ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" квітня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/351/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження матеріали (вх. № 368/22)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Сервісагро - Умань (20325, Черкаська область, Уманський район, с. Городецьке, вул. Софіївська, буд.1-А, )

до відповідача фермерського господарства Соти (67520, Одеська область, Комінтернівський район (п), с. Трояндове, пров. Садовий, буд.14, )

про стягнення 31 789,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022р. товариство з обмеженою відповідальністю Сервісагро - Умань звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фермерського господарства Соти, в якій просить стягнути з відповідача 31 789,26 грн. заборгованості, у тому числі: 25 038,62 грн. основної заборгованості, 1 689,32 грн. пені, 3 809,40 грн. 39% річних та 1 251,92 грн. штрафу, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №379-110521/ззр РЕ від 11.05.2021р. в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/351/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 14.02.2022р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу 20325, Черкаська область, Уманський район, с. Городецьке, вул. Софіївська, буд.1-А, та отримана останнім 19.02.2022р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (вх.№4392/22 від 02.03.2022р.).

Відповідачу фермерському господарству Соти ухвала суду про відкриття провадження у справі від 14.02.2022р. була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу: 67520, Одеська область, Комінтернівський район (п), с. Трояндове, пров. Садовий, буд.14, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №4, сформованого судом, та отримана останнім 17.02.2022р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (вх.№4315/22 від 01.03.2022р.).

Згідно з ч.5, 7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ч.1 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву.

Відповідно ч.8 та ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків та встановив таке.

11.05.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю Сервісагро-Умань (постачальник) та фермерським господарством Соти (Покупець) було укладено договір поставки на умовах розстрочення платежу №379-110521/ззр РЕ, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у замовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.2 договору, поставка товару в рамках і на підставі цього договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до додаткових угод (специфікацій) до цього договору.

Загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також іншу умови, визначається додатковими угодами (специфікаціями) до цього договору, які є невід`ємною його частиною та положеннями даного договору (п.1.3 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Строки, порядок та інші умови поставки, вибірки (отримання) товару встановлюється сторонами в додатковій угоді (специфікації) та положеннями даного договору (п.2.4 договору).

Товар постачається партіями в асортименті та кількості, які визначаються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного договору (п.2.5 договору).

Згідно п. 2.6 договору, у випадку поставлення товару в асортименті чи кількості, які є відмінними від асортименту та кількості товару, передбачених у діючій додатковій угоді (специфікації), сторонами вносяться зміни і доповнення до додаткової угоди (специфікації), які оформлюються угодою про внесення змін і доповнень до додаткової угоди. У випадку, якщо такі зміни не були внесені до додаткової угоди (специфікації), а товар був поставлений постачальником та прийнятий покупцем, вважається, що сторони погодили внесення змін і доповнень до додаткової угоди.

Якщо товар, визначений у додатковій угоді (специфікації), не був поставлений Постачальником на умовах, передбачених даним договором та додатковою угодою (специфікацією), покупець має право відмовитись від зобов`язань, передбачених даним договором та відповідною додатковою угодою (специфікацією) в частині недопоставленого товару (п.2.7 договору).

Відповідно до п.3.3, п.3.4 договору, загальна кількість товару, що поставляється покупцю за цим договором та додатковими угодами (специфікаціями) до нього, визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару. Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних, на підставі яких товар був переданий покупцю.

Вартість товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) до даного договору, що є невід`ємною частиною даного договору (п.4.1 договору).

Згідно п.4.2.1 договору, розрахунок за даним договором здійснюється у безготівковій формі, в національній валюті грошовими коштами на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі або в рахунку-фактурі на оплату товару.

Відповідно до п.4.5 договору, покупець при оплаті товару в платіжному документі (дорученні тощо) повинен правильно вказати призначення платежу, а саме: вказати назву, номер і дату договору та номер і дату додаткової угоди (специфікації), по якому здійснюється платіж (п.4.5.1); або вказати назву, номер і дату видаткової накладної чи рахунка-фактури, за яким здійснюється платіж (п.4.5.2).

Згідно п.5.2.2 договору, покупець зобов`язаний своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначені у додаткових угодах (специфікаціях) до цього договору.

11.05.2021р. до договору №379-110521/ззр РЕ між сторонами було укладено додаткову угоду (специфікацію) №1, відповідно до якої сторони погодили найменування та кількість товару, ціни, строки оплати, строки та умови поставки товару на загальну суму 25 038,62 грн.

На виконання умов договору поставки №379-110521/ззр РЕ від 11.05.2021р., ТОВ Сервісагро-Умань було поставлено відповідачу 11.05.2021р. товар на загальну суму 25 038,62 грн. При цьому, відповідач за отриманий товар не розрахувався.

З огляду на несплату заборгованості за договором поставки №379-110521/ззр РЕ від 11.05.2021р., позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до фермерського господарства Соти про стягнення 25 038,62 грн. основної заборгованості, 1 689,32 грн. пені, 3 809,40 грн. 39% річних та 1 251,92 грн. штрафу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, 11.05.2021р. між ТОВ Сервісагро-Умань (постачальник) та ФГ Соти (Покупець) було укладено договір поставки на умовах розстрочення платежу №379-110521/ззр РЕ, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у замовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.2 договору, поставка товару в рамках і на підставі цього договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до додаткових угод (специфікацій) до цього договору.

