ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 квітня 2022 року Справа № 903/25/22

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Плейтух О.В., розглянувши справу

за позовом Приватної агрофірми Дністер, Львівська область, м. Миколаїв

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВАПНО 2020, Волинська область, Рожищенський район, с. Пожарки

про стягнення 611 005,67 грн.

представники сторін в судове засідання не прибули;

Встановив: Позивач - Приватна агрофірма Дністер звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВАПНО 2020 про стягнення 611 005,67 грн., з яких: 535 000,00 грн. боргу, 17 001,88 грн. інфляційних втрат, 9 165,10 грн. 3% річних, 49 951,99 грн. неустойки та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 9156,48 грн. та 50 000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №53 від 01.04.2021, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 06.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.02.2022.

Ухвалою суду від 07.02.2022 відкладено підготовче засідання на 17.02.2022.

Ухвалою суду від 17.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 21.03.2022.

Ухвалою суду від 21.03.2022 відкладено розгляд справи на 11.04.2022.

Представники відповідача та позивача в судове засідання не прибули, хоча належним чином був повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції від 25.03.2022.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, та те, що п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність в матеріалах справи відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

01.04.2021 між Приватною агрофірмою Дністер та Товариством з обмеженою відповідальністю Вапно 2020 було укладено договір поставки №53, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити товар. Найменування, кількість та асортимент товару вказані у видаткових накладних Постачальника або у специфікаціях (надалі «Товар»), що при потребі додаються