. 2.2 договору).

Товар, що передасться за цим договором, переходить у власність покупця після завантаження транспорту, наданого покупцем (п. 2.3 договору).

За умовами п. 2.4 договору при передачі товару продавець зобов`язується надати покупцю:

- оригінал даного договору, підписаного уповноваженим представником постачальника і завіреного печаткою;

- рахунок - фактуру;

- видаткову накладну, виписану в день передачі товару.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що оплата товару здійснюється в наступному порядку: 100% оплати контрактної партії товару шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 1(одного) банківського дня з дати поставки товару; оригінали документів необхідно відправити поштою або кур`єром за адресою: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, будинок 13, офіс 3.

Форма оплати - безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Повний розрахунок здійснюється після виконання усіх умов договору (п.п. 3.2, 3.3 договору).

У п. 4.1 договору сторони узгодили, що за прострочення передачі товару на строк до 3 календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно переданого товару, а в разі прострочення передачі більш ніж на 3 дні - штраф в 20% від вартості несвоєчасно переданого товару.

Тобто, базою нарахування неустойки встановлено загальна вартість несвоєчасно переданого товару з ПДВ.

При цьому, підпунктом 4.1.1 п. 4.1 договору визначено, що покупець поставляє транспорт до 28.09.2020 включно. За прострочення поставки транспорту пункт 4.1. анулюється.

У п. 4.5 договору сторони домовились, що термін позовної давності по стягненню штрафу за цим договором встановлюється у три роки, згідно із ст. 259 Цивільного кодексу України.

За умовами п. 6.1 договору строк дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і до "30" грудня 2020 року, а у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків - до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

02.09.2020 між ТОВ "Делфа ОПТ" (замовник) та ТОВ "Обожамчик Логістика" (перевізник) укладено договір автоперевезень № 1, відповідно до п.1.1. якого перевізник бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж - зернові та/або олійні культури з місця відправлення до пункту призначення та видати вантаж уповноваженій особі, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Додатковою угодою № 1 від 25.09.2020 до договору автоперевезень від 02.09.2020 № 1 сторони погодили доручення замовника на надання перевізником послуг з перевезення вантажу на наступних умовах:

назва вантажу - пшениця,

кількість вантажу - 400 т+-5%,

маршрут: с. Великоолександрівка, Васильківський район, Дніпропетровська область - м. Миколаїв,

пункт навантаження - С(Ф)Г "Мічуріна", вул. Крупської, 146, с. Великоолександрівка, Васильківський район, Дніпропетровська область,

пункт розвантаження - м. Миколаїв,

період подачі транспорту на пункт навантаження - з 25.09.2020 до 28.09.2020,

ціна всього перевезення (за тонну) - 500,00грн з ПДВ,

додаткові умови - товарно-транспортна документація на кожну одиницю транспорту оформлюється після завантаження наданого транспорту (а.с.15).

Згідно пояснень директора ТОВ "Обожамчик Логістика" ОСОБА_6, Товариство, на виконання умов договору автоперевезень № 1, 28.09.2020 поставило під завантаження до С(Ф)Г "Мічуріна" наступний автотранспорт: ДАФ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 ; ДАФ НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 ; ДАФ НОМЕР_5 , причіп НОМЕР_6 , водій ОСОБА_3 ; ДАФ НОМЕР_7 причіп НОМЕР_8 , водій ОСОБА_4 (а.с.16).

23.09.2020 С(Ф)Г "Мічуріна" виставило ТОВ "Делфа ОПТ" рахунок на оплату товару (пшениці 3 класу) у кількості 400,0тон на суму 2844000,00грн (а.с.11).

23.09.2020 менеджеру із закупівлі ОСОБА_5 видана довіреність на отримання товару (а.с.12), а згідно наказу про відрядження № 02 від 23.09.2020 ОСОБА_5 відряджено до С(Ф)Г "Мічуріна" на 2 доби з 23.09.2020 по 25.09.2020 з метою отримання оригіналів документів, які підтверджують передачу сільськогосподарської продукції за договором № 399 від 23.09.2020 (а.с.17).

До позовної заяви позивачем долучено анкета проживаючого, видана ТОВ "Павлоградський центральний ринок" готель "Колос" ОСОБА_5 (а.с.37), подорожні листи від 28.09.2020 на автомобілі: ДАФ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 (а.с.45), ДАФ НОМЕР_7 причіп НОМЕР_8 , водій ОСОБА_4 (а.с.46), ДАФ НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 (а.с.47), ДАФ НОМЕР_5 , причіп НОМЕР_6 , водій ОСОБА_3 (а.с.48).

Зі змісту подорожніх листів вбачається, що водії виїхали з гаража 28.09.2020 о 7:00 год. та повернулися 29.09.2020 о 8:00год.

19.02.2021 на адресу відповідача направлена претензія без номера та дати з вимогою проведення поставки товару у кількості 400 тонн пшениці та надати відповідні документи, передбачені п.6.3. договору (а.с.18-21). Претензія отримана відповідачем 23.02.2021, але залишена без відповіді та задоволення (а.с.42).

Позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% у сумі 284000,00грн від вартості непоставленого за договором поставки № 399 від 23.09.2020, проти чого заперечує відповідач, що і причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору поставки, строки поставки товару, виконання позивачем зобов`язань з подачі транспортних засобів, а відповідачем зобов`язань з поставки товару за умовами договору, наявність/відсутність підстав застосувати відповідальність за порушення строків поставки товару у виді штрафу у розмірі 10% від суми поставки.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Крім того, положення умов договору мають відповідати засадам цивільного законодавства, зокрема, зазначеним у статті 3 ЦК України.

Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки сільськогосподарської продукції.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами укладеного між сторонами договору поставки сільськогосподарської продукції строк передачі товару - до 28.09.2020 (п.2.1. договору). При цьому, товар може передаватись покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у договорі, має бути переданий у термін, встановлений у п.2.1. даного договору. Обов`язку відповідача передати позивачу товар, передує обов`язок позивача поставити відповідачу автотранспорт під завантаження товару. Згідно п.4.1.1. договору покупець поставляє транспорт до 28.09.2020 включно. За прострочення поставки транспорту пункт 4.1. договору анулюється.

Під час розгляду господарським судом справи № 904/5857/20 встановлено відсутність порушень зобов`язання С(Ф)Г "Мічуріна" з поставки товару, оскільки позивачем не виконано обов`язку щодо надання автотранспорту під завантаження товару.

Однак, заявляючи вимоги про стягнення штрафу у даній справі позивач стверджує, що пунктом 4.1. договору передбачено штрафні санкції саме за прострочення передачі товару, яка відбувається згідно п.2.4. договору документально та у строк передбачений п.2.1. договору. Згідно умов договору відповідач зобов`язаний був спочатку передати товар представнику позивача у строк до 28.09.2020 (кінцева дата передачі 27.09.2020), а позивач зобов`язаний після прийняття від відповідача документів, що підтверджують передачу товару, поставити транспорт для подальшого вивезення.

Суд не погоджується з доводами позивача, що кінцевою датою передачі товару є 27.09.2020, оскільки при поєднанні прийменника "до" з календарною датою, така дата входить до строку і днем виконання зобов`язання є 28.09.2020 (постанова Верховного Суду від 09.06.2020 у справі № 419/1965/18).

Таким чином, днем виконання зобов`язання за договором щодо поставки продукції та поставки транспорту є 28.09.2020.

На підтвердження заявлених вимог позивачем у даній справі надані: копія договору поставки № 399 від 23.09.2020, копія наказу на відрядження № 02 від 23.09.2020, копія Інструкції № 1 від 23.09.2020, копія договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020, копія додаткової угоди № 1 від 25.09.2020 до договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020; пояснення перевізника ОСОБА_6 , подорожні листи (а.с.45-48), копія довіреності № 1 від 23.09.2020, копія рахунку № 16 від 23.09.2020, копія претензії про поставку товару від 19.02.2021, скріншоти огляду ринку зернових з 11.09.2020 по 23.10.2020, копія анкети проживаючого від 25.09.2020 № 122, заяви свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які подавались у справі № 904/5857/20 (а.с.43-44).

Частина цих доказів (договір поставки № 399 від 23.09.2020, договір автоперевезень № 1 від 02.09.2020, скріншоти повідомлення про прибуття автотранспорту) вже була досліджена під час розгляду справи № 904/5857/20 за позовом ТОВ "Делфа ОПТ" до С(Ф)Г "Мічуріна" та встановлено, що відповідачем не порушено зобов`язання з поставки товару.

Що стосується наказу про відрядження № 02 від 23.09.2020, згідно якого ОСОБА_5 (менеджер із закупівлі) направлявся до С(Ф)Г "Мічуріна" на 2 доби з 23.09.2020 по 25.09.2020 з метою отримання оригіналів документів, які підтверджують передачу сільськогосподарської продукції за договором поставки № 99 від 23.09.2020, то слід зазначити, що наказ про відрядження не є належним доказом ані відмови відповідача поставити продукцію, ані доказом виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки транспортних засобів.

Також не підтверджують поставку транспортних засобів та прострочку виконання зобов`язання з поставки продукції з боку відповідача і такі докази, як довіреність № 1 від 23.09.2020, Інструкція № 1 від 23.09.2020, додаткова угода № 1 від 25.09.2020 до договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020, пояснення директора перевізника ОСОБА_6 , анкета проживаючого від 25.09.2020 № 122 (згідно цієї анкети ОСОБА_5 прибув до готелю Колос 25.09.2020 та вибув 26.09.2020); подорожні листи від 28.09.2020 на автомобілі: ДАФ НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 (а.с.45), ДАФ НОМЕР_7 причіп НОМЕР_8 , водій ОСОБА_4 (а.с.46), ДАФ НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 (а.с.47), ДАФ НОМЕР_5 , причіп НОМЕР_6 , водій ОСОБА_3 (а.с.48).

Позивачем не надано докази на підтвердження виконання умов договору автоперевезень від 02.09.2020 № 1, зокрема, докази на підтвердження оплати послуг перевізника, який, за твердженнями позивача, 28.09.2020 здійснив поставку транспорту під завантаження у с. Великоолександрівка Васильківського району Дніпропетровської області; докази на підтвердження складання позивачем товарно-транспортних накладних на таке перевезення тощо. На це звертав увагу господарський суд під час розгляду справи № 904/5857/20.

Так, згідно п. 1.4, 4.1., 4.3. договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020, укладений між ТОВ "Делфа ОПТ" (замовник) та ТОВ "Обожамчик Логістика" (перевізник) визначено, що надання послуг з перевезення підтверджується підписанням Сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, який повинен бути наданий перевізником Замовнику протягом 3-х робочих днів з моменту надання послуг. Замовник протягом 3-х робочих днів з моменту отримання, повинен підписати такий акт, або у разі незгоди з актом, надати перевізнику свої письмові заперечення.

У відповідності до п. 4.1. та 4.2 договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020 визначено, що вартість (ціна) послуг визначається атами виконаних робіт з ПДВ, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на рахунок перевізника.

Якщо перевізником було надано транспортні засоби під завантаження для перевезення, але вантаж не був завантажений з вини Замовника, або перевезення (рейс) відмінено Замовником, останній зобов`язаний компенсувати перевізнику транспорті витрати у вигляді фіксованої суми у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. При цьому складається акт на компенсацію витрат, який разом з подорожнім листом, вписаним Перевізником є доказом надання автотранспорту для перевезення (п.5.5. договору автоперевезень № 1 від 02.09.2020).

Відповідно до ст.. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.97, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також: для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Обов`язок скласти товарно-транспортну накладну покладається на замовника транспортних послуг (п.11.4. Правил перевезення вантажів).

Виходячи з вищевикладеного, позивач зобов`язаний був надати суду товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг) або акт на компенсацію витрат, а також докази розрахунку за надані послуги з боку ТОВ "Обожамчик Логістика". Такі докази позивачем до матеріалів справи на надані.

Крім того, ОСОБА_5 (особа, яка мала право на підставі довіреності № 1 від 23.09.2020 отримати товар (пшеницю ІІІ класу), згідно наявних в матеріалах справи доказів не був у місці відвантаження продукції 28.09.2020.

Позивач зазначає, що поставка товару в межах договору розпочалася з передачі документів, визначених договором, а не самої поставки товару, що не відповідає умовам договору.

Установлено, що строк передачі товару до 28.09.2020. Товар може передаватись покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому Договорі, має бути переданий у термін, встановлений у п. 2.1. даного Договору.

Відповідно до п. 2.2. зазначеного Договору датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад покупця.

Товар, що передається за цим договором, переходить у власність покупця після завантаження транспорту наданого покупцем (п.2.3. договору).

Відповідно до п.2.4. договору при передачі товару продавець зобов`язується надати покупцю: оригінал даного Договору, підписаного уповноваженим представником постачальника і завіреного печаткою; рахунок-фактуру; видаткову накладну, виписану в день передачі товару.

Разом з тим, жодна видаткова накладна, як документ первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує факт передачі товару та виконання договору поставки, сторонами не підписувалась.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1-3 ст. 549 ЦК України).

Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мають право визначати штрафні санкції, їх кількість, вид, розмір та види порушення зобов`язання, за якими застосовується неустойка, тощо.

У п. 4.1 договору сторони узгодили, що за прострочення передачі товару на строк до 3 календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно переданого товару, а в разі прострочення передачі більш ніж на 3 дні - штраф в розмірі 20% від вартості несвоєчасно переданого товару.

Тобто, в договорі поставки сторони домовились про можливість стягнення двох штрафів:

штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно переданого товару за прострочення передачі товару на строк до 3 календарних днів;

штраф у розмірі 20% від вартості несвоєчасно переданого товару за прострочення передачі товару на строк більш ніж на 3 дні.

Базою нарахування неустойки встановлено загальна вартість несвоєчасно переданого товару.

Однак стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк до 3 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад три дні є подвійною відповідальністю за порушення одного й того ж негрошового зобов`язання.

Як установлено судом, позивач вбачає порушення умов договору з боку відповідача, яке полягає в простроченні виконання зобов`язання за договором поставки на строк до трьох календарних днів, який охоплений порушенням зобов`язання на строк понад три дні (вимога позивача про стягнення штрафу за порушення зобов`язання на строк понад три дні розглянута судом у справі № 904/5857/20).

Одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк до трьох календарних днів та на строк понад три дні є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у п.7.45 постанови від 01.06.2021 (справа № 910/12876/19, провадження № 12-94гс20 )

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Порушень відповідачем зобов`язання з поставки товару під час розгляду даної справи судом не встановлено

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк до трьох календарних днів задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у розмірі 4266,00грн. покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Делфа ОПТ" до Селянського (фермерського) господарства "Мічуріна" про стягнення 284 400,00грн. - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача у справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.05.2022

Суддя Н.М. Євстигнеєва