ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2022 р. Справа№ 910/13855/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Куксова В.В.

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021

у справі № 910/13855/21 (суддя Балац С.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної Філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія»

про стягнення 15 447,50 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної Філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» про стягнення 15 447,50 грн.

1.2. Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем Статуту залізниць України у вигляді невірного зазначення відомостей вантажоодержувача, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача штрафу в сумі 15 447,50 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної Філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» штраф в сумі 15447 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. 30.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21, в якій апелянт просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 по справі № 910/13855/21 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що за поштовою адресою вантажоодержувача знаходяться зареєстроване в державних реєстрах нерухоме майно, вагонне депо самого позивача, яке він же передав в оренду вантажоодержувачу і у якого, відповідно до чинного законодавства, є поштова адреса, відмінна від юридичної адреси юридичної особи, яка дане депо орендує. Вважає, що позивач помилково ототожнює поштову адресу, яка має бути внесена у графу 4 «Одержувач» залізничної накладної і місцезнаходження юридичної особи (відповідні відомості не повинні співпадати). Адреса місцезнаходження вагонного депо Дніпродзержинськ є місцем діяльності ТОВ «Лемтранс» і може визначатися як поштова адреса останнього.

4.2. Також, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції формально поставився до визначення розміру штрафу та вибірково застосував норми матеріального права без надання належної правової оцінки фактичним обставинам справи, діям сторін, наявності/відсутності завданої внаслідок таких дій шкоди (яка у даному випадку взагалі відсутня) та наявності/відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями сторін та завданою шкодою.

4.3. Вважає, що дії позивача - власника депо за поштовою адресою в накладній, який сам передав його в оренду вантажоодержувачу, і який без зауважень до такої адреси раніше здійснював аналогічні перевезення, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісними. Крім того, складення позивачем акту загальної форми ГУ-23 за ст. 122 Статуту залізниць України з посиланням на нібито невірне зазначення у накладній поштової адреси вантажоодержувача безсумнівно є нічим іншим як зловживанням своїми правами, оскільки АТ «Українська залізниця» не уповноважена чинним законодавством на власний розсуд визначати поштові адреси учасників залізничних перевезень. Всі докази на боці позивача про, нібито, невірну поштову адресу вантажоодержувача складені самим позивачем, а тому не можуть беззаперечно визнаватися як достовірні та мали б оцінюватись судом критично (чого здійснено не було) у сукупності з іншими доказами та доводами, наданими сторонами.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. 15.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якій позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 залишити без змін.

5.2. У поданому відзиві позивач зазначає, що відповідач, в порушення Правил оформлення перевізних документів замість юридичної адреси ТОВ «Лемтранс» зазначив вагонне депо Дніпродзержинськ ТОВ «Лемтранс», яке відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань навіть не є його відокремленим підрозділом. При цьому штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 передано на розгляд головуючому судді - Чорногузу М.Г.

6.2. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 30.12.2021, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Куксов В.В., Поляков Б.М.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/13855/21. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" № 2315 від 29.12.2021 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, відкладено до надходження матеріали справи № 910/13855/21 до Північного апеляційного господарського суду.

6.4. 19.01.2022 супровідним листом № 910/13855/21/443/2022 від 19.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/13855/21.

6.5. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022, в зв`язку з перебуванням судді Полякова Б.М., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, для вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Куксов В.В., Мальченко А.О.

6.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13855/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021, постановлено справу № 910/13855/21 за вказаною апеляційною скаргою розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

7. Інші процесуальні дії у справі не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. Відповідачем зі станції "Індустріальна" Південної залізниці на станцію призначення "Кам`янське" Придніпровської залізниці, за накладною № 43611649 було відправлено вагон № 63679021 із зазначенням вантажоодержувача: вагонне депо Дніпродзержинськ ТОВ "Лемтранс": 51918 Дніпропетровська обл., м. Кам`янське. вул. Енергетиків, 28-б (а.с. 14).

8.2. Провізна плата по накладній № 43611649 становить 3 089,50 грн.

8.3. При прибутті вагону № 63679021 на станцію призначення було виявлено, що зазначений в накладній № 43611649 вантажоодержувач по станції "Кам`янське" Придніпровської залізниці - відсутній у зв`язку з чим складено акт загальної форми від 28.04.2021 № 03 (а.с. 15).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із невірним зазначенням у залізничній накладній адреси вантажоодержувача, на підставі чого позивачем нараховано до стягнення з відповідача штраф у відповідності до положень Статуту залізниць України.

9.2. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованою адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» є: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині порушення відповідачем Статуту залізниць України та Правил оформлення перевізних документів у вигляді невірно зазначеного вантажоодержувача у накладній № 43611649.

10.2. Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розрахунку штрафу, заявленого позивачем до стягнення.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів відхиляє аргументи апелянта щодо оформлення залізничного відправлення в частині зазначення поштової адреси, з огляду на такі доводи.

11.2. Відповідно до п. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

11.3. Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

11.4. Згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

11.5. Таким чином, саме на вантажовідправника покладається обов`язок заповнення залізничної накладної на перевезення вантажу. При цьому у застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна інформація, а неправильне зазначення адреси вантажоодержувача вважається порушенням.

11.6. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту

11.7. Відповідно до роз`яснень, які викладені у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17: "Недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено".

11.8. Отже, відповідач як вантажовідправник несе відповідальність за повному інформації, яка зазначена у залізничній накладній, в тому числі щодо адреси одержувача. Факт невірного зазначення адреси одержувача підтверджується телеграмою від 27.04.2021 (а.с. 13).

11.9. Щодо аргументів апелянта в частині зменшення суми штрафу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступні доводи.

11.10. Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

11.11. Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

11.12. Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними і застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

11.13. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

11.14. При цьому зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

11.15. В той же час, дослідивши обставини справи та надавши оцінку наявним у справі доказам і доводам сторін, колегія суддів доходить до висновку про недоведеність апелянтом винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшити розмір штрафу, визначений Статутом залізниць України.

11.16. При цьому твердження апелянта про зловживання позивачем своїми правами, недобросовісність поведінки не підтверджуються жодними належними доказами та не слугують підставою для звільнення від відповідальності.

11.17. Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:

12.1. Відповідачем порушено права та інтереси позивача в частині невірного зазначення відомостей вантажоодержувача у залізничній накладній.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

13.2. Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»

13.3. Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України : «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

13.4. При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»

13.5. Відповідно до статті 269 ГПК України : « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»

13.6. Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

13.7. Частиною першою статті 909 ЦК України та частиною першою статті 307 ГК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

13.8. Відповідно до частини третьої статті 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

13.9. Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

13.10. Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

13.11. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

13.12. Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б)Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

13.13. Згідно із ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

13.14. Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

13.15. Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084 (далі - Правила).

13.16. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

13.17. Згідно з ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

13.18. Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 визначено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

13.19. Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України . Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

13.20. Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

13.21. Згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю

відстань перевезення.

13.22. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

13.23. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

13.24. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України)

13.25. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1 Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись п. 3, 4 ст. 13, ст.ст. 74, 86, 129, 207, 236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/13855/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційна транспортна компанія».

4. Справу № 910/13855/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введення воєнного стану в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022), повний текст постанови прийнято та підписано 26.04.2022.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

В.В. Куксов