ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2022 р. Справа№ 911/1962/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелла Віа"

на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2021

у справі № 911/1962/21 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Приватного підприємства "Арт-Енерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна", яке в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Стелла Віа"

про стягнення 100 000,00 грн безпідставно набутих коштів

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Арт-Енерго" (далі - ПП "Арт-Енерго", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна" (далі - ТОВ "Міксджет Україна", відповідач) про стягнення 100 000,00 грн безпідставно набутих коштів, мотивуючи свої вимоги неповерненням відповідачем перерахованих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.05.2021 позивачем згідно платіжного доручення № 636 було помилково перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. На вимогу повернути отримані кошти відповідач не відреагував, що і стало підставою для звернення із позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.12.2021 у справі № 911/1962/21 позов задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна" стягнуто на користь Приватного підприємства "Арт-Енерго" 100 000 грн 00 коп. помилково перерахованих коштів та 2 270 грн 00 коп. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що правових підстав для перерахування коштів у вищезазначеному розмірі на рахунок відповідача не було, відтак, вказані кошти підлягають поверненню позивачу.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна", яке в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Стелла Віа" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог повністю та постановити нове рішення про відмову у позові.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування скарги апелянт вказував на те, що між сторонами був укладений усний договір купівлі-продажу товару, а перерахування позивачем згідно платіжного доручення від 21.05.2021 № 636 грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн відповідачу було здійснено на підставі рахунку на оплату від 21.05.2021 № 000-000002. За таких обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що грошові кошти були набуті без достатньої правової підстави.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелла Віа" на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2021 у справі № 911/1962/21; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелла Віа" на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2021 у справі № 911/1962/21 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; Приватному підприємству "Арт-Енерго" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1962/21 за позовом Приватного підприємства "Арт-Енерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна" про стягнення 100 000,00 грн безпідставно набутих коштів.

14.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

24.01.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування поданого відзиву позивач зазначає про неотримання від відповідача рахунку на оплату, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Водночас між сторонами були відсутні домовленості щодо постачання товару.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 21 травня 2021 року Приватне підприємство "Арт-Енерго" (позивач) згідно платіжного доручення № 636 перерахувало на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна" грошові кошти в сумі 100 000,00 грн, з призначенням платежу: "за паливо Avgas 100LL зг. рах. № 000-000002 від 21.05.2021 у т.ч. ПДВ 20% - 16 666,67 грн".

Як стверджував позивач, між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, жодних домовленостей щодо порядку поставки та строків оплати між сторонами досягнуто не було та зазначене в платіжному дорученні паливо позивач не отримував.

Таким чином, позивач зазначив, що вказані грошові кошти в сумі 100 000,00 грн одержані відповідачем безпідставно.

Позивач звертався до відповідача з вимогою № 114 від 14.06.2021 про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 100 000,00 грн, проте відповідач кошти не повернув, вмотивованої відповіді не надав (докази надіслання вимоги долучено до матеріалів справи).

З огляду на наведене, з метою захисту свого порушеного права позивач просив стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог повністю, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Главою 83 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Близька за змістом позиція викладена в постановах ВС від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й на час розгляду спору. Водночас слід враховувати, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Приватне підприємство "Арт-Енерго" з розрахункового рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Укрсиббанк", перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна" на рахунок НОМЕР_2 , який відкритий в АТ "КБ "ПриватБанк", кошти в сумі 100 000,00 грн з призначенням платежу: "за паливо Avgas 100LL зг. рах. № 000-000002 від 21.05.2021 у т.ч. ПДВ 20% - 16 666,67 грн", що підтверджується платіжним дорученням № 636 від 21.05.2021.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування між сторонами договірних відносин.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність грошового зобов`язання позивача перед відповідачем.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що правових підстав для перерахування коштів у розмірі 100 000,00 грн на рахунок відповідача 21.05.2021 не було. Таким чином, ці кошти отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "Міксджет Україна" безпідставно.

Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачу у добровільному порядку грошових коштів у вказаному розмірі.

Відповідно до пункту 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку від 21.01.2004 року № 22, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що між сторонами був укладений усний договір купівлі-продажу товару, а перерахування позивачем згідно платіжного доручення від 21.05.2021 № 636 грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн було здійснено на підставі рахунку на оплату від 21.05.2021 № 000-000002, виставленого відповідачем. При цьому, за твердженням відповідача, позивач не направляв відповідачу вимоги щодо виконання зобов`язання з поставки товару.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, жодних доказів на підтвердження вищенаведених доводів відповідачем до апеляційної скарги не додано, так само і не додано їх до суду першої інстанції.

Відтак, твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2021 у справі № 911/1962/21 судом апеляційної інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2021 у справі № 911/1962/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелла Віа" має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стелла Віа" на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2021 у справі № 911/1962/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2021 у справі № 911/1962/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/1962/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз