ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року Справа № 10/189-09(902/491/21)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Астекс" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 01.12.21р. суддею Тісецьким С.С. о 10:33 у м.Вінниці, повний текст складено 09.12.21р. у справі № 10/189-09(902/491/21)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Астекс"

до: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд державного майна України

про стягнення 526 069,00 грн

у межах справи № 10/189-09

за заявою: Державного підприємства "Юрковецький спиртовий завод"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Зокрема, ухвалою від 25.10.2021 продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Юрковецький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Томашука М.С. у справі № 10/189-09 до 25.04.2022; призначено справу до розгляду на 25.04.2022.

17.05.2021 до суду від ТОВ "Компанія "Астекс" надійшла позовна заява б/н від 29.04.2021 (вх. № 01-36/392/21) про стягнення з ДП "Юрковецький спиртовий завод" 526 069,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині розрахунку за поставлений товар, а тому просить стягнути з відповідача 526 069,00 грн., з яких: 479 760,00 грн. боргу, 21 701,21 грн. пені, 5 177,20 грн. - 3% річних та 19 430,28 грн. інфляційних.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.12.21 у справі № 10/189-09(902/491/21) відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Компанія "Астекс" б/н від 29.04.2021 (вх. № 01-36/392/21) до ДП "Юрковецький спиртовий завод", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства економіки України про стягнення 526 069,00 грн, в межах справи №10/189-09.

В обґрунтування рішення суд з посиланням на ст.ст. 3,12 ГПК України, ст.ст. 1, 2, 7, 44, 45, 73-2 КУ з процедур банкрутства, п. 4-2 ч.1 ст. 6 ЗУ "Про управління об`єктами державної власності", докази наявні в матеріалах справи, вказав, що договір між ДП "Юрковецький спиртовий завод" та ТОВ "Компанія "Астекс" № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 15.12.2020 , загальна вартість якого складає 600 000,00 грн, є значним правочином, який має вчинятись за обов"язковою згодою органу, до сфери управління якого належить ДП "Юрковецький спиртовий завод"; та за відповідною згодою комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів). Проте, як свідчать матеріали справи, під час укладення договору № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 15.12.2020 року було порушено вимоги ст. 73-2 ГК України та норми спеціального законодавства, а саме абз. 5 ч.7 ст. 44 КУ з процедур банкрутства та п. 4-2 ч.1 ст. 6 ЗУ "Про управління об`єктами державної власності", оскільки на момент укладання такого правочину відповідач не мав відповідного погодження уповноваженого органу управління на вчинення значного правочину; також відповідачем не було отримано згоду комітету кредиторів або зборів кредиторів на укладення такого правочину.

Не погодившись із винесеним рішенням, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.2021 року у справі № 10/189-09(902/491/21) повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Вказує, що не погоджується із висновком суду першої інстанції, що ціна договору перевищує 10% вартості активів боржника та відповідно повинна була бути згода органу управління підприємства.

Скаржник зазначає, що ринкова вартість майна, що є предметом значного правочину, має визначатися без урахування додаткових нарахувань мита, акцизу а також податку на додану вартість. Вартість майна також має визначатись без врахування грошових вимог пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням за договором: неустойок, штрафів, пені.

Зауважує, що ціна договору від 15.12.2020 без урахування ПДВ становить 500 тис грн. Відтак, загальна вартість Товару (меляси бурякової) який позивач (продавець) зобов`язується передати у власність відповідача (Покупця) згідно Договору №62/12/20-М від 15.12.2020 не перевищувала 10 % вартості активів Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» за даними останньої річної фінансової звітності. Враховуючи викладене, вважає, відповідач не мав погоджувати вчинення правочину з органом управлінням - Міністерством аграрної політики та продовольства України. Таким чином, суд дійшов помилково висновку, що під час укладення договору було порушено вимоги ст. 73-2 ГК України та норми спеціального законодавства, а саме абз. 5 ч.7 ст. 44 КУ з процедур банкрутства та п. 4-2 ч.1 ст. 6 ЗУ "Про управління об`єктами державної власності.