Відповідно до п.3.3, п.3.4 договору, загальна кількість товару, що поставляється покупцю за цим договором та додатковими угодами (специфікаціями) до нього, визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару. Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних, на підставі яких товар був переданий покупцю.

Судом встановлено, що між 11.05.2021р. до договору №379-110521/ззр РЕ між сторонами було укладено додаткову угоду (специфікацію) №1, відповідно до якої сторони погодили найменування, кількість товару, ціни, строки оплати, строки та умови поставки товару, а саме: Містард (0,5 кг), у кількості 4 кг, Хаммер Дуо (5л) (український), у кількості 60 л.; строк оплати: 20% до 11.05.2021р., 80% до 15.10.2021р. на загальну суму 25 038,62 грн.

На виконання умов договору №379-110521/ззр РЕ від 11.05.2021р. та додаткової угоди (специфікації) №1 до нього, позивач поставив відповідачу товар - Містард (0,5 кг), у кількості 4 кг, Хаммер Дуо (5л) (український), у кількості 60 л.; - на загальну суму 25 038,62 грн., що підтверджується підписаною з обох сторін та скріпленою печатками останніх видатковою накладною №1324 від 11.05.2021р.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.5.2.2 договору, покупець зобов`язаний своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначені у додаткових угодах (специфікаціях) до цього договору.

При цьому, відповідач за отриманий товар згідно додаткової угоди (специфікації) №1 від 11.05.2021р. та видаткової накладної №1324 від 11.05.2021р. не розрахувався. Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем вартості отриманого товару в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ Сервісагро - Умань в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 25 038,62 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 8.6.1 договору, сторони погодили, зокрема, що покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5%.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача штрафу (25 038,62грн. (сума поставки товару) х 5%) в розмірі 1 251,92 грн., вважає його вірним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України „ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 8.6.1 договору, сторони погодили, зокрема, що покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.8.7 договору, сторони погодили, що нарахування неустойки (пені) за цим договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості.

Згідно ст.253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок.

Згідно п.5.2.2 договору, покупець зобов`язаний своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначені у додаткових угодах (специфікаціях) до цього договору.

Відповідно до додаткової угоди (специфікації) №1 від 11.05.2021р. на загальну суму 25 038,62 грн., сторони погодили строк оплати: 20% до 11.05.2021р., 80% до 15.10.2021р.

При перевірці розрахунку пені в сумі 1 689,32 грн., здійсненого позивачем за загальний період з 11.05.2021р. по 02.02.2022р., суд дійшов висновку про допущення позивачем помилки при його здійсненні, а саме неврахування змісту положень ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки умова п. 8.7 договору, про нарахування неустойки (пені) за цим договором щодо здійснення протягом всього часу існування заборгованості, не може розцінюватися, як встановлення договором іншого, ніж передбачено ч.6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.08.2021р. № 910/13575/20).

Разом з тим, при перевірці розрахунку пені, здійсненого позивачем, судом також встановлено неправильне визначення початкових дат виникнення заборгованості у відповідача за отриманий товар, а саме неврахування змісту положень ст. 253 ЦК України, з огляду на що, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", здійснено власний розрахунок пені, з урахуванням визначеної позивачем кінцевої дати, відповідно до якого сума пені складає 1 473,37 грн.

Видаткова накладна №Сума боргу (грн.)Період простроченняСума пені за період прострочення (грн.)
1324 від 11.05.21р.5007,7212.05.2021 11.11.2021402,68
20 030,9016.10.2021-02.02.20221 070,69
Всього : 1 473,37 грн.
Таким чином вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 473,37 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 39% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.6.2 договору, сторони встановили, що покупець за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни товару на підставі ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника 39 % річних від суми боргу.

При перевірці розрахунку 39% річних в сумі 3 809,40 грн., здійсненого позивачем за загальний період з 11.05.2021р. по 02.02.2022р., судом також встановлено його помилковість, з огляду на неправильне визначення початкових дат виникнення заборгованості у відповідача за отриманий товар, з огляду на що, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", здійснено власний розрахунок процентів, з урахуванням кінцевих дат нарахування річних, визначених позивачем, відповідно до якого сума 39% річних складає 3 782,86.

Видаткова накладна №Сума боргу (грн.)Період простроченняСума пені за період прострочення (грн.)
1324 від 11.05.21р.5007,7212.05.2021 02.02.20221 428,64
20 030,9016.10.2021-02.02.20222 354,22
Всього : 3 782,86 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 39% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 782,86 грн.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги зі стягненням з відповідача на користь позивача 25 038,62 грн. основної заборгованості, 1 251,92 грн. штрафу, 1 473,37 грн. пені та 3 782,86 грн. 39% річних.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства Соти (67520, Одеська область, Комінтернівський район (п), с. Трояндове, пров. Садовий, буд.14, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Сервісагро - Умань (20325, Черкаська область, Уманський район, с. Городецьке, вул. Софіївська, буд.1-А, ) 25 038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн. 62 коп. основної заборгованості, 1 251 (одну тисячу двісті п`ятдесят одну) грн. 92 коп. штрафу, 1 473 (одну тисячу чотириста сімдесят три) грн. 37 коп. пені, 3 782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 86 коп. 39% річних та 2 462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 07 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мостепаненко Ю.І.

Повний текст рішення складено 15 квітня 2022 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко