ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/3001/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Фермерського господарства «Олена К»

до Березанської міської ради Київської області

прo визнання недійсним рішення № 309-24-VIII від 23.09.2021 року

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засіданні Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Фермерського господарства «Олена К» (надалі позивач) до Березанської міської ради Київської області (надалі відповідач) прo визнання недійсним рішення № 309-24-VIII від 23.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2021 року відкрито провадження у справі № 911/3001/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.11.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 15.11.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 9-20-1611 від 12.11.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2021 року підготовче засідання відкладено на 14.12.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 13.12.2021 року від відповідача надійшло клопотання № 9-18-1695 від 10.12.2021 року про приєднання документів до матеріалів справи.

До канцелярії Господарського суду Київської області 15.12.2021 року від відповідача надійшло клопотання б/н від 15.11.2021 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 911/3001/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.01.2022 року.

У судовому засіданні 11.01.2022 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Згідно зі ст. 217 Господарського процесуального кодексу України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

У судовому засіданні 11.01.2022 року суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами та оголосив про перехід до судових дебатів на 01.02.2022 року.

В судове засідання 01.02.2022 року представники сторін не з`явились, позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я представника позивача, однак без підтверджуючих документів. У зв`язку з чим, клопотання позивача про відкладення розгляду справи було відхилено судом як не доведене.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 01.02.2022 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Фермерським господарством «Олена К» подано позов до Березанської міської ради Київської області прo визнання недійсним рішення Березанської міської ради Київської області № 309-24-VIII від 23.09.2021 року про припинення (розірвання) договорів оренди землі, яка перебувають у користуванні Фермерського господарства «Олена К».

В обґрунтування позовних вимог позивач - Фермерське господарство «Олена К» зазначає, що на підставі Наказів ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Київській області від 14.10.2014 року №10-7508/15-14-сг, від 24.02.2014 року № КИ/:25:064/00013863, від 24.02.2014 року № КИ/:25:062/00013862, від 23.10.2014 року №10-8200/15-14-сг, від 01.08.2013 року №КИ/:02:089/00003900, від 01.08.2013 року №КИ/:25:062/00003901 між ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Київській області та ОСОБА_1 було укладено Договори оренди земельних ділянок №31-2014 від 26.12.2014 року, №24-2014 від 29.042014 року, №23-2014 від 29.04.2014 року, №30-2014 від 26.12.2014 року, №18 від 31.10.2013 року, №19 від 31.10.2013 року.

На підставі вищенаведених договорів оренди земельних ділянок орендарем ОСОБА_1 у Державному реєстрі було проведено державну реєстрацію права оренди згідно законодавства України, а саме 30.12.2014 року (договір оренди землі №31-2014 від 26.12.2014 року), 18.07.2014 року (договір оренди землі №24-2014 від 29.04.2014 року), 18.07.20.14 року (договір оренди землі №23-2014), 29.12.2014 року (договір оренди землі №30-2014 від 26.12.2014 року), 17.12.2013 року (договір оренди землі №18 від 31.10.2013 року), 17.12.2013 року (договір №19 від 31.10.2013 року) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :09:079:0053, площа земельної ділянки 14,8531 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:064:0001, площа земельної ділянки 11,87 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:062:0613, площа земельної ділянки 21,37 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :09:078:0001, площа земельної ділянки 5,1615 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:089:0048, площа земельної ділянки 18,2137 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:062:0612, площа земельної ділянки 24,7668 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02).

16.12.2014 року на підставі положень Закону України «Про фермерське господарство» Кийко Оленою Борисівною було створено та зареєстровано Фермерське господарство «ОЛЕНА К», до якого як до юридичної особи на підставі ст.ст. 8, 12, 14 Закону України «Про фермерське господарство» перейшло відповідне право користування земельними ділянками. Наведених висновків притримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 31.10.2018 року у справі №677/1865/16-ц, від 01.04.2020 року у справі №320/5724/17.

Позивач в позові зазначає, що з моменту створення ФГ «ОЛЕНА К» останнє здійснює використання земельних ділянок, усі сільськогосподарські роботи, є власником вирощеного урожаю та сплачує необхідні податки та орендну плату. З дати укладення та державної реєстрації відповідного права оренди користувач землі належним чином виконував та виконує усі взяті на себе зобов`язання, у тому числі сплачує орендну плату за землю.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 року №1423-ІХ було внесено зміни до Земельного кодексу України та у пункті 24 Перехідних положень визначено перехід до комунальної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які раніше перебували у державній власності.

На підставі вказаних положень законодавства та Наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області про передачу земельних ділянок державної форми власності у комунальну власність, земельні ділянки, які перебували в оренді, перейшли до комунальної власності Територіальної громади м. Березань в особі Березанської міської ради Київської області.

