ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" квітня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/308/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження матеріали (вх. № 323/22)

за позовом приватного акціонерного товариства Суха Балка (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд.5, )

до відповідача акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця,5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення 200 610,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

07.02.2022р. приватне акціонерне товариство Суха Балка звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" про стягнення штрафу, за несвоєчасну доставку вантажу, у розмірі 200 610,30 грн., а також витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення відповідачем перевезення вантажів приватного підприємства Суха Балка було допущено перевищення терміну доставки вантажу, що є порушенням Статуту залізниць України. Так, з посиланням на пункт 116 Статуту залізниць України, ПрАТ Суха Балка було нараховано відповідачу штраф у заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/308/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 14.02.2022р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд.5, та отримана останнім 22.02.2022р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (вх.№4681/22 від 24.03.2022р.).

Відповідачу АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця ухвала суду про відкриття провадження у справі від 14.02.2022р. була надіслана до електронного кабінету на адресу та , що підтверджується довідками про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача від 14.02.2022р.

07.04.2022р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№6293/22), відповідно до якого останній не погоджується із здійснений позивачем розрахунком суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. Так, на думку відповідача, штраф за накладною №458322680 повинен бути розрахований із кількості вагонів, які зазначені у відомості до неї, кількість яких склала 30 вагонів, а не 40 вагонів, як зазначено позивачем.

Також, відповідач зазначає, що при розрахунку суми штрафу за накладними №№ 45832490, 45832524, 45832532, 45832540, 45832565, 45832573, 45832581, 45832615, 45832623, 45832631, 45832649, 45832664, 45832672 позивачем були допущені помилки, оскільки прострочення доставки вантажів за зазначеними накладними склало більше 2-х повних діб (але менше 3-х), а розмір штрафу, що підлягає відповідно до п. 116 Статуту залізниць України дорівнює 10% від провізної плати (а не 30%, як зазначено в розрахунку позивача).

Таким чином, відповідач наголошує, що загальна сума позову, яка не підлягає задоволенню становить 70 655,2 грн.

Також, відповідачем у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про поновлення АТ Українська залізниця строку для подання відзиву на позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач зазначає, що у зв`язку із введенням з 24.02.2022 р. воєнного стану в Україні, своєчасно підготовити та подати відзив з направлення його копії на адресу позивача було неможливо, оскільки для працівників юридичної служби регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» наказом директора регіональної Філії № 078 від 01.03.2022р. було оголошено простій до 31.03.2022р. Таким чином, відповідач просить суд визнати причини пропуску встановленого судом строку для подання відзиву на позовну заяву поважними.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, виходячи з того, що обставини, які викладені у клопотанні АТ Українська залізниця заслуговують на увагу, суд визнав визначені відповідачем причини пропуску строку поважними та дійшов висновку про задоволення клопотання із поновленням відповідачу процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Також, 07.04.2022р. до суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№6296/22), відповідно до якого останній просить суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі №916/308/22 на 95% .

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач, зокрема, посилається на положення ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, та вказує, що основне зобов`язання з перевезення вантажу залізницею виконано в повному обсязі, доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності позивача чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять.

Разом з тим, відповідач також посилається на введення воєнного стану на всій території України, зазначаючи при цьому, що АТ «Українська залізниця» є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке на теперішній час здійснює вантажні, пасажирські перевезення, в тому числі перевезення військових пасажирів та перевезення військових вантажів. АТ «Українська залізниця» несе щоденно мільйонні збитки в зв`язку зі: здійсненням десятків евакуаційних рейсів, проїзд в яких є безкоштовним; пошкодженням та відповідним відновленням, втратою майна в зв`язку із бойовими діями на території України; критичним зменшенням обсягів вантажних перевезень в зв`язку із бойовими діями на території України. Таким чином, стягнення з відповідача значних сум штрафів загрожує зривом перевезень військових вантажів та пасажирів, ремонтів пошкоджених рухомого складу та інфраструктури, що, у свою чергу, в умовах воєнного стану може призвести до загибелі тисяч військовослужбовців Збройних Сил України та мирних осіб, до масштабних та незворотних негативних наслідків для держави.

Враховуючи поновлення судом відповідачу процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, який, як вбачається із відомостей з сайту «Укрпошта» за номером відправлення « 667», отримано позивачем - 14.04.2022р., з метою повного та всебічного розгляду справи, забезпечення принципу змагальності та надання позивачу строку для подання відповіді на відзив, згідно ст.166 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи №916/308/22 у розумний строк, достатній, з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного розгляду.

При цьому, позивач своїм процесуальним правом на подання відповіді на відзив не скористався.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків та встановив таке.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту Міністерством транспорту затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Згідно статті 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Як встановлено судом, у листопаді 2021р. відправником - ПрАТ ,,Суха Балка зі станції «Роковатая» на станцію Ізмаїл (експ.) було відправлено вантаж - руда железная агломерационная (аглоруда) на адресу одержувача ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт», на підставі наступних накладних: №45832680, № 45832615, № 45832623, № 45832631, № 45832649, № 45832664, № 45832581, № 45832490, № 45832524, №45832532, № 45832540, №45832565, № 45832573, №45832672.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України та пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни; обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах календарним штемпелем станції відправлення.

Пунктами 1.1. та 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 865/5086, встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Згідно п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Суд зазначає, що прийняття відповідачем вантажу до перевезення від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов`язання доставити переданий вантаж у терміни, встановлені договором, п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів.

Разом з тим, як встановлено судом в процесі розгляду справи, вантаж, що прямував за вказаними позивачем залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарні штемпелі прибуття вантажу (графа 51) та видачі вантажу (графа 52).

Положення ст.130 Статуту залізниць України передбачають, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної; а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Положення ст.133 Статуту залізниць України передбачають, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

За переуступним написом, зробленим на вищезазначених накладних, одержувач ДП «Ізмаїльский морський торговельний порт» передав право на пред`явлення позову - ПрАТ «Суха Балка».

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Враховуючи вимоги матеріального права, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Між тим, доказів відсутності вини у порушенні строків доставки вантажу відповідачем суду не надано.

Водночас, відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів про причини затримки, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. В залізничних накладних, за якими вагони були доставлені з порушенням встановлених строків і оригінали яких були додані до позовної заяви, відсутні будь-які відмітки залізниці, які б свідчили про підстави збільшення терміну доставки.

Вирішуючи питання щодо розміру такого штрафу, суд вказує наступне.

Як вже було зазначено судом, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту Залізниць та Правил.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до п.7 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів. Видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення.

Після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084. При цьому, в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.

Відповідно до вимог Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Так, з наявного в матеріалах справи розрахунку штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладними № 458322680, № 45832615, № 45832623, № 45832631, № 45832649, № 45832664, № 45832581, № 45832490, № 45832524, №45832532, № 45832540, №45832565, № 45832573, №45832672, вбачається, що позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 200 610,30 грн.

Як слідує зі змісту зазначених накладних, відповідачем відмічено типи відправки «вагонна» та «маршрутна». Відтак, термін доставки вагонів за вказаними накладними має обчислюватись, виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

При перевірці розрахунку суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, за затримку доставки вантажів у 40 вагонах за накладною № 458322680, здійсненого позивачем, як 30% від розміру провізної плати, зазначеної в графі 31 накладної (504 680 грн.), а саме: 504 680 грн. х 30% = 151 404 грн., судом встановлено його помилковість, з огляду на наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи накладної №45832680 та з відомості вагонів до зазначеної накладної, до перевезення АТ Українська залізниця було прийнято 30 вагонів, а саме: №№ 66728114, 63835359, 60493319, 63760755, 65810558, 61518031, 60258767, 63088538, 62939905, 58331810, 68749530, 66239005, 63267751, 65887556, 63743728, 63311740, 63462873, 67860254, 56313976, 62568142, 61793436, 66813734, 61524872, 60258035, 61788469, 63420384, 63404172, 63516371, 65353955, 66241233, натомість, вагони №№ 63196539, 63180541, 63686042, 65946121, 63178735, 63091805, 62920129, 54999305, 61539458, 68482256 з неї викреслені.

Відповідно п. 6.9. Правил оформлення перевізних документів, відомості про відчеплений вагон викреслюються з відомості вагонів з подальшим направлення такого вагону за призначенням за досильним перевізним документом.

Так відповідно до п. 35 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, у разі прибуття частини вантажу з досильним перевізним документом раніше від прибуття вантажу з основною накладною видача цієї частини вантажу проводиться за досильним перевізним документом, у якому одержувач після перевірки маси вантажу зазначає про одержання вантажу та зобов`язання зарахування одержаної частини вантажу до основної відправки.

При цьому, в матеріалах справи відсутні досильні накладні на перевезення вагонів №№ 63196539, 63180541, 63686042, 65946121, 63178735, 63091805, 62920129, 54999305, 61539458, 68482256, що позбавляє суд можливості встановлення відповідних дат прибуття вантажу, який перевозився у вищезазначених вагонах.

З огляду на зазначене, судом, здійснено власний розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладною № 458322680, із урахуванням прийнятих до перевезення відповідачем 30 вагонів.

Так, згідно штемпелю станції відправлення вантаж відправлений за типом - «групова/маршрутна» - 27.11.2021р., доставлений та виданий 06.12.2021р., що підтверджується відмітками в графах 51 та 52 Календарний штемпелів. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 911 км., а отже термін доставки вантажу складає 911/320 = 2,8 (округлюється до повної доби) = 3 доби + 1 доба (п. 2.4 Правил - на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (п. 2.1 вказаних Правил) = 5 діб. Натомість, фактично термін перевезення склав 9 діб, отже прострочення доставки склало 4 доби, та згідно ст.116 Статуту залізниць України у позивача наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% від провізної плати.

Відповідно до відомості вагонів за накладною № 458322680 розмір провізної плати за 1 вагон становить 12 617 грн., а тому розмір штрафу складає 113 553 грн. (12 617 грн. х 30% х 30).

Отже, суд в зазначеній частині розрахунку погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, та зазначає, що у позивача наявне право на стягнення з відповідача штрафу за залізничною накладною №45832680 в сумі 113 553 грн.

Також, перевіривши розрахунки сум штрафу щодо залізничних накладних №45832615, № 45832623, № 45832631, № 45832649, № 45832664, № 45832581, № 45832490, № 45832524, №45832532, № 45832540, №45832565, № 45832573, №45832672, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи накладних:

- №45832615, 45832631, 45832649, 45832664, 45832581, 45832490, 45832524, 45832540, 45832565, 45832573, 45832672, згідно штемпелів станції відправлення вантажі відправлені за типом «вагонна» - 27.11.2021р., доставлені та видані 06.12.2021р., що підтверджується відмітками в графах 51 та 52 Календарний штемпелів. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 911 км., а отже термін доставки вантажу складає 911/200 = 4,5 (округлюється до повної доби) = 5 доби + 1 доба (п. 2.4 Правил - на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (п. 2.1 вказаних Правил)= 7 діб. Натомість, фактично термін перевезення по кожній накладній склав 9 діб, отже прострочення доставки склало 2 доби, та згідно ст.116 Статуту залізниць України у позивача наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10% від провізної плати.

Згідно граф 31 перевізних документів розмір провізної плати становить 12 617 грн., а тому розмір штрафу за вищезазначеними накладними складає 13 878,70 грн. (12 617 х 11 х 10%).

- №45832623 та № 45832532 згідно штемпелів станції відправлення вантажі відправлені за типом «вагонна» - 27.11.2021р., доставлені та видані 15.12.2021р., що підтверджується відмітками в графах 51 та 52 Календарний штемпелів. Відстань від станції відправлення до станції призначення складає 911 км., а отже термін доставки вантажів складає 911/200 = 4,5 (округлюється до повної доби) = 5 доби + 1 доба (п. 2.4 Правил - на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (п. 2.1 вказаних Правил) = 7 діб. Натомість, фактично термін перевезення по кожній накладній склав 18 діб, отже прострочення склало 11 діб, та згідно ст.116 Статуту залізниць України у позивача наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% від провізної плати.

Згідно граф 31 перевізних документів розмір провізної плати становить 12 617 грн., а тому розмір штрафу за вищезазначеними накладними складає 7 570,20 грн. (12 617 х 2 х 30%).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що загальний розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів за накладними № 45832680, № 45832615, № 45832623, №45832631, №45832649, № 45832664, № 45832581, № 45832490, № 45832524, №45832532, № 45832540, №45832565, № 45832573, №45832672 складає 135 001,90 грн.

Разом з тим, як вже зазначалось судом, відповідачем подано клопотання (вх.№6296/22), відповідно до якого останній просить суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі №916/308/22 на 95% .

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Слід також зауважити, що в постанові від 18.10.2019р. по справі № 910/1526/19, Верховний Суд погодився із зменшенням на підставі ст. 233 Господарського кодексу України штрафу, нарахованого відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.

Суд, також враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, згідно із якою, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Враховуючи інтереси сторін, ступень виконання зобов`язання, незначність прострочення виконання відповідачем доставки вантажу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, суд вважає за доцільне та правомірне зменшити на 30% нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді штрафу до 94 501,33 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця,5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь приватного акціонерного товариства Суха Балка (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд.5, ) 94 501 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот одну) грн. 33 коп. - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 2 025 (дві тисячі двадцять п`ять) грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко

29 квітня 2022 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко