ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" квітня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/176/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Гут С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Фізичної особи-підприємця Макарової Юлії Сергіївни
про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн
по справі № 916/176/22
за позовом: Фізичної особи-підприємця Макарової Юлії Сергіївни
до відповідача: Державного підприємства "Одеський авіаційний завод"
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.01.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/176/22 та призначено справу до розгляду за правилами спрощено позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 24.02.2022 р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.02.2022 р. відкладено розгляд справи на 17.03.2022 р.
Ухвалою суду від 17.03.2022 року провадження у справі № 916/176/21 було закрито.
17.03.2022 року ухвалою суду заяву Фізичної особи-підприємця Макарової Юлії Сергіївни про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн по справі № 916/176/22 прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено на 28.04.2022 року.
Як зазначає заявник, з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, 10.01.2022 року між ФОП Макарова Ю.С та Адвокатським Бюро «Сергія Женева» укладено договір - доручення про надання правової допомоги, що підтверджується самим договором. Предметом вказаного договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, у тому числі і ведення даної справи.
Відповідно до акту приймання-передачі та розрахунку гонорару № ОУ-0000022 від 23.02.2022 року, позивач отримав правову допомогу, яка полягала у наступному: Підготовка позовної заяви до ДП «Одеського авіаційного заводу» про стягнення 25 226,23 грн. (справа № 916/176/22). Згідно рахунку-фактури № СФ-0000022 від 23 лютого 2022 року у справі Позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 138 від 23.02.2022 року.
31.03.2022 року від відповідача надійшла заява із запереченням, відповідно якої відповідач зазначив, щодо пункту «Підготовка позовної заяви до ДП «ОАЗ» про стягнення 25 226,23 грн.» - 5000,00 грн., то, по-перше, Позивач у договорі не зазначив методику розрахунку (порядок обчислення), а саме - чи здійснюється розрахунок за надання правничої допомоги шляхом погодинної оплати чи закріпленої у договорі (додаткових угодах до нього) фіксованої вартості послуг, які будуть надані. По-друге, Відповідач вважає заявлену вартість робіт, надмірною та недоведеною належним чином, так як жодного документу, який би підтверджував обсяг годин витрачених на підготовку позовної заяви, заявлених у Акті приймання-передачі правової допомоги, до суду Позивачем надано не було, а відтак вважаємо за достатнє компенсацію у 2000,00 грн., ураховуючи, що уся позовна заява займає усього 8 сторінок, які надруковані великим шрифтом із великою кількістю відступів між абзацами, із яких нормативне обґрунтування займає 1,5 сторінки, а справа про стягнення заборгованості не є складною справою, відноситься до категорії справ, що мають приватноправовий характер, не викликає публічного резонансу, з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації, відсутні прояви публічного інтересу до справи. Крім того, спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та ГК України і великої кількості законів і підзаконних нормативно- правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Згідно з ч. З ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Окрім того, в провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться ще 11 (одинадцять) господарських справ за позовом ФОП Макарова Ю.С. про стягнення з ДП «ОАЗ» заборгованості за невиконання зобов`язання за різними договорами, а саме: 916/166/22, 916/167/22, 916/170/22, 916/171/22, 916/172/22, 916/173/22, 916/178/22, 916/275/22, 916/276/22, 916/277/22 та 916/278/22, тобто Позивачем при написанні позовної заяви змінювалося лише номер договору та суми заборгованості, що свідчить про невелику кількість затраченого часу на написання позовної заяви.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Виходячи з вищезазначеного, Відповідач вважає за доцільне зменшити витрати за пунктом «Підготовка позовної заяви до ДП «ОАЗ» про стягнення 25 226,23 грн;» з суми 5000,00 грн. до 2 000,00 грн.
31.03.2022 року від представника позивача надійшла заява з запереченнями, відповідно якої заявник зазначив, що позивач категорично не погоджується із таким клопотанням, і при вирішенні питання про розмір витрат на правничу допомогу просить врахувати наступне: Позовна заява була подана у зв`язку із винною поведінкою Відповідача, порушення останнім зобов`язання з оплати за поставлений товар; Відповідачем не надано доказів не співмірності заявлених витрат на правничу допомогу, так як чинне законодавство покладає обов`язок не тільки подати відповідне клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, а і довести за допомогою належних і допустимих доказів факт того, що вартість послуг завищена / неспівмірна/ розмір витрат не є розумним, Без доказів відповідні заяви сторони носять характер припущень (правові позиції ВС з цього приводу зазначені нижче по тексту цих заперечень).Вартість професійної правничої допомоги передбачена у Договорі (з Додатками до нього), який укладається між Адвокатом та Клієнтом, і свідчить про досягнення сторонами згоди з приводу вартості таких послуг, і саме із такої вартості повинен виходити суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат Фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання супєрєчитимє принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
За змістом статті ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох Формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07,09.2020р, усправі № 910/4201/19).
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
При цьому, заявлені Позивачем витрати на правничу допомогу є також адекватними та реальними за розміром витратами на послуги адвоката в м. Запорыжжы, що не було спростовано Відповідачем, який не надав відповідних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд повинен взяти до уваги саме цю суму.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на не співмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обгрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.
Також, Позивач заперечує проти доводів Відповідача з приводу не співмірності розміру витрат на правничу допомогу за складання позовної заяви на підставі наступного:
Так, процес підготовки позовної заяви включає в себе не тільки фактичне написання позову, а і попереднє вивчення умов Договору, первинної бухгалтерської документації, складеної по факту виконання даного Договору, для того, аби визначитися із періодом нарахування штрафних та компенсаційних санкцій у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар.
Окрім того, позовна заява містить детальні розрахунки заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пені, ,детальне нормативно - правове обґрунтування, виклад фактичних обставин справи.
Посилання ж Відповідача на практику Верховного суду за 2018 рік - на Постанову ВС від 11,06.2018 року у справі №923/567/17 не є доречним, так як вказана постанова стосувалася обрахування витрат за написання відзиву на касаційну скаргу, а не позовної заяви. При цьому, у вказаній Постанові Верховного суду зазначено єдину підставу зменшення витрат на правничу допомогу - «обставини справи №923/567/17 на момент її розгляду у суді касаційної інстанції представнику відповідача були відомі. Рішення та постанова судів попередніх інстанцій ухвалені на користь відповідача. Позиція позивачів протягом часу розгляду справи у судах не змінювалась, як власне і позиція відповідача та доводи, якими він її обґрунтовував.
Слушними є доводи позивачів про те, що відзив на касаційну скаргу аргументований подібними доводами, що і відзив на позовну заяву.
Зважаючи на зазначені вище обставини, за яких представник Жук Юрій Валерійович брав участь у справі, починаючи з першої інстанції, та не міг бути необізнаним про позицію позивачів, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги та інші обставини, суд касаційної інстанції критично сприймає наданий відповідачем розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих ним юридичних послуг.».
Тобто, Верховний суд зменшив витрати на правничу допомогу тільки виходячи із того, що відзив на касаційну скаргу був аналогічний за своїм змістом із всіма заявами по суті справи, поданими у суді першої та апеляційної інстанцій, фактичні обставини не змінилися за час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, нормативно-правове регулювання, позиція сторін, доводи протилежної сторони також.
В нашій же справі позовна заява є першою заявою по суті справи, яка вимагала попереднього ознайомлення із позицією сторони позивача, детального вивчення договору, первинної документації, розрахунки сум заборгованості та штрафних санкцій буди здійснені вперше, позиція сторони відповідача НЕ була відома стороні Позивача, жодні доводи Позивача не дублювалися в раніше поданих документах (так як позовна заява є першою заявою по суті справи), відповідно, зазначена Відповідачем підстава для зменшення витрат на правничу допомогу (із посиланням на постанову Верховного суду ЗА ІНШИХ ПРАВОВІДНОСИН та за ІНШИХ ПІДСТАВ) не є обґрунтованою.
Позивач вважає, що застосуванню у цій справі підлягають останні правові позиції Верховного суду, висловлені у 2020 році, а саме наступні:
Згідно правової позицій яка висловлена Верховним судом у Постанові від 24.12.2020 року по справі №922/743/20 встановлено наступне: «відповідач не довів відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України не співмірності понесених позивачем при розгляді ідеї справи у суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат,
Верховний Суд не бере до уваги доводи відповідача в касаційній скарзі про те, що надані позивачу його адвокатом послуги при апеляційному розгляді цієї справи послуги є необґрунтованими, не співмірними по тривалості їх надання позивачу, не є необхідними, є сумнівними, а зазначені позивачем час, витрачений на їх надання, та вартість послуг є недоведеними та нерозумними, оскільки ці доводи с суб`єктивною думкою відповідача, побудовані на припущеннях. на яких не може ґрунтуватися судове рішення. не спростовують висновки суду апеляційної інстанції про доведеність, обґрунтованість. розумність, необхідність та співмірність цих витрат. Докази не співмірності вартості наданих позивачу його адвокатом послуг ринковим цінам на ні послуги в матеріалах справи відсутні Крім того ці доводи скаржника зводяться до встановлення обставин справи, оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, що з огляду на визначені в статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не є компетенцією суду касаційної інстанції.»
Також Верховний суд у Постанові від 05.11.2020 року по справі №909/757/19 висловив наступну правову позицію: «клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу фактично є декларативним. Істинність тверджень позивача щодо сум зазначених у клопотанні потребує доведенню у відповідності до вимог статей 73-79 ГПК України.
Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про не співмірність та/або нерозумність та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи, позивач не надав.
З огляду на наведене, виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, зважаючи на надані заявником документи, які є належними та допустимими доказами з огляду на приписи статей 76,11 ГПК України, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі, Суд вважає, що заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 19 100, 00 грн. аргументовано та доказово не спростовані позивачем та відповідають встановленим критеріям.»
Також згідно з правовою позицією Верховного суду в постанові від 13 травня 2020 року по справі №922/2749/19: «Верховний Суд повторює» що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частіша 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 6.32. Окрім того, у клопотанні відповідач також зазначив, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу у сумі 5625,00 грн. не відповідають критеріям розумності, спів розмірності, розмір таких витрат є необґрунтовано високим, суттєво завищеним та не відповідає існуючим ринковим цінам на аналогічні послуги. Такі доводи не були підтвердженими жодним а доказами. По суті є загальними фразами. 6.34. За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що витрати за надання правничої професійної допомоги позивачу у сумі 5625,00 грн., які документально підтверджені та підлягають розподілу, слід зменшити до 3000,00 грн., тому в гри частині постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення заяви повністю.» Враховуючи все вищезазначене, стверджуємо, що Відповідач таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, не надавав, відповідно, у задоволенні його клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу повинно бути відмовлено.
Згідно із приписами ст.ст.233,244 ГПК України в судовому засіданні 28.04.2022 р. проголошено вступну та резолютивну частини додаткової ухвали.
Відповідно до ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: … 3) судом не вирішено питання про судові витрати... Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення… Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст.129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В ч.4 ст.126 ГПК України закріплено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.ч.3,6 ст.130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
В даному випадку має місце описана в ч.3 ст.130 ГПК України ситуація, відповідно до якої позивач подав заяву про закриття провадження у справі, не підтримавши своїх вимог, оскільки їх задоволено відповідачем після пред`явлення позову, в зв`язку з чим суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Враховуючи конкретні обставини справи, детально проаналізувавши всі докази, та клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, господарський суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Іншу частину витрат нестиме позивач.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача додатково підлягають стягненню судові витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій у розмірі 2000,00 грн.
Керуючись ст.ст.123,126,129,130,232-235,244 ГПК України, вирішив:
1.Заяву Фізичної особи-підприємця Макарової Юлії Сергіївни про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу по справі № 916/176/22 - задовольнити частково.
В задоволенні решти заяви відмовити.
Додаткова ухвала є виконавчим документом та може бути подана для примусового виконання протягом трьох років з дня набрання нею законної сили.
Додаткова ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткової ухвали складено 03 травня 2022 р.
Суддя С.Ф. Гут