РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.05.2022Справа № 910/19071/21

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/19071/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл"

до Фізичної особи-підприємця Талавери Віталія Сергійовича

про стягнення 409 547,14 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Талавери Віталія Сергійовича про стягнення 409547,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди М-177 від 20.05.2019 та Договором про компенсацію комунальних послуг № MK177 від 20.05.2019, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 364 859,70 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня в сумі 29 652,81 грн, 3% річних - 5615,92 грн та інфляційні втрати в сумі 9418,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

20.12.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, в ухвалі суд визнав дану справу малозначною та ухвалив розгляд справи здійснювати без виклику представників сторін.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03131, м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 22, кв. 22, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за закінченням терміну зберігання" вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, 11.02.2022 від відповідача надійшло клопотання про надання йому строку на подання до суду заперечень.

Також, 15.02.2022 відповідач через канцелярію суду подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

18.02.2022 через канцелярію суду надійшло клопотання від представника відповідача про ознайомлення, яке судом було задоволено та ознайомлено представника відповідача з матеріалами справи 22.02.2022.

Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи в суді та заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Однак, станом на дату винесення даного рішення від відповідача не було отримано відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

20.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бронкс Стайл» (надалі - Орендодавець), який є управителем Торгового центру «МАГЕЛАН» (надалі - Торговий центр) на підставі договору управління від 05 червня 2018 року (надалі - Договір управління), укладеного з Акціонерним товариством «СБЕРБАНК» та Фізичною особою-підприємцем Талавера Віталієм Сергійовичем (надалі - Орендар) укладено Договір оренди №M-177 (надалі - Договір оренди), відповідно до п. 2.1. якого Орендодавець передає у строкове платне користування Орендарю Приміщення, а Орендар приймає Приміщення в строкове користування та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві обумовлені в цьому Договорі орендні та інші платежі та виконувати інші умови цього Договору.

Відповідно пункту 1.4 Договору оренди, Коефіцієнт - величина, отримана в результаті ділення Офіційного курсу, чинного на дату виставлення Орендодавцем рахунку Орендарю (фактичної сплати Орендарем платежу, якщо рахунок не виставлявся) про сплату Орендної плати або виставлення (направлення) Орендодавцем вимоги Орендарю про сплату Орендної плати (далі - Поточний Офіційний Курс) на офіційний курс, чинний на дату підписання цього Договору оренди. Такий Коефіцієнт не може бути меншим 1 (одиниці), що означає, що він застосовується лише у випадку зростання поточного офіційного курсу, порівняно з Офіційним курсом, чинним на дату підписання цього Договору оренди, який зафіксовано в пункті 16 Додатку № 1 до Договору оренди та становить 27,00 гривень за 1 (один) долар США.

У п. 1.10. Договору оренди визначено, що Торговий центр - це будівля торгово-розважального комплексу під назвою «Магелан» загальною площею 28539,50 кв.м, яка розташована на земельній ділянці та знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, будинок 13-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00.

Відповідно до п. 1.8. Договору оренди, приміщенням є частина Торгового центру, площа та поверх якого вказані в Додатку 1 до цього Договору оренди (пункт 4), яка може бути не обмежена або не повністю обмежена стінами (перегородками); розміщення Приміщення (план розміщення) в межах Торгового центру зазначено в Додатку №2 до цього Договору оренди. На дату укладення цього договору оренди відповідно до даних Орендодавця вартість Приміщення з урахуванням індексації дорівнює балансовій вартості приміщення та складає суму, вказану в Додатку №1 до цього Договору оренди (пункт 5). Площа Приміщення, яка вказана в Додатку №1 до цього Договору оренди, встановлена відповідно до Принципів замірів та використовується для розрахунку всіх платежів, які Орендар сплачує на користь Орендодавця відповідно до цього Договору оренди, та не підлягає зменшенню внаслідок виконання будь-яких робіт Орендаря в Приміщенні.

Згідно п. 4.1. Договору оренди будь-яка передача Приміщення за цим договором між Сторонами (в орендне користування та з орендного користування) оформлюється Сторонами відповідним актом приймання-передачі Приміщення.

Відповідно до п. 5.1. Договору оренди з дати початку використання приміщення за цільовим призначенням, але не пізніше як з наступного дня після закінчення вказаного в Додатку № 1 (пункт 17) строку для виконання робіт Орендаря, Орендар зобов`язаний сплачувати на користь Орендодавця Орендну плату та інші платежі, які передбачені цим Договором оренди. Сторони здійснюють індексацію (збільшення) Орендної плати, як це вказано в Додатку №1 до цього Договору оренди.

Якщо інше не вказано в Додатку №1 до цього Договору оренди, ставка Орендної плати за місяць із розрахунку за 1,00 кв.м. Приміщення вказана в Додатку №1 (пункт 7) до цього Договору оренди (п. 5.2. Договору оренди).

Основні умови оренди Приміщення викладено в Додатку №1 до Договору оренди, який є невід`ємною частиною Договору оренди.

Згідно п. 7 Додатку №1 до Договору оренди ставка Орендної плати за 1 кв.м становить 133,38 грн без урахування ПДВ, але не менше гривневого еквіваленту 4,94 доларів США згідно зі встановленим фіксованим курсом долара 27,00 грн. на весь період оренди, при сплаті сума збільшується на суму ПДВ.

В пункті 5.3. Договору оренди зазначено, що для розрахунку Орендної плати ставка орендної плати в гривнях, що зазначена в Додатку 1 до цього Договору оренди множаться на площу приміщення та множаться на показники Коефіцієнту, до Орендної плати після здійснення вищевказаного розрахунку додатково додається ПДВ в розмірі, встановленому чинним законодавством України (згідно нижченаведеної формули):

ОП (Орендна плата) = (Орендна плата * площа Приміщення * показник Коефіцієнту) + ПДВ (в розмірі, встановленому чинним законодавством України)

*- знак множення

Площа Приміщення зазначена в пункті 4 Додатку №1 до Договору оренди і складає 1 407.41 кв.м.

Строк сплати Орендної плати передбачено в пункті 8 Додатку № 1 (із змінами та доповненнями несеними Додатковою угодою від 04.11.2019 року) до Договору оренди: до 10 (десятого) числа поточного місяця за поточний місяць.

Відповідно до п. 6.1 Договору оренди, щомісяця, починаючи з дати, визначеної в додатку 1 (пункт 19), в строки, передбачені в Додатку № 1 (пункт 8) до цього Договору оренди, якщо інше передбачено цим Договором оренди, Орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю Орендну плату в розмірах, що розраховуються за цим Договором Оренди.

Згідно з п. 6.2. Договору оренди, Орендна плата за перший місяць строку оренди сплачується протягом 5 (п`яти) робочих днів після закінчення строку виконання робіт Орендаря (Додаток 1 (пункт 19), а за наступні місяці оренди-відповідно до додатку № 1 (пункт 8) до цього Договору оренди.

В тому випадку, якщо початок сплати Орендної плати розпочинаються не першого числа відповідного місяця та/або строк оренди закінчується не в останнє число відповідного місяця, Орендна плата за такі неповні перший та останній місяці розраховується та сплачується Орендарем за фактичний строк оренди пропорційно кількості календарних днів у таких місяцях, протягом яких Орендарем орендується приміщення за цим Договором (п. 6.4 Договору оренди).

Згідно п. 13.1. Договору оренди, в тому випадку, якщо Орендар прострочить сплату Орендодавцеві будь-яких платежів, передбачених цим Договором оренди, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення, але в будь-якому випадку не менше подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення.

В тому випадку, якщо Орендар порушив умови цього Договору оренди і таке порушення є підставою для дострокового припинення цього договору оренди та при цьому Орендодавець розпочав процедуру припинення цього Договору оренди (зокрема, направив Орендареві повідомлення про припинення), Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві договірні штрафні санкції у розмірі Орендної плати за один повний місяць оренди. В рахунок таких договірних санкцій зараховується сума Забезпечувального платежу (п. 13.2. Договору).

Відповідно до п. 14.1 Договору оренди, Орендодавець має право відмовитися від цього Договору оренди (розірвати цей Договір оренди в односторонньому порядку), направивши про це Орендареві повідомлення не менше як за 10 (десять) календарних днів до розірвання цього договору в односторонньому порядку в кожному із наступних випадків, зокрема, якщо Орендар прострочив сплату будь-якого свого платежу за цим Договором оренди більш як на п`ятнадцять) календарних днів або якщо сума прострочення перевищує розмір Орендної плати за місяць оренди, та таке порушення не усунуте протягом 5 (п`яти) календарних днів після направлення Орендодавцем повідомлення про це (п. 14.1.2. Договору оренди).

Цей Договір оренди набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін, та скріплення їх підписів відбитками печаток Сторін (за наявності печатки), та діє до закінчення строку оренди, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань, взятих на себе сторонами за цим Договором оренди. Умови дострокового припинення цього Договору оренди передбачені в р.14 цього Договору оренди (п. 3.1. Договору оренди).

Згідно Акту приймання-передачі Приміщення в орендне користування від 20 травня 2019 року Приміщення передане Орендодавцем та прийнято Орендарем в строкове платне користування.

Згідно рахунку №676 від 04.03.2021 та Акту надання послуг №574 від 31.03.2021 вартість оренди за березень 2021 року становить 164 884,24 грн.

Також, позивачем та відповідачем 20.05.2019 укладено Договір про компенсацію комунальних послуг №МК- 177 (надалі - Договір про компенсацію комунальних послуг), відповідно до п. 2 якого (в редакції додаткової угоди від 01.11.2019) Орендар щомісячно компенсує Орендодавцеві вартість Комунальних послуг, що споживаються Орендарем в приміщенні згідно із п.3 цього Договору, у фіксованому розмірі, не враховуючи показники лічильників у приміщенні на відповідні Комунальні послуги, (незважаючи на те, чи встановлені вони для даного приміщення, чи не встановлені) без додаткових нарахувань на свою користь. Компенсація вартості Комунальних послуг встановлюється у розмірі:

- 83 333,33 грн (вісімдесят три тисячі триста тридцять три грн 33 коп.) в місяць у період 3 листопада 2019 року по березень 2020 року включно;

- 66 666,67 грн (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість грн 67 коп.) в місяць у період з квітня 2020 року по жовтень 2020 року включно.

При сплаті вказана сума компенсації Комунальних послуг збільшується на суму ПДВ згідно із нормами Податкового кодексу України.

У пункті 3 Договору про компенсацію комунальних послуг надано перелік комунальних послуг, які споживаються Орендарем в Приміщенні: 3.1. електроенергія, 3.2. водопостачання та водовідведення, 3.3. теплопостачання.

Згідно п. 4 Договору про компенсацію комунальних послуг (в редакції додаткової угоди від 01.11.2019) плата за комунальні послуги вноситься Орендарем щомісяця в наступному порядку: у строк - до кінця наступного місяця з моменту виставлення Орендодавцем відповідного рахунку за попередній місяць. Орендодавець виставляє рахунок до 12 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 5 Договору про компенсацію комунальних послуг після закінчення кожного календарного місяця, але не пізніше 5 (п`ятого) числа наступного місяця, представники Сторін складають та підписують акт зняття показників індивідуальних пристроїв обліку (лічильників), які обліковують спожиті в Приміщенні Комунальні послуги. В такому акті зазначаються показники станом на день підписання акту. Зняття показників лічильників може здійснюватися без участі представника Орендаря, представниками Орендодавця у кількості не менше двох. Орендар зобов`язаний забезпечити представнику Орендодавця доступ до приміщення для участі в знятті показників лічильників.

В разі порушення строку здійснення платежів з компенсації Комунальних послуг, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення, але в будь-якому випадку не менше подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення (п. 7 Договору про компенсацію комунальних послуг).

Згідно рахунку №784 від 09.03.2021 вартість комунальних послуг за лютий 2021 року становить 99 995,48 грн, згідно рахунку №960 від 07.04.2021 вартість комунальних послуг за березень 2021 року становить 99 979,98 грн.

Обсягу спожитих комунальних послуг підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання показників за спожиту активну електроенергію за лютий-березень 2021 року.

Позивач вказав, що з лютого 2021 року Орендар в односторонньому порядку припинив свої зобов`язання з оплати та компенсації Комунальних послуг, а сплату орендної плати з березня 2021 року.

16.03.2021 позивач звернувся до відповідача з листом №22 від 15.03.2021 про дострокове розірвання Договору оренди та Договору про компенсацію комунальних послуг з 15.04.2021 і зазначив строк для звільнення орендованого приміщення до 15.04.2021.

У відповідь на лист №22 від 15.03.2021 відповідач направив позивачу лист №29/04/21 від 29.04.2021 року, яким повідомив, що здійснив звільнення орендованого приміщення, а тому вважає договір оренди № від 20.05.2019 року та договір компенсації комунальних послуг № MK -177 від 20.05.2019 року такими, що припинили свою дію.

30.04.2021 ТОВ «БРОНКС СТАЙЛ» направило відповідачу лист № 50 від 30.04.2021 про наявність заборгованості та надання гарантійного листа щодо погашення боргу.

13.05.2021 ТОВ «БРОНКС СТАЙЛ» направило відповідачу лист № 56 від 13.05.2021 про сплату заборгованості протягом 7 днів.

Листом № 17/05/21 від 17.05.2021 відповідач повідомив про недоліки в актах надання послуг.

У відповідь на вказаний лист 08.06.2021 позивач направив лист за №59 від 27.05.2021, відповідно до якого надав скан-копії відкоригованих актів надання послуг та акти звірки взаєморозрахунків.

Позивач стверджує, що відповідачем неналежно виконано зобов`язання за укладеними сторонами договорами, внаслідок чого виникла заборгованість

- за Договором оренди № М-177 від 20.05.2019 в сумі 164 884,24 грн за березень 2021 року, за прострочення сплати якої нараховано 14 717,61 грн пені, 5 500,59 грн інфляційних втрат та 2 805,29 грн 3% річних

- за Договором про компенсацію комунальних послуг №МК- 177 від 20.05.2019 в сумі 199 975,46 грн за лютий - березень 2021 року, за прострочення сплати якої нараховано 6 891,75 грн пені, 1 300,53 грн інфляційних втрат та 1 290,15 грн 3% річних

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ст.765 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Судом встановлено, що за Актом приймання-передачі Приміщення в орендне користування від 20 травня 2019 року позивач передав, а відповідач прийняв орендоване за договором приміщення у користування.

Згідно з ч.2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Матеріалами справи підтверджено і не спростовано відповідачем, що належні платежі за Договором оренди за березень 2021 року та за Договором про компенсацію комунальних послуг за лютий - березень 2021 року відповідачем не сплачені.

У зв`язку із викладеним, у відповідача виникла заборгованість за Договором оренди за березень 2021 року в сумі 164 884,24 грн, за Договором про компенсацію комунальних послуг за лютий - березень 2021 року в сумі 199 975,46 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, наявність та розмір заборгованості Фізичної особи-підприємця Талавера Віталія Сергійовича за Договором оренди в сумі 164 884,24 грн та за Договором про компенсацію комунальних послуг в сумі 199 975,46 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також, судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши нарахування пені за прострочення зобов`язання за Договором оренди, суд встановив, що розрахунок позивача є необґрунтованим, оскільки всупереч ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування пені здійснено за період понад шість місяців.

За перерахунком суду, здійсненого з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, розмір пені за прострочення зобов`язання за Договором оренди становить 12 951,32 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на вказану суму.

Перевіривши нарахування пені за Договором про компенсацію комунальних послуг, суд встановив, що розрахунки позивача є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому задовольняє вказані вимоги.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 27 886,52 грн (12 951,32 грн пені за Договором оренди + 14 935,20 грн пені Договором про компенсацію комунальних послуг).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

В частині нарахування інфляційних втрат судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що вони є арифметично вірними, а, відтак, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 9 418,71 грн та 3% річних у сумі 5 615,92 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором оренди № М-177 від 20.05.2019 та Договором про компенсацію комунальних послуг №МК- 177 від 20.05.2019 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Талавери Віталія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" (01601, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 22, ідентифікаційний код 41902587) основний борг в сумі 364 859 грн 70 коп., пеню - 27 886 грн 52 коп., 3% річних - 5 615 грн 92 коп., інфляційні втрати - 9 418 грн 71 коп. та судовий збір у розмірі 6 116 грн 73 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.05.2022.

Суддя А.І. Привалов