23.09.2021 року Березанською міською радою Київської області було прийнято рішення № 309-24-VIII від 23.09.2021 року про припинення (розірвання) договорів оренди землі, які перебувають у користуванні ФГ «ОЛЕНА К». Підставою для розірвання договорів є зміна власника земельної ділянки.

Позивач вважає, що таке рішення про припинення договорів оренди землі та права оренди на землю позивача було прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, умовам договорів оренди землі та без залучення користувача до розгляду даного питання у порядку та спосіб передбачений Законами України «Про місцеве самоврядування» та «Про оренду землі». Позивач вважає дії відповідача протиправними і такими, що порушують право оренди на землю ФГ «ОЛЕНА К», яке підлягає захисту у судовому порядку.

Позивач в обґрунтування позовних вимог стверджує про невірне тлумачення та неправильне застосування відповідачем умов спірних Договорів оренди, які визначають, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

На думку позивача, відповідна ситуація не може бути підставою для односторонньої зміни чи розірвання, а може бути реалізована лише за згодою сторін або у судовому порядку. Аналогічні висновки щодо розмежування підстав припинення договору шляхом розірвання та одностороннього розірвання договору наведені у Постанові ВС КЦС від 19.03.2021 року у справі №198/1022/19.

Однак, всупереч положенням Договорів оренди землі відповідач прийняв рішення про припинення права оренди земельних ділянок та розірвання Договорів оренди земельних ділянок в односторонньому порядку без будь-якого повідомлення орендаря (позивача).

Також, позивач не погоджується з визначеною відповідачем підставою для прийняття оскаржуваного рішення, як зміна власника земельних ділянок, оскільки з урахуванням п. 24 Розділу X Земельного кодексу України перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував, зазначив, що відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

23.09.2021 року відбулося засідання 24 чергової сесії Березанської міської ради, на якому було розглянуте питання щодо припинення права оренди земельних ділянок та розірвання договорів оренди земельних ділянок з громадянкою України ОСОБА_1 та прийняте відповідне рішення від 23.09.2021 року №309-24-VIII.

Відповідач зазначає, що за принципом свободи договору (ст. 627 ЦК України) сторони вправі на власний розсуд погоджувати підстави та порядок припинення дії укладеного договору. Відтак, у разі виникнення підстав для розірвання договору оренди землі та за умови, що сторони погодили ці підстави та порядок припинення дії договору, вимога орендодавця припинити дію договору не суперечить вимогам чинного законодавства.

За твердженням відповідача орендар, підписуючи Договори оренди на земельні ділянки з Головним управлінням Держземагенства у Київській області № 19 від 31.10.2013 року № 23-2014 від 29.04.2014 року, № 24-2014 від 29.04.2014 року, № 18 від 31.10.2013 року, № 31-2014 від 26.12.2014 року, № 30-2014 від 26.12.2014 року, погодив як підставу розірвання договору оренди землі у односторонньому випадку перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи.

Також відповідач зазначає, що Верховний суд України висловив правову позицію, що норми законодавства не забороняють сторонам договору оренди земельної ділянки передбачити випадки його розірвання в односторонньому порядку шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, що оформляється прийняттям рішення у встановленому порядку (таку правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 04.04.2018 року у справі 910/8011/17, постанові ВС від 04.02.2020 року у справі №915/47/17).

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Листом Березанської міської ради від 09.12.2020 року за № 9-26-83 ОСОБА_1 була повідомлена про наміри Березанської міської ради внести зміни в договори оренди у зв`язку із зміною власника земельної ділянки.

Окрім того, в громадсько-політичні газеті «Березанська громада» № 51 (256) від 18.12.2020 року на сторонці 6 надруковане повідомлення про те, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 1-ОТГ від 07.12.2020 року до комунальної власності Березанської міської ради Броварського району Київської області в межах Березанської міської територіальної громади передані земельні ділянки.

Листом виконавчого комітету від 03.02.2021 року №9-28-205 ОСОБА_1 запрошувалася на нараду щодо переговорної процедури до переукладання (розірвання) договорів оренди.

Таким чином, твердження позивача про те, що він не знав і не був попереджений про наміри відповідача про зміну/розірвання договорів оренди не відповідає дійсності.

Рішення від 23.09.2021 року №309-24-УІІІ «Про припинення права оренди земельних ділянок та розірвання договорів оренди земельних ділянок з громадянкою ОСОБА_1 » опубліковано на офіційному сайті Березанської міської ради.

Дослідивши викладені у позові обставини та надані сторонами докази, враховуючи заперечення відповідача, в ході розгляду справи встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду Договори оренди земельних ділянок №31-2014 від 26.12.2014 року, №24-2014 від 29.04.2014 року, №23-2014 від 29.04.2014 року, №30-2014 від 26.12.2014 року, №18 від 31.10.2013 року, №19 від 31.10.2013 року (далі Договори оренди землі), в яких зазначено, що відповідні Договори укладені на підставі Наказів ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Київській області від 14.10.2014 року №10-7508/15-14-сг, від 24.02.2014 року № КИ/:25:064/00013863, від 24.02.2014 року №КИ/:25:062/00013862, від 23.10.2014 року №10-8200/15-14-сг, від 01.08.2013 року №КИ/:02:089/00003900, від 01.08.2013 року №КИ/:25:062/00003901 між ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Київській області (примірники яких не надано суду).

Наведені Договори оренди землі укладені протягом 2014 року між ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Київській області та громадянкою ОСОБА_1 щодо оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :09:079:0053, площа земельної ділянки 14,8531 га; :25:064:0001, площа земельної ділянки 11,87 га; :25:062:0613, площа земельної ділянки 21,37 га; :09:078:0001, площа земельної ділянки 5,1615 га; :25:089:0048, площа земельної ділянки 18,2137 га; :25:062:0612, площа земельної ділянки 24,7668 га для ведення фермерського господарства.

На підставі наведених Договорів оренди землі громадянкою ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень було проведено державну реєстрацію права оренди, а саме 30.12.2014 року (договір оренди землі №31-2014 від 26.12.2014 року), 18.07.2014 року (договір оренди землі №24-2014 від 29.04.2014 року), 18.07.20.14 року (договір оренди землі №23-2014), 29.12.2014 року (договір оренди землі №30-2014 від 26.12.2014 року), 17.12.2013 року (договір оренди землі №18 від 31.10.2013 року), 17.12.2013 року (договір №19 від 31.10.2013 року) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :09:079:0053, площа земельної ділянки 14,8531 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:064:0001, площа земельної ділянки 11,87 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:062:0613, площа земельної ділянки 21,37 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :09:078:0001, площа земельної ділянки 5,1615 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:089:0048, площа земельної ділянки 18,2137 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02); :25:062:0612, площа земельної ділянки 24,7668 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02).

Також позивачем надано суду Рішення засновника ОСОБА_1 №1 від 20.11.2014 року протокол № 1/14 про створення Фермерського господарства «Олена К».

Як вбачається зі Статуту Фермерського господарства «Олена К», затвердженого Рішенням засновника ОСОБА_1 №1 від 20.11.2014 року, засновник створює статутний капітал у розмірі 20 000,00 грн. Згідно зі ст.5 Статуту права володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, які знаходяться у власності фермерського господарства здійснює Господарство. Землі Господарства складаються з: земельних ділянок, які належать Господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать Засновнику та членам Господарства і використовуються згідно Закону України «Про фермерське господарство»; земельних ділянок інших осіб, які використовуються Господарством на підставі відповідних договорів.

Також ст.5 Статуту передбачено, що Господарство здійснює права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Березанської міської ради Київської області № 309-24-VIII від 23.09.2021 року, відповідним рішенням припинено з громадянкою ОСОБА_1 у зв`язку з переходом права власності на орендовані земельні ділянки із державної власності в комунальну власність територіальної громади м. Березані в особі Березанської міської ради права оренди земельних ділянок комунальної власності, які виникли у громадянки ОСОБА_1 підставі Договорів земельних ділянок №31-2014 від 26.12.2014 року, №24-2014 від 29.04.2014 року, №23-2014 від 29.04.2014 року, №30-2014 від 26.12.2014 року, №18 від 31.10.2013 року, №19 від 31.10.2013 року щодо оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :09:079:0053, площа земельної ділянки 14,8531 га; :25:064:0001, площа земельної ділянки 11,87 га; :25:062:0613, площа земельної ділянки 21,37 га; :09:078:0001, площа земельної ділянки 5,1615 га; :25:089:0048, площа земельної ділянки 18,2137 га; :25:062:0612, площа земельної ділянки 24,7668 га для ведення фермерського господарства.

Таким чином, оскаржуване рішення Березанської міської ради Київської області № 309-24-VIII від 23.09.2021 року безпосередньо стосується прав особи, якій в установленому законом порядку належать права орендаря земельних ділянок ОСОБА_1 та її прав та інтересів щодо створення та діяльності заснованого нею Фермерського господарства «Олена К».

Як визначено ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

При цьому, власником чи користувачем земельної ділянки є особа, яка має відповідні права в розумінні Земельного кодексу України.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інших підстав набуття прав на земельні ділянки, зокрема, державної та комунальної власності, в розумінні Земельного кодексу України не передбачено.

Статтею 31 Земельного кодексу України визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування;

2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із:

1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування;

2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

З огляду на наведені норми законодавства, землі фермерського господарства, тобто землі, якими володіє та користується фермерське господарство, складаються як земель, які належать членам фермерського господарства, так і з земель, які отримані фермерським господарством як юридичною особою.

Наведене в ст.12 Закону України «Про фермерське господарство» право фермерського господарства щодо володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, є похідним (субправом) від наявного у членів фермерського господарства права на земельні ділянки, набуті у відповідності та в розумінні Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

При цьому, ні Земельний кодекс України, ні Закон України «Про оренду землі» не передбачають такої підстави для набуття прав на земельну ділянку юридичною особою, як перехід відповідних прав від засновника у зв`язку зі створенням фермерського господарства. Закон України «Про фермерське господарство» лише визначає межі, порядок та підстави саме цільового використання земельних ділянок, отриманих громадянами для створення фермерського господарства і не передбачає правонаступництва.

З огляду на зміст Закону України «Про фермерське господарство», діяльність фермерського господарства пов`язана з особами його засновника і членів. Відповідно, в разі вибуття члена фермерського господарства, належна такому члену земельна ділянка виходить зі складу земель фермерського господарства, так само і в разі втрати членом фермерського господарства прав на земельну ділянку, відповідна земельна ділянка також виходить зі складу земель фермерського господарства.

Оскільки, спірні договори оренди землі були підставою для набуття права оренди землі ОСОБА_1 для створення фермерського господарства, припинення відповідних Договорів стосується саме її прав орендаря земельних ділянок та прав на здійснення господарської діяльності шляхом ведення фермерського господарства. Права позивача щодо користування та володіння земельними ділянками в такому випадку є похідними, не ототожнюються з правами на землю в розумінні Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» і можуть підлягати захисту в разі чинення перешкод безпосередньо щодо користування та володіння земельними ділянками. При цьому, позивач не є суб`єктом правовідносин щодо підстав набуття прав на земельні ділянки орендарем.

Також, як визначено ст. 5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

В даному випадку, за Договорами оренди землі, які припинені спірним рішенням ради, орендарем є саме громадянка ОСОБА_1 і саме її права на оренду земельних ділянок підлягають судовому захисту у відповідності до Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», від результатів якого залежать права та обов`язки створеного нею фермерського господарства, яке не має статусу орендаря щодо спірних земельних ділянок.

Суд не приймає посилання позивача на постанову Великої палати Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 320/5724/17, оскільки у відповідній справі позивачем була саме фізична особа-орендар і висновки щодо перебування земельної ділянки у користування заснованого нею фермерського господарства стосувались правової кваліфікації правовідносин, як господарських.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 677/1865/16-ц, на яку посилається позивач, також досліджувались питання підвідомчості спору господарському суду і обставини щодо права користування земельними ділянками фермерського господарства стосувались мотивувальної складової господарського характеру спору, при цьому питання щодо права користування по суті не заявлялись та не розглядались.

Таким чином, спірне рішення Березанської міської ради Київської області № 309-24-VIII від 23.09.2021 року про припинення (розірвання) договорів оренди землі, які перебувають у користуванні громадянки ОСОБА_1 , не порушує прав позивача Фермерського господарства «Олена К», оскільки такі права є похідними і залежать від наявності відповідних прав на землю у громадянки ОСОБА_1 , і у разі втрати яких наведеною особою, позивач не є набуває статусу самостійного суб`єкта відповідних орендних відносин щодо спірних земельних ділянок. Тобто позов подано позивачем, який не має статусу орендаря земельних ділянок.

Як визначено ч.ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Однак, позивачем не обґрунтовано і чинне законодавство не містить підстав та повноважень для звернення фермерського господарства, як юридичної особи, за захистом належного його члену (засновнику) права оренди земельною ділянкою.

За змістом статей 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. На позивача покладено обов`язок обґрунтувати своєї вимоги поданими доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Тобто, на час звернення до суду повинно мати місце порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів позивача, за захистом яких він звертається. Звернення до суду за захистом інтересів інших суб`єктів господарювання не допускається.

Відсутність порушеного або оспорюваного права, інтересу особи, яка звернулася з позовом до суду, є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Позов це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує її, а саме на підставу позову.

Таким чином, за наслідками розгляду спору позивачем не обґрунтовано та не доведено факту порушення наявного у нього права, яке підлягає захисту, тому такий позов не підлягає розгляду по суті і відхиляється судом у зв`язку з відсутністю у позивача права на позов.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Фермерського господарства «Олена К» до Березанської міської ради Київської області прo визнання недійсним рішення № 309-24-VIII від 23.09.2021 року відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 28.04.2022 року