ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"13" квітня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/216/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглядаючи заяву Фізичної особи - підприємця

ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

(м.Андрушівка Житомирської області)

до Андрушівської міської ради Житомирської області (м.Андрушівка Житомирської

області)

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зупинення дії рішення Андрушівської міської ради Житомирської області №304 від 14.12.2021 про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд до закінчення розгляду справи в суді; зобов`язання Андрушівської міської ради Житомирської області надати дозвіл на реєстрацію права власності на кафе-магазин, площею 74,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та укласти договір оренди на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований кафе-магазин, площею 74,8 кв.м. та виготовлення паспорту прив`язки кафе-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, в порядку забезпечення позову до постановлення рішення по справі просить заборонити органам державної влади: Андрушівській міській раді Житомирської області та іншим органам державної влади вирішувати питання про знесення кафе-магазину площею 74,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Тобто, забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер і діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З вищевикладеного вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі №381/4019/18).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник вказує, що ОСОБА_1 має статус фізичної особи - підприємця і кафе-магазин площею 74,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у його користуванні, однак Андрушівська міська рада не надає дозволу на реєстрацію права власності за ним, не укладає договір оренди на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований кафе-магазин, площею 74,8 кв.м., та не надає дозвіл на виготовлення паспорту прив`язки кафе-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Пояснює, що існують вагомі підстави для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Андрушівській міській раді Житомирської області та іншим органам державної влади вирішувати питання про знесення кафе-магазину, оскільки їх невжиття може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Проте, всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України, позивачем у заяві про вжиття заходів щодо забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі, відповідно, не обґрунтовано підстав того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; враховуючи необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; проаналізувавши наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; зважаючи на необхідність запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, 136, 137, 140, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строк, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 14.04.2022.

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - у справу;

2 - заявнику - рек. з пов.