ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2022 р. Справа №907/19/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк Т.Б.-представник

від відповідачів 1: не з`явився

від відповідача 2: Олійник Є.П.-представник

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства ПОДІЛЛЯ-ТРАНС УЖ б/н від 12.03.2022 (Вх № ЗАГС 01-05/675/22 від 12.03.2022)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №907/19/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯ-ТРАНС, м. Тернопіль

до відповідача 1: Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯ-ТРАНС УЖ, м. Ужгород

про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок

Короткий зміст вимог заявника.

ТОВ ПОДІЛЛЯ-ТРАНС» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ТОВ ПОДІЛЛЯ-ТРАНС УЖ про витребування із володіння приватного підприємства «Поділля-Транс Уж» земельних ділянок :26:001:0286 та :26:001:0287, скасування держаної реєстрації земельних ділянок із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287 та відновлення реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки із кадастровим номером :26:001 :0276.

25.02.2022 ТОВ «ПОДІЛЛЯ-ТРАНС» подано заяву від 31.01.2022 про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на земельні ділянки :26:001:0286 та :26:001:0287 (том І а.с.124).

Короткий зміст ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 у справі №907/19/22 заяву ТОВ ПОДІЛЛЯ-ТРАНС від 31.01.2022 про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на земельні ділянки :26:001:0286 та :26:001:0287 задоволено.

Ухвала суду мотивована тим, що дії відповідача -2 щодо земельних ділянок, які є предметом позову, унеможливлять виконання рішення суду у разі задоволення позову, а такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287 буде ефективним та дозволить належним чином захистити право позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ПП ПОДІЛЛЯ-ТРАНС УЖ подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 у справі №907/19/22 та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі, посилаючись на те, що ухвала суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Скаржник вважає, що договір про надання правової допомоги у вказаній справі не передбачав права представника на підготовку і подання саме заяви про забезпечення позову (а виключно позовної заяви), а також права на підписання документів від імені позивача (а виключно їх підготовку і подання), отже оскаржувана ухвала подана і підписана не належною особою.

Також, на думку скаржника, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не з`ясовано обсяг повноважень Генерального директора позивача Заверухи В.О.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції свідомо здійснив розгляд заяви про забезпечення позову, не забезпечивши можливості для інших учасників процесу у будь-який спосіб ознайомитися з такою заявою.

Позивачем та відповідачем 1 відзивів на апеляційну скаргу не подано.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2022 справу №907/19/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства ПОДІЛЛЯ-ТРАНС УЖ б/н від 12.03.2022 (Вх. № ЗАГС 01-05/675/22 від 12.03.2022) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 у справі №907/19/22 та призначено розгляд справи на 14.04.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.04.2022 розгляд апеляційної скарги у справі відкладено на 26.04.2022.

Сторони в судовому засіданні виклади доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу.

Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності уповноваженого представника відповідача 1.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.04.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Предметом розгляду даної справи є витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок

ТОВ ПОДІЛЛЯ-ТРАНС звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ТОВ ПОДІЛЛЯ-ТРАНС УЖ про витребування із володіння приватного підприємства «Поділля-Транс Уж» земельних ділянок :26:001:0286 та :26:001:0287, скасування держаної реєстрації земельних ділянок із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287 та відновлення реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки із кадастровим номером :26:001 :0276.

25.02.2022 ТОВ «ПОДІЛЛЯ-ТРАНС» подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на земельні ділянки :26:001:0286 та :26:001:0287.

Заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову вказує, що у власності ТОВ «Поділля-Транс» перебувала земельна ділянка з кадастровим номером :26:001:0276. Згідно довідки балансова вартість якої складала 1 197 714,95 грн. Дана земельна ділянка без волі товариства була поділена на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :26:001:0286, :26:001:0287 та відчужена виконавчим директором товариства Конєвим Олегом Андрійовичем.

Водночас заявник наголошує, що протягом короткого часу, з 16 грудня по 25 грудня 2021 року, власники новоутворених земельних ділянок із кадастровими номерами :26:001:02 86 та :26:001:0287 вже двічі змінювались без волі ТОВ «Поділля-Транс».

Позивач вважає, що дії відповідача -2 щодо земельних ділянок, які є предметом позову, унеможливлять виконання рішення суду у разі задоволення позову, а такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287 буде ефективним та дозволить належним чином захистити право позивача.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 у справі №907/19/22 заяву ТОВ ПОДІЛЛЯ-ТРАНС від 31.01.2022 про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на земельні ділянки :26:001:0286 та :26:001:0287 задоволено. До набрання рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/19/22 законної сили накладено арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Поділля-Транс Уж» (ідентифікаційний код юридичної особи 44562044, місцезнаходження: Україна, 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Студентська набережна, буд. 2-А) нерухоме майно, а саме,

-земельну ділянку кадастровий номер: :26:001:0286 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100)

-земельну ділянку кадастровий номер: :26:001:0287 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100)

Зокрема, суд зазначив, що, з врахуванням наведених вище обставини та наданих доказів, наявні достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки :26:001:0286 та :26:001:0287 до набрання рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позовної заяви, законної сили.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини Продан проти Молдови суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в п. 1 ст. 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником судового розгляду, передбаченого у статті 6.

При цьому, сфера зобов`язань Договірних держав за ст. 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути ефективним як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є витребування із володіння приватного підприємства «Поділля-Транс Уж» земельних ділянок :26:001:0286 та :26:001:0287, скасування держаної реєстрації земельних ділянок із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287 та відновлення реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки із кадастровим номером :26:001 :0276.

За доводами заявника, у власності ТОВ «Поділля-Транс» перебувала земельна ділянка з кадастровим номером :26:001:0276 (том І а.с.28). Згідно довідки балансова вартість якої складала 1 197 714,95 грн.

Заявник зазначає, що дана земельна ділянка без волі товариства у період з 16 по 25 грудня 2021 року була поділена на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :26:001:0286, :26:001:0287 та відчужена виконавчим директором товариства ОСОБА_1 , шляхом укладення договорів купівлі-продажу новоутворених земельних ділянок із кадастровими номерами :26:001:02 86 та :26:001:0287 з фізичними особами ОСОБА_2 (16.12.2021) та ОСОБА_3 (17.12.2021). Станом на час звернення із позовними вимогами земельні ділянки внесені зазначеними фізичними особами у статутний капітал ПП «Поділля-Транс Уж» ().

Зважаючи на зазначені обставини, позивач вважає, що дії відповідача -2 щодо земельних ділянок, які є предметом позову, унеможливлять виконання рішення суду у разі задоволення позову, а такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287 буде ефективним та дозволить належним чином захистити право позивача.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що наведені вище обставини свідчать про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які співвідносяться з предметом позову і ці заходи є адекватними до забезпечення позову та не застосування заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

Суд переконаний, що такі дії відповідача достатньо обґрунтовано свідчать про можливість розпорядження належною йому спірною земельною ділянкою в подальшому у будь-який спосіб, зокрема шляхом її відчуження на користь інших осіб (у тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в управління або оренду, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, передачі в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження).

Такі дії спричинять неможливість захисту або поновлення позивачем своїх прав в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що, в свою чергу, істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.

Отже, суд вважає, що доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287 є обґрунтованими, оскільки такий вид забезпечення позову, по-перше, спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову; по-друге, є адекватним, так як цілком відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається; по-третє, вказаний захід забезпечення позову, в разі його вжиття судом, не порушуватиме прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; по-четверте, невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, що є недопустимим, зважаючи на вищевикладену позицію Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції правомірно задоволив клопотання позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на спірні земельні ділянки із кадастровими номерами :26:001:0286 та :26:001:0287.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Скаржником належними та допустимими доказами не спростовано висновків суду першої інстанції.

Посилання скаржника на те, що договір про надання правової допомоги у вказаній справі не передбачав права представника Мартинюка Т.Б. на підготовку і подання саме заяви про забезпечення позову (а виключно позовної заяви), права на підписання документів від імені позивача (а виключно їх підготовку і подання), судова колегія до уваги не приймає з огляду на наступне.

За приписами ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник; при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За вимогами частини 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з поданих матеріалів, на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів ТОВ «ПОДІЛЛЯ-ТРАНС» представником Мартинюком Т.Б. долучено копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1004375, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серія ТР №000157, а також договір про надання правової допомоги від 21.12.2021.

Як вбачається із преамбули договору від 21.12.2021, останній укладено між адвокатським бюро «Тараса Мартинюка», в особі Мартинюка Тараса Богдановича, який діє на підставі статуту та ТОВ «ПОДІЛЛЯ-ТРАНС» (), в особі ОСОБА_4 , який діє на підставі статуту.

Відповідно до п.1.1 договору ТОВ «ПОДІЛЛЯ-ТРАНС» доручає, а адвокатське бюро «Тараса Мартинюка» приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу, яка може передбачати, зокрема, представництво інтересів клієнта в суді під час здійснення господарського судочинства; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Також, відповідно до п.п.2.1 договору для надання правової допомоги клієнтом надаються адвокату бюро повноваження, зокрема, представляти інтереси клієнта в судах України усіх інстанцій, як позивача, відповідача або третьої особи при розгляді господарських справ з правом: подавати документи, заяви, в тому числі позовні заяви, клопотання, скарги, засвідчувати своїм підписом копії документів, заявляти клопотання, володіти правом підпису позовних заяв, клопотань, скарг та всіх інших процесуальних документів, а також вчиняти будь-які інші дії пов`язані з виконання цієї довіреності.

Додатком №1 до зазначеного договору сторони також узгодили повноваження бюро щодо правового супроводу в Господарському суді Закарпатської області судової справи №907/19/22.

Також, посилання скаржника на те, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не з`ясовано обсяг повноважень Генерального директора позивача Заверухи В.О. судова колегія не бере до уваги, оскільки, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних особі, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань №28757776 (том І а.с.13-20) станом на 29.12.2021 генеральним директором-керівником ТОВ «ПОДІЛЛЯ-ТРАНС» є Заверуха Володимир Остапович, який здійснює повноваження товариства на підставі статуту. Відповідно до п.3.5 статуту генеральний директор товариства уповноважений підписувати будь-які документи та правочини (угоди, договори та інші юридичні акти) від імені товариства, самостійно, без відповідного рішення дирекції, Загальних зборів учасників товариства.

Аналіз наведених вище належних доказів дає підстави для висновку, що матеріалами справи підтверджуються повноваження генерального директора товариства Заверухи В.О., адвоката Мартинюка Тараса Богдановича та Адвокатського бюро «Тараса Мартинюка» на здійснення процесуальних дій останніх, пов`язаних із представництвом позивача у справі №907/19/21.

Щодо твердження скаржника, що суд першої інстанції свідомо здійснив розгляд заяви про забезпечення позову, не забезпечивши можливості для інших учасників процесу у будь-який спосіб ознайомитися з такою заявою, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.46, ст.42 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами, учасники справи, зокрема, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.;

Також, судова колегія зазначає, що в ході розгляду справи сторони не позбавлені об`єктивної можливості ознайомитися з матеріалами справи. Сторони у розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм провесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем направлено копії заяви про забезпечення позову сторонам у справі 31.01.2022, оскаржена ухвала Господарського суду Закарпатської області у даній справі прийнята судом 03.03.2022, отже у сторін у справі було достатньо часу за потреби, для ознайомлення із матеріалами справи.

Щодо посилання скаржника на те, що судом не враховано факту припинення 22.02.2022 представництва у даній справі особою, яка звернулася із заявою про забезпечення позову 26.02.2022, судова колегія зазначає, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 у даній справі заяву про припинення представництва у справі №907/19/22 адвокатом Мартинюк Т.Б. та Адвокатським бюро «Тараса Мартинюка» повернено без розгляду. Зокрема, судом першої інстанції правомірно встановлено, що зазначена заява підписана виконавчим директором ТОВ «Поділля Транс» Конєвим О.А., якому товариством не надано повноважень діяти в порядку самопредставництва та статутом товариства чітко визначено та обмежено його повноваження.

Окрім того, згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку спірну ухвалу, прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду, з врахуванням фактичних матеріалів справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства ПОДІЛЛЯ-ТРАНС УЖ б/н від 12.03.2022 (Вх № ЗАГС 01-05/675/22 від 12.03.2022) залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2022 у справі №907/19/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.05.2022.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин.А.В.