ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р. Справа№ 910/12854/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги в порядку срощеного позовного провадження (без виклику сторін) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021

у справі №910/12854/21 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Допомога"

про стягнення 151400,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (надалі позивач/скаржник/ПрАТ «CК "АРКС») звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (надалі відповідач 1/ПрАТ «СК «Євроінс Україна») про стягнення 127 400,00 грн. завданих збитків в порядку регресу та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Допомога" (надалі відповідач 2/ТОВ «Авто Допомога») про стягнення 24 000,32 грн. завданих збитків в порядку регресу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (відповідача 1) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" завдані збитки в порядку регресу в розмірі 127 400,00 грн. та судовий збір у розмірі 1910,15 грн. В частині позовних вимог, заявлених до відповідача 2, в позові відмовлено.

Судове рішення в частині задоволених позовних вимог обгрунтовано тим, що позивачем доведено належним чином наявність підстав для стягнення з відповідача 1 збитків в порядку регресу в розмірі 127 400,00 грн. В частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено - стягнення з відповідача 2 збитків у розмірі 24 000,32 грн., рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено, що відповідач 2 є власником транспортного засобу, який також був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині позовної вимоги, в задоволенні якої було відмовлено, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування підстав апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що судом не досліджено матеріали справи належним чином, та не звернуто увагу на наявну в матеріалах справи схему місця ДТП, згідно з якою саме відповідач 2 є власником транспортного засобу "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12854/21; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/12854/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

22.12.2021 матеріали справи №910/12854/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 №09.1-08/34/22 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/12854/21 у зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/12854/21 залишено без руху; запропоновано Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС" протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду: докази сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн.; клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з відповідним обґрунтуванням.

25.01.2022 від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022, надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з платіжним дорученням №861176 від 17.01.2022 про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/12854/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/12854/21; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, в якій скаржник оскаржує рішення суду частково - лише в частині позовної вимоги до відповідача 2, в задоволенні якої було відмовлено, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті судового рішення в оскаржуваній частині, встановила наступне.

19.12.2019 між позивачем та ТОВ "ІНПАК" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №1281а9к2, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем "Toyota Rav 4", д.н.з. НОМЕР_2 .

30.09.2020 об 11:00 год. в м. Києві на Набережному шосе відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів "Toyota Rav 4", д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю НПУ №256923 вищезазначена ДТП відбулася внаслідок порушення п. 10.1 ПДР ОСОБА_1 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва №757/45597/20-п від 22.02.2021 провадження у справі по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КупАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 «Правовий аналіз п. 7 ст. 247 КУпАП дає підстави для висновку, що його застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.».

Отже, враховуючи наведену позицію Верховного Суду, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з наведених вище підстав не означає відсутність в діях особи вини для настання цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2020 страхувальник (ТОВ «Інпак») звернувся до позивача із заявою про настання страхової події.

Згідно з рахунком-фактурою №4 від 04.11.2020 ТОВ "Автосаміт на столичному" (СТО) вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Rav 4", д.н.з. НОМЕР_2 складає 151 400, 32 грн.; аналогічна сума вказана й в страховому акті №ARX2654075 від 06.11.2021.

Відповідно до наявної в матеріалах копії платіжного доручення №720473 від 09.11.2020 позивач за заявою страхувальника здійснив виплату страхового відшкодування на користь ТОВ "Автосаміт на столичному" (СТО), отже вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Rav 4", д.н.з. НОМЕР_2 складає 151 400, 32 грн., була повністю виплачена позивачем на виконання договору страхування.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована відповідачем-1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4578458, яким передбачено, що ліміт за шкоду майну становить 130 000, 00 грн, а франшиза - 2 600, 00 грн.

У позовній заяві позивач вказує, що відповідно до постанови схеми місця ДТП (зворотної сторони) у справі №757/45597/20-П власником автомобіля "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 є відповідач-2.

Судом встановлено, що позивачем було направлено відповідачу-1 заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування №0018305/ІНМ.ЛОУ від 15.01.2021 в розмірі 151 400, 32 грн.

08.04.2021 відповідач-1 направив позивачеві листа щодо вищезазначеної заяви (претензії) відповідно до якого повідомляє, що не може здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, що мало місце 30.09.2020, оскільки водія автомобіля "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 не притягнуто до відповідальності за порушення ПДР, а його вина у настанні ДТП від 30.09.2020 не підтверджена жодним доказом, а тому відповідач-1 не може здійснити виплату страхового відшкодування.

Наведене й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача-1, як страховика власника автомобіля "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 , завдані збитки в порядку регресу в розмірі 127 400, 00 грн та з відповідача-2, як власника автомобіля "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 , завдані збитки в порядку регресу в розмірі 24 000, 32 грн.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи межі оскарження скаржником судового рішення - лише в частині позовної вимоги до відповідача 2, в задоволенні якої було відмовлено судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення лише в оскаржуваній частині.

Як вказувалось вище, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги до відповідача 2, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не довів належним чином, що відповідач 2 є власником транспортного засобу "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 , а відтак, вказана особа є відповідальною за відшкодування заподіяних збитків в порядку регресу, з чим погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 328, ч. 4 статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно форм власності та господарювання урегульовано Законом України «Про дорожній рух».

У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 №1388з наступними змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п. 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Пунктом 16 Порядку встановлено, що на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп, дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових і (або) звукових сигнальних пристроїв. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ідентифікаційний номер двигуна не зазначається.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що звертаючись з даним позовом та заявляючи позовну вимогу до відповідача 2 про стягнення з нього в порядку регресу збитків заподіяних через дорожньо-транспортну пригоду, позивач повинен довести, що саме відповідач 2 є власником транспортного засобу "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 .

Виходячи з наведених положень Порядку, належним доказом того, що відповідач 2 є власником вказаного транспортного засобу мало б бути свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу за відповідачем 2.

Проте, матеріали справи не містять копії свідоцтва реєстрації за відповідачем 2 права власності транспортний засіб "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 , позивачем такого доказу не додано ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги, позаяк, висновок місцевого господарського суду про те, що позивач не довів, що відповідач 2 є відповідальною особою з відшкодування заподіяних збитків в порядку регресу, є правильним та таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що належність відповідачу 2 на праві власності транспортного засобу "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 підтверджується схемою ДТП, складеною патрульною поліції, відхиляються судовою колегією з огляду на таке.

По-перше, як вказувалось вище після реєстрації права власності на транспортний засіб власнику видається відповідне свідоцтво про право власності на нього, тобто, саме таке свідоцтво підтверджує право власності особи на транспортний засіб, а не будь-який інший документ, в тому числі, й схема ДТП, складена патрульною поліцією. По-друге, із наявної в матеріалах справи копії схеми ДТП, на яку посилається позивач як на доказ наявності у відповідача 2 права власності на транспортний засіб "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 , вбачається, що графа, в якій вказано ТОВ «Авто Допомога», м. Київ, пр-кт Московський 32, має назву: «Власність (ПІБ та місце проживання власника (співвласника) або місцезнаходження гаража»), тобто незрозуміло чи вказане товариство є власником або співвласником вказаного транспортного засобу, а вказана адреса є юридичною адресою цього товариства, чи місцезнаходженням гаража. Отже, за відсутності належного доказу - свідоцтва про реєстрацію права власності за ТОВ «Авто Допомога» права власності на транспортний засіб "Caterpillar 428", д.н.з НОМЕР_1 , відсутні й правові підстави для покладення на вказане товариство відповідальності у вигляді збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а зроблені ним висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі №910/12854/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.115.2021 у справі №910/12854/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12854/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний 28.04.2022.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова