номер провадження справи 18/2/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2022 справа № 908/202/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/202/22

за позовом фізичної особи-підприємця Ноговіцина Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство "Електропівденмонтаж" (вул. Промислова, буд. 11, м. Енергодар, Запорізька область, 71503)

про стягнення 329590,82 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство "Електропівденмонтаж" 329590,82 грн., які складаються з 270720,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг проживання № 2508/2019/п від 25.08.2019, 16888,48 грн. 3% річних та 41982,34 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг проживання № 2508/2019/п від 25.08.2019, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих за порушення зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи статей 526, 617, 625, 901, 903 ЦК України, статей 193, 218, 229 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 справу № 908/202/22 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 21.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/202/22, присвоєно справі номер провадження 18/2/22, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/202/22 та також, запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 17.02.2022, відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк - протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи у визначеному ГПК України порядку. Копію ухвали суду від 21.01.2022 отримано повноважним представником позивача 27.01.2022 та повноважним представником відповідача 03.02.2022, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від відповідача 21.02.2022 (відправлений 18.02.2022, протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду, тобто в межах визначеного судом строку) до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав позов та просив суд вирішити питання про повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/202/22 дозволяють здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зважаючи на закінчення строків розгляду справи, а також запровадження воєнного стану на території України та ведення бойових дій на території Запорізької області, рішення прийнято без його проголошення - 21.04.2022.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем Ноговіциним Віктором Володимировичем (Виконавцем, позивачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство "Електропівденмонтаж" (Замовником, відповідачем у справі) 25.08.2019 укладений договір про надання послуг проживання № 2508/2019/п (надалі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1-1.2 Договору у порядку та на умовах, визначених договором, Виконавець зобов`язується протягом визначеного в Договорі строку надавати Замовнику за плату послуги, а Замовник зобов`язується оплачувати послуги. Послугами Виконавця є послуги проживання працівників Замовника (далі - послуги) в період їх перебування у відрядженні в м. Южноукраїнськ Миколаївської області та забезпечення їх належними послугами по тимчасовому проживанню.

Згідно із п. 2.1.3 Договору Виконавець зобов`язується, зокрема, надавати Замовнику рахунки на оплату та акти наданих послуг.

За визначенням п. 2.3.6 Договору, Виконавець зобов`язується, зокрема, своєчасно проводити розрахунки згідно виставлених рахунків та актів приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що за надання послуг за даним договором Замовник здійснює оплату Виконавцю згідно виставлених рахунків по факту проживання працівників Замовника із розрахунку 600,00 (шістсот грн. 00 коп.) гривень за одне ліжко-місце за добу, з ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 Договору Замовник здійснює оплату за надані послуги щомісячно до 15 числа місяця за попередній місяць в безготівковому порядку на рахунок Виконавця.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору за результатами виконаних наданих послуг проживання складені: Акт №1 надання послуг від 31.10.2019 на суму 621360,00 грн. та Акт № 2 надання послуг від 31.11.2019 на суму 270720,00 грн.

Зазначені акти надання послуг узгоджені та підписані сторонами без зауважень.

Відповідачем надані позивачем послуги проживання оплачені частково на суму 621360,00 грн.: платіжне доручення № 471 від 08.11.2019 на суму 210000,00 грн., платіжне доручення № 523 від 27.11.2019 на суму 250000,00 грн., платіжне доручення № 39 від 15.01.2020 на суму 161360,00 грн.

Послуги, надані згідно Акту № 2 надання послуг від 31.11.2019, відповідачем не оплачені.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості послуг у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано договором про надання послуг проживання № 2508/2019/п від 25.08.2019.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк оплати вартості обумовлених договором послуг визначено у п. 3.3 Договору - щомісячно до 15 числа місяця за попередній місяць.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих від позивача послуг за Актом №2 надання послуг від 30.11.2019 у визначений Договором строк, всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства України, не виконав, що призвело до утворення у останнього заборгованості за договором в розмірі 270720,00 грн.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін вартості отриманих послуг є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 270720,00 грн. основного боргу за отримані за Договором послуги згідно акту № 2 надання послуг від 30.11.2019 судом задовольняється.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 16888,48 грн. 3% річних та 41982,34 грн. інфляційних втрат.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За визначенням ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період 16.12.2019 по 13.01.2022 суд встановив, що сума 3% річних за заявлений позивачем період складає 16911,00 грн. Оскільки у суду відсутні повноваження виходити за межі заявлених позивачем вимог, вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом в заявленій сумі 16888,48 грн.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період: січень 2020 року - грудень 2021 року, суд визнав його правильним, до стягнення підлягає сума 41982,34 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на визнання відповідачем позову в повному обсязі, а також на відсутність у суду сумнівів щодо достовірності обставин справи, суд дійшов висновку, що визнані учасниками справи обставини, не потребують додаткового доведення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розглянувши клопотання відповідача про вирішення питання паро повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України, суд дійшов висновку про його задоволення.

Приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, відповідно до частини 3, якою доповнено статтю 7 Закону України "Про судовий збір" згідно із Законом України від 03.10.2017 р. N 2147-VIII, передбачено, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем заявлених позовних вимог в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, суд визнав за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 130 ГПК України та повернути ФОП Ноговіцину Віктору Володимировичу з Державного бюджету України 50% судового збору сплаченого на підставі платіжного доручення № 4 від 14.01.2022, що складає 2471,93 грн. - за наявності відповідного клопотання позивача.

Решта сплаченого позивачем судового збору у сумі 2471,93 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 130, 233, 236-242, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство "Електропівденмонтаж" (вул. Промислова, буд. 11, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; ідентифікаційний код 38700172) на користь фізичної особи-підприємця Ноговіцина Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 270720,00 грн. (двісті сімдесят тисяч сімсот двадцять грн. 00 коп.) основного боргу, 16888,48 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім грн. 48 коп.) 3% річних, 41982,34 грн. (сорок одну тисячу дев`ятсот вісімдесят дві грн. 34 коп.) інфляційних втрат та 2471,93 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят одну грн. 93 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України та веденням бойових дій на території Запорізької області, рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 26.04.2022.

Суддя В.В. Левкут