ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2022 р. Справа№ 925/858/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, м. Черкаси

на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 (повний текст складено 03.11.2021)

у справі № 925/858/21 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс", м. Черкаси

до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, м. Черкаси

про стягнення 59 992,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Каштан - Плюс" (далі - ТОВ "Каштан-Плюс", позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою в якій просить стягнути з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (далі - відповідач) 59992,76 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору поставки товару №27 від 05.10.2020 з яких: 26572,14 грн пеня, 27544,44 грн інфляційних втрат та 5876,18 грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач своїх зобов`язань по вказаному Договору належним чином не виконав. В подальшому рішенням Господарського суду Черкаської області від 04 березня 2021 року у справі №925/54/21 позов про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів задоволено повністю. Рішення набрало законної сили 04.06.2021 року і станом на 24.06.2021 виконане повністю.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі № 925/858/21 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь ТОВ "Каштан-Плюс" 26 572,14 грн пені, 5 876,18 грн 3% річних, 27 544,44 грн інфляційних, 2 270,00 грн витрат на оплату судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутність кошторисних призначень на виконання умов договору не свідчить про відсутність обов`язку сплати за спірними зобов`язаннями, а тому оскільки відповідач у визначений у договорі строк не розрахувався з позивачем, позовні вимоги ТОВ "Каштан-Плюс" про стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних за неналежне виконання судового рішення підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач 24.11.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі № 925/858/21, прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не з`ясовано обставин, що мають значення для справи, а саме місцевий господарський суд не врахував суттєву обставину для вирішення спору, що відповідач є органом місцевого самоврядування та має в своїй діяльності (в тому числі і господарській) керуватися нормами бюджетного законодавства. Скаржник зазначає, що здійснення платежів за рахунок бюджетних коштів без реєстрації бюджетних зобов`язань, за відсутності підтвердних документів та взяття зобов`язань без відповідних бюджетом асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених кодексом чи законом про Державний бюджет України згідно пунктів 20 і 23 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України визнається порушенням бюджетного законодавства.

Також скаржник вважає, що надані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу не є відповідними доказами та не підтверджують понесені витрати саме в судовій справі №925/858/21 в розумінні ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що оскаржуване рішення від 29.10.2021 було отримано ним 04.11.2021, що підтверджується матеріалами справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 справу № 925/858/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/858/21.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі № 925/858/21 до надходження до суду матеріалів справи.

28.12.2021 матеріали справи № 925/858/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 поновлено Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі № 925/858/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі № 925/858/21, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиція інших учасників справи.

01.02.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Також позивач у відзиві виклав клопотання про стягнення з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10000,00 грн та повідомив, що докази понесених судових витрат будуть надані у строки, встановлені процесуальним законом.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 05.10.2020 між ТОВ "Каштан-Плюс" (Постачальник) та відповідачем (Замовник) укладено Договір поставки товару №27 від (далі - Договір) та визначено строк дії Договору - до 31.12.2021 (п. 10.2 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 10.12.2020).

Відповідно до п 1.1 Договору, Постачальник взяв на себе зобов`язання поставити, а Замовник в порядку і на умовах, визначених Договором, взяв на себе зобов`язання прийняти й оплатити Постачальнику м`ясо (яловичина в/к, без кістки, свинина без кості, кури І гатунку, філе куряче, печінка ялова, язик) за ДК 021:2015 -15110000-2 - М`ясо (надалі - Товар).

Відповідно до п. 4.1 Договору, остаточний розрахунок за Товар Замовник зобов`язаний здійснити шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки Товару на умовах розділу 5 Договору.

Згідно п. 5.2 Договору, дата поставки Товару є дата підписання Замовником (або уповноваженим представником Замовника, відповідно до п. 5.5 Договору) накладної (накладних) у місці поставки Товару, вказаному у п. 5.1 Договору.

Пунктом 6.1 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплатити Постачальнику поставлений Товар.

На підставі Договору, з 09.12.2020 по 28.12.2020 Постачальником поставлений Товар на загальну суму 449 644,50 грн з ПДВ, що підтверджується підписаними Сторонами накладними.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 04.03.2021 у справі №925/54/21 за позовом ТОВ "Каштан - Плюс" до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про стягнення боргу за договором поставки товару №27 від 05.10.2020 позов задоволено повністю та стягнуто з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради 449644,50 грн основого боргу, 2083,53 грн пені, 520,88 грн 3% річних та 26783,73 грн судових витрат. Рішення набрало законної сили 04.06.2021.