Зазначає, що за загальним правилом при визначенні вартості активів підприємства, має проводитись відповідна оцінка майна. При цьому, така вартість майна підприємства відображається з урахуванням ПДВ. Ні відповідачем, ні третьою особою не подано (матеріали справи не містять) доказів того, що проводилась у встановленому порядку оцінка майна ДП «Юрковецький спиртовий завод», обирався незалежний оцінювач з метою проведення такої оцінки, а зборами кредиторів приймалось рішення про обрання оцінювача майна та про затвердження ринкової вартості майна підприємства. Отже, в господарського суду не було можливості визначати що ціна договору укладеного сторонами перевищує вартості активів боржника на 10 %.

Вважає суд дійшов помилково висновку, що оскільки основний договір не був погоджений в структурі управління відповідача, тому заборгованість, яка виникла на підставі такого договору не може бути стягнута.

На переконання скаржника, з посиланням на умови укладеного договору, доказів наявних в матеріалах справи, ст.ст. 256, 610, 625, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України, відповідач не може уникати відповідальності сплати заборгованості за поставлений товар, пояснюючи це тим, що основний договір (на підставі якого виникла заборгованість) не був погоджений в структурі органів управління підприємства відповідача. Враховуючи що позивачем (продавцем) такий договір був виконаний, а відповідач (покупець) прийняв виконання. При цьому, зауважує, що відповідач в заяві по суті справи підтвердив поставку товару згідно договору, фактично визнав заборгованість заявлену до стягнення.

Крім того, слід зазначити, що 24.01.2022 від Міністерства економіки України надійшло клопотання про заміну учасника провадження у справі № 10/189-09 (902/491/21) на правонаступника Фонд державного майна України.

Ухвалою суду від 15.02.2022 задоволено клопотання Міністерства економіки України про заміну учасника провадження у справі № 10/189-09 (902/491/21) на правонаступника, повністю. Замінено учасника у справі № 10/189-09 (902/491/21) у межах справи № 10/189-09 про банкрутство ДП "Юрковецький спиртовий завод" - Міністерство економіки України на правонаступника - Фонд державного майна України. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Астекс" в строк до 18.02.2022 надіслати третій особі, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонду державного майна України копію апеляційної скарги з додатками, докази надіслання подати апеляційному господарському суду. Розгляд апеляційної скарги відкладено на "17" березня 2022 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

19.04.2022 від Фонду державного майна України надійшли пояснення у справі у яких наводить свої доводи щодо законності рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.21 у справі № 10/189-09(902/491/21) - без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Сторони не забезпечили явку своїх представників 19.04.2022 у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції та підтвердженням надіслання ухвали на електронні адреси сторін.

Від скаржника надійшло клопотання про перенесення судового засідання з посиланням на рішення Ради суддів України від 24.02.2022 "Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої Ради Правосуддя та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку Російської Федерації" та роз`яснення Ради суддів України згідно із цим рішенням відповідно до якого громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями. Розгляд справ по можливості відкладається зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Вказує, що представник скаржника не може з`явитися до апеляційного суду через віддаленість суду .

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про його відхилення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з тим, п. 3 ст. 2 ст. 202 ГПК України передбачає, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки скаржник у справі був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Крім того, як зазначає скаржник, відповідно до рекомендацій Ради суддів України визначено по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що вказані рекомендації не є обов`язковими для виконання, а мають лише рекомендаційний характер, при цьому, скаржник не був позбавлений права подати клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції як у приміщенні суду так і поза межами приміщення суду за місцем свого перебування.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, а тому, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

15.15.2020 року між ДП "Юрковецький спиртовий завод" (Покупець) та ТОВ "Компанія "Астекс" (Продавець) укладено договір № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової), за умовами якого, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю мелясу бурякову (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

Кількість Товару, що поставляється за Договором, складає 100 тон. Товар поставляється окремими партіями. Поставка кожної партії Товару узгоджується Сторонами (п. 1.2.).

Ціна Товару за одну метричну тонну з доставкою складає 6 000,00 грн., із урахуванням ПДВ 20% 1000,00 грн. Загальна вартість договору складає 600 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 100 000,00 грн. (п. 2.1.).

Розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті у безготівковій формі, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на банківський рахунок Продавця (п. 3.1.).

Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем згідно виставленого Продавцем рахунку-фактури та /або видаткової накладної, - на розрахунковий рахунок Продавця, вказані у даному Договорі або у рахунку-фактурі на оплату, шляхом безготівкового переказу грошових коштів протягом доби з моменту поставки партії Товару, або іншим чином, що не суперечить чинному законодавству України (п. 3.2.).

Постачання Товару Покупцю, здійснюється з пункту завантаження на умовах DDР, згідно "ІНКОТЕРМС-2010" - за кінцевим пунктом розвантаження: с. Юрківці, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл., вул. Миру, 259 (п. 4.1.).

У випадку порушення строку оплати Товару, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період за який сплачуться пеня), від невиплаченої суми за кожний день прострочки (п. 5.3.).

Договір є укладеним з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх обов`язків (п. 8.1.).

Згідно умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 479 760,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 304 від 15.12.2020 року, № 305 від 16.12.2020 року та № 306 від 16.12.2020 року; товаро-транспортними накладними № 101 від 15.12.2020 року, № 102 від 15.12.2020 року, № 103 від 16.12.2020 року.

Відповідач за отриманий товар не розрахувався, в зв`язку з чим заборгував позивачу 479 760,00 грн.

Також, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 5.3. договору, нараховано до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні.

Відтак, посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути з відповідача 526 069,00 грн., з яких: 479 760,00 грн. боргу, 21 701,21 грн. пені, 5 177,20 грн. - 3% річних та 19 430,28 грн. інфляційних.

Станом на день укладання Договору органом управління відповідача було Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, ТОВ "Компанія "Астекс" звернулася із позовом про стягнення з ДП "Юрковецький спиртовий завод" 526 069,00 грн, з яких: 479 760,00 грн боргу, 21 701,21 грн пені, 5 177,20 грн - 3% річних та 19 430,28 грн інфляційних.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 15.12.2020 в частині розрахунку за поставлений товар.

У відзиві на позовну заяву б/н від 29.06.2021, у суді першої інстанції, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Разом з тим, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у письмових поясненнях просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що уклавши договір № 62/12/20-М, відповідач зобов`язувався оплатити товар на загальну суму 600 000,00 грн з ПДВ, що складає 11,4 % балансової вартості активів боржника. А отже, зазначений договір є значним правочином, який має вчинятись за обов`язковою згодою органу, до сфери управління якого належить відповідач та відповідно зазначає на недотримання вимог закону під час укладання оскаржуваного договору, а саме ДП "Юрковецький спиртовий завод" не отримано згоду органу управління боржника на укладення договору, всупереч положенням ст. 73-2 ГК України та ч. 4-2 ст. 6 ЗУ "Про управління об`єктами державної власності".

Положеннями пункту 4-2 частини 1 статті 6 Закону України Про управління об`єктами державної власності встановлений обов`язок уповноваженого органу управління приймати рішення щодо надання згоди на вчинення державним підприємством значного господарського зобов`язання або про відмову в наданні такої згоди. Уповноважені органи управління несуть встановлену законами України відповідальність за прийняття таких рішень.

Відповідно до пунктів 1-5 статті 73-2 ГК України значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов`язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов`язання до значного господарського зобов`язання.

Значне господарське зобов`язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

Рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається наглядовою радою (у разі її утворення) або органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить більше 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Забороняється ділити предмет господарського зобов`язання з метою ухилення від передбаченого цією статтею порядку прийняття рішень про вчинення значного господарського зобов`язання.

Значне господарське зобов`язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого частинами першою - четвертою цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Як вбачається з наявних матерів справи, 15.12.2020 між ДП "Юрковецький спиртовий завод" (Покупець) та ТОВ "Компанія "Астекс" (Продавець) укладено договір № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової), за умовами якого, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю мелясу бурякову (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

Загальна вартість договору складає 600 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 100 000,00 грн. (п.2.1. договору).

При цьому, згідно з балансом (звітом про фінансовий стан) ДП "Юрковецький спиртовий завод" станом на 31.12.2019, загальна сума активів останнього станом на 31.12.2019 становить 5 259 000,00 грн.

В розумінні зазначених вище положень закону, 10 відсотків вартості активів боржника за даними останньої річної фінансової звітності у даному випадку становить - 525 900,00 грн.

Отже, укладений договір між ДП "Юрковецький спиртовий завод" та ТОВ "Компанія "Астекс" № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 15.12.2020, загальна вартість якого складає 600 000,00 грн, є значним правочином, укладання якого має здійснюватися відповідно до чинного законодавства України, за обов`язковою згодою органу, до сфери управління якого належить ДП Юрковецький спиртовий завод; та за відповідною згодою комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів).

Станом на день укладання договору № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 15.12.2020 органом управління ДП Юрковецький спиртовий завод було Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Матеріали справи не містять відповідного рішення Міністерства аграрної політики та продовольства України про надання згоди на вчинення зазначеного правочину або подальшого його схвалення.

А отже, дозвіл уповноваженого органу управління ДП Юрковецький спиртовий завод на укладення договору № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 15.12.2020 отримано не було, чим, на переконання колегії суддів, порушено приписи статті 73-2 ГК України та спеціального законодавства, а саме Закону України "Про управління об`єктами державної власності".

Згідно абзацу 5 частини 7 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства у процедурі розпорядження майном боржник не має права без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено цим Кодексом.

Враховуючи норми ст. 44 КУзПБ колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять згоди на укладення спірного договору № 62/12/20-М (купівлі-продажу меляси бурякової) від 15.12.2020 комітету кредиторів або зборів кредиторів.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що на момент укладання такого правочину відповідач не мав відповідного погодження уповноваженого органу управління на вчинення значного правочину; також відповідачем не було отримано згоду комітету кредиторів або зборів кредиторів на укладення такого правочину. Доказів зворотнього сторонами до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що ціна договору від 15.12.2020 без урахування ПДВ становить 500 тис грн. Відтак, загальна вартість Товару (меляси бурякової) який Позивач (Продавець) зобов`язується передати у власність Відповідача (Покупця) згідно Договору №62/12/20-М від 15.12.2020 не перевищувала 10 % вартості активів Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» за даними останньої річної фінансової звітності, а тому не мала погоджуватися з органом управлінням - Міністерством аграрної політики та продовольства України не береться судом апеляційної інстанції до уваги з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладено, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, під час укладення господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Також істотною умовою госпдоговору називає ціну ч. 2 ст. 189 ГКУ.

При цьому, цивільне законодавство не містить прямої вимоги зафіксувати в тексті договору суму ПДВ.

Разом з тим, як убачається із умов договору сторони погодили його ціну з зазначенням та з урахуванням ПДВ.

Таким чином, на переконання колегії суддів ціна договору є саме 600 000,00 грн, а не 500 000,00, як помилково вважає скаржник.

Також доводи скаржника про визнання відповідачем суми боргу не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про недотримання відповідачем вимог закону стосовно погодження на вчинення значних правочинів, оскільки право вимоги позивача ґрунтувалось саме на підставі зазначеного договору.

Враховуючи наведені вище положення закону та обставини справи у їх сукупності, беручи до уваги позицію Верховного Суду, висвітлену у постановах, прийнятих у справі № 10/189-09, зокрема, у справі №10/189-09(902/185/20) щодо недотримання відповідачем вимог закону стосовно погодження на вчинення значних правочинів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 526 069,00 грн, з яких: 479 760,00 грн боргу, 21 701,21 грн пені, 5 177,20 грн - 3% річних та 19 430,28 грн інфляційних.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Астекс" на рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.21 у справі №10/189-09(902/491/21) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.21 у справі № 10/189-09(902/491/21) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

4. Справу №10/189-09(902/491/21) повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "20" квітня 2022 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.