ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/67/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" (03065, м. Київ, вул. Козелецька, 24, офіс 10, )
до Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" (64508, Харківська область, Сахновщинський район, с. Сугарівське, )
про стягнення 333 677,27 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" 333 677,27 грн., з яких: 156 240,00 грн. - сума основного боргу за Договором поставки № 05/05 від 05.05.2021, 6 866,00 грн. - пені, 14 331,27 - 36% річних та 156 240,00 грн. - штрафу. Також позивач просить суд покласти на Приватне акціонерне товариство "Сахновщинське імені М.О. Ключки" судовий збір у розмірі 5 005,18 грн. та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13 січня 2022 року позовну заяву ТОВ "Максіма-рост" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/67/22. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України; відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

27 січня 2022 року до Господарського суду Харківської області надійшов відзив ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" на позовну заяву у справі № 922/67/22 (за вх. № 26804), згідно якого відповідач просіть суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що при визначенні строку виконання відповідачем своїх зобовязань з оплати поставленого позивачем товару сторони повинні керуватися положеннями частини 2 статті 530 ЦК України, згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що відповідної вимоги позивачем направлено не було, представник ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" дійшов висновку, що строк оплати поставленого товару ще не настав.

Також відповідач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до частини 1 статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК Україні до 0 (нуля) % від заявленої суми штрафу. Крім того, розмір відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за Договором, що відповідатиме критерію справедливості, на переконання відповідача, має бути встановлено на ріні 3% річних.

Відзив ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" було досліджено та прийнято судом до розгляду, як такий, що подано у строк і відповідає вимогам ГПК Україні.

13 квітня 2022 року на електронну пошту Господарського суду Харківської області надійшла заява представника ТОВ "Максіма-рост", згідно якої представник позивача зазначила, що нових доказів та відповідь на відзив вона подавати не буде, просить розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Представник ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" 15.04.2022 також звернувся до суду із клопотанням, в якому зазначив, що військові дії, що відбуваються на території України унеможливлюють реалізацію відповідачем своїх процесуальних прав та отримання повноцінного доступу до правосуддя і правової допомоги від адвоката. З огляду на наведене, представник ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" просить суд продовжити відповідачу строк на подачу заперечень на відповідь позивача на відзив та встановити строк для подачі заперечень, протягом п`яти днів з моменту оголошення припинення режиму воєнного стану в Україні.

Розглянувши зазначену заяву відповідача, суд звертає увагу на те, що відповідь ТОВ "Максіма-рост" на відзив до суду не надходила, а згідно пояснень від 13.04.2022 позівач також не має наміру подавати додаткові докази. Відповідно, матеріали справи № 922/67/22 містять всі передбачені процесуальним кодексом заяви по суті справи, а відтак, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача та вважає за можливе розглянути справу по суті без повідомлення (виклику) учасників справи у відповідності до статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ "Максіма-рост" та заперечення ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки", об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

05 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" (як Постачальником) та Приватним акціонерним товариством "Сахновщинське імені М.О. Ключки" (як Покупцем) було укладено Договір поставки засобів захисту рослин № 05/05 (далі також Договір), в порядку та на умовах якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність у зумовлені даним Договором строки засоби захисту рослин (Товар), а Покупець зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити його вартість на умовах Договору.

Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю та загальна вартість зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що загальна ціна цього договору складається з загальної суми вартості товару, що поставляється, згідно із всіма видатковими накладними до договору, протягом терміну його дії.

За умовами пункту 3.3 Договору повна оплата поставленого Товару повинна буті здійснена Покупцем не пізніше 30 вересня 2021 року.

Покупець має право провести розрахунок за Товар на умовах 100% попередньої оплати вартості поставленого товару (пункт 3.4 Договору). Оплата за поставлений Товар, за умовами пункту 3.2 Договору, може проводитись Покупцем на підставі належним чином оформлених видаткових накладних або на підставі виставленого Постачальником рахунку-фактури.

Постачальник поставляє Товар шляхом одноразової поставки або поставки товару партіями, відповідно до видаткових накладних (пункт 4.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що доказом факту поставки товару є оформлені належним чином документи - видаткова накладна, товарно-транспортна накладна.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору ТОВ "Максіма-рост" було поставлено відповідачу засоби захисту рослин в асортименті, кількості та по цінам, зазначенім у видатковій накладній № РН-0000023 від 06.05.2021 та товарно-транспортній накладній № РН-0000023 від 06.05.2021 на суму 156 240,00 грн. Товар отримано Молошним Володимиром Григоровичем на підставі Довіреності № 14 від 29.04.2021. Відповідно, вказані накладні підписано представниками та скріплено печатками обох сторін, відтак товар було прийнято зі сторони відповідача без зауважень і заперечень.

Однак, вартість отриманого Товару ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" не оплатило, чим порушило грошове зобов`язання за Договором і на час розгляду справи заборгованість відповідача становить 156 240,00 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 6 866,00 грн., штраф в розмірі 156 240,00 грн. та 36% річних в розмірі 14 331,27 грн.. Обставини щодо стягнення суми основного боргу та вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Укладений сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Так, згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Враховуючи наведені положення цивільного законодавства, суд зазначає, що строк виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, які склалися між сторонами у даному випадку, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, а факт отримання товару є самостійною підставою для виникнення у покупця обов`язку негайно здійснити розрахунки, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

Водночас суд звертає увагу також на те, що пунктом 3.3 Договору чітко визначено обовязок Покупця оплатити поставленій Товар не пізніше 30.09.2021, а підписання видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом і фіксує факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Отже, строк оплати є таким, що настав 30 вересня 2021 року.

Згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що Приватне акціонерне товариство "Сахновщинське імені М.О. Ключки" в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростувало, жодних доказів оплати отриманого за Договором поставки № 05/05 від 05.05.2021 Товару не надало, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" в частині примусового стягнення з відповідача 156 240,00 грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Також згідно пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 договору визначено, що при порушенні термінів оплати по цьому договору, Покупець сплачує Постачальнику:

- пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла на момент виникнення та існування заборгованості через прострочення оплати) від загальної суми платежу, що не здійснений своєчасно (заборгованості) за кожний день прострочення;

- при порушенні термінів оплати більше ніж 10-ти календарних днів, Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 100% від суми поставленого Товару.

Враховуючи неналежне виконання ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" зобов`язань з оплати отриманого товару у встановлений договором поставки № 05/05 термін, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині застосування штрафних санкцій.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Відтак, у даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність згідно статті 625 ЦК України, у вигляді сплати процентів річних від простроченої суми.

У пункті 6.5 Договору сторони також погодили, що у разі невиконання Покупцем зобовязань щодо оплати отриманого товару, то відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості та інших штрафних санкцій 36% річних, які нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд зазначає, що вони не суперечать вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними. Відповідно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Максіма-рост" також в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 6 866,00 грн., штрафу в розмірі 156 240,00 грн. та 36% річних в розмірі 14 331,27 грн.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" заявило клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 0 (нуля), а також зменшення відсотків річних до 3%.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом суду, передбаченим статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України. Так, частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд звертає увагу на те, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Так, укладаючи з ТОВ "Максіма-рост" Договір поставки № 05/05 від 05.05.2021, який містить умови щодо стягнення штрафних санкцій у разі порушення строків оплати продукції ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки", як Покупцем, та беручи на себе відповідні зобов`язання відповідач, діючи вільно і на власний розсуд, мав усвідомлювати наслідки несвоєчасного проведення оплати Товару - нарахування пені, штрафу та 36% річних.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. При цьому слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Матеріали справи № 922/67/22, разом з тим, не містять доказів, які б давали підстави Суду скористатись своїм правом для зменшення розміру штрафних санкцій. Зокрема, відповідач протягом усього періоду існування простроченої заборгованості: не звертався до ТОВ "Максіма-рост" із проханням не нараховувати йому неустойку; не надавав документів та будь-яких належних доказів, які б засвідчували неможливість відповідача вчасно розрахуватися через існування об`єктивних та/або виняткових обставин; не звертався із проханням пролонгації боргу; не надавав документи та/або встановленої форми фінансові звіти, які б засвідчили той факт, що ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" перебуває у скрутному фінансовому становищі; не повідомляв про існування обставин, які вплинули на можливість вчасно розрахуватись за отриману продукцію, не надавав документи, що засвідчували б настання форс-мажорних обставин.

Поведінка боржника та його дії, на переконання Суду, не свідчать про добросовісність виконання свого обов`язку із оплати отриманої від позивача продукції, оскільки умови Договору та вимоги ТОВ "Максіма-рост" були проігноровані, а заборгованість на даний час все ще не погашено.

Крім того, зменшення штрафних санкцій до 0,00 грн. є значним, фактічно нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобовязання, що у свою чергу може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Також, позовна заява не містить позовних вимог, щодо стягнення завданих відповідачем збитків, а для застосування неустойки, оперативно-господарських санкцій достатньо факту господарського правопорушення.

Приймаючи до уваги наведені норми, беручи до уваги баланс інтересів сторін та враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання перед позивачем, не довів належними доказами виключних обставин для зменшення розміру неустойки, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" та зменшення погодженої у Договорі ставки процентів річних або ж звільнення його від відповідальності, передбаченої Законом.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги ТОВ "Максіма-рост" у даній справі задоволено в повному обсязі, а відтак витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 005,16 грн. покладаються на відповідача - ПрАТ "Сахновщинське імені М.О. Ключки" і підлягають стягненню на користь позивача.

Крім того, на виконання пункту 8 частини третьої статті 165 ГПК України, ТОВ "Максіма-рост" в позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому зазначено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 87 750,00 грн. Однак, відшкодування вказаних витрат позивач не заявляв, доказів на підтвердження розміру таких витрат до суду не подав, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх розподілу.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Так, відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" , відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до ст.26 Закону України Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.248 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 2, 13, 15, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Сахновщинське імені М.О. Ключки" (місцезнаходження: 64508, Харківська область, Сахновщинський район, с. Сугарівське; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" (місцезнаходження: 03065, м. Київ, вул. Козелецька, 24, офіс 10; ) суму основного боргу за Договором поставки № 05/05 від 05.05.2021 в розмірі 156 240,00 грн., пеню в розмірі 6 866,00 грн., штраф в розмірі 156 240,00 грн., 36% річних в розмірі 14 331,27 грн. та судовий збір в розмірі 5 005,16 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України.

Повне рішення складено "29" квітня 2022 р.

Суддя В.В. Рильова

Справа № 922/67/22