Станом на 24.06.2021 рішення суду у справі №925/54/21 виконано повністю, стягнуто з відповідача суму основного боргу за Договором у розмірі 449644,50 грн, пеню у розмірі 2083,53 грн, 520,88 грн 3 % річних, 26783,73 грн судових витрат, що підтверджується платіжними дорученнями №1 від 24.06.2021 на суму 214 697,52 грн, №2 від 24.06.2021 на суму 1080,01 грн, №3 від 24.06.2021 на суму 232588,98 грн, №4 від 24.06.2021 на суму 2083,53 грн, №5 від 24.06.2021 на суму 520,88 грн, №6 від 24.06.2021 на суму 26783,73 грн.

Позивач на підставі п. 7.2 Договору, ч. 2 ст. 645 ЦК України, за порушення порядку та строків оплати вартості Товару за Договором, за період з 16.01.2021 по 23.06.2021 включно, нарахував відповідачу штрафні санкції, а саме: 26572,14 грн пені, 27544,44 грн інфляційних втрат та 5876,18 грн 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 566 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. 526 ЦК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За правилами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, а також пені за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування збитків, підтвердженого судовим рішенням.

Відповідач мав грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Господарського суду від 04.08.2021 у справі №925/54/21.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних за неналежне виконання судового рішення, є законним та узгоджується з зазначеними вище нормами матеріального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що здійснений позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за зазгальний період з 16.01.2021 по 23.06.2021 відповідно до положень ст. 549 та ч. 2 ст. 625 ЦК України є вірним і обґрунтованим, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягали задоволенню.

Щодо доводів скаржника, що здійснення платежів за рахунок бюджетних коштів без реєстрації бюджетних зобов`язань, за відсутності відповідних бюджетом асигнувань визнається порушенням бюджетного законодавства колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а тому посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання своїх грошових зобов`язань є безпідставними та не обґрунтованими.

За змістом частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з статтею 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

В силу приписів статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання (постанова Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі №908/1076/17).

Щодо доводів скаржника, що надані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу не є відповідними доказами та не підтверджують понесені витрати саме в судовій справі №925/858/21 в розумінні 126 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів зазначає наступне.

В якості доказів понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №05/01/2021 від 05.01.2021, який укладений між ТОВ "Каштан-Плюс" та Адвокатським об`єднанням "Сидоров та Партнери", згідно з пунктом 1.4 якого для безпосереднього вчинення дій, пов`язаних з наданням правової допомоги замовнику за даним договором виконавець має право залучати адвоката Лозу Ганну Петрівну (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 001286 від 15.05.2020, видане Радою адвокатів Черкаської області) (т.1, а.с.62).

Також надано позивачем додаткову угоду №10 до договору про надання правової допомоги №05/01/2021 від 27.06.2021. (т.1, а.с. 83).

Разом з цим в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі наданих послуг № 29 від 30.08.2021 та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лозою Г.П. в якому зазначено, що роботи адвокатом були надані в межах розгляду справи №925/858/21. (т.1, а.с. 84, 86).

Крім того в акті приймання-передачі наданих послуг №29 від 30.08.2021 та у детальному описі робіт (наданих послуг), зазначено, що загальна вартість виконаних робіт становить 10 000, 00 грн - правова допомога згідно з договором про надання правової допомоги №05/01/21 від 05.01.2021, в редакції Додаткової угоди №10.

Згідно платіжного доручення від 30.08.2021 № 1171 позивачем перераховано Адвокатському об`єднанню "Сидоров та Партнери" 10000,00 грн. за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги №05/01/21 від 05.01.2021, без ПДВ. (т.1, а.с. 85)

Приписами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат, зокрема, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин шостої та восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, передбачене частиною 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України поняття "істотне перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку" є оціночним і залежить від конкретних обставин справи. Вказана правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №922/3812/19.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Колегією суддів встановлено, що в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лозою Г.П. зазначено, що роботи адвокатом надані в межах розгляду справи №925/858/21.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен - таку право позицію викладено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 640/18402/19 постанова від 28.12.2020 року.

Отже, оскільки у договорі сторони визначили розмір гонорару адвоката, а відповідачем не надано суду будь-яких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 26 572,14 грн пені, 5 876,18 грн 3% річних, 27 544,44 грн інфляційних, 2 270,00 грн витрат на оплату судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі №925/858/21 про задоволення позову є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі №925/858/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2021 у справі №925/858/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/858/21 повернути Господарському суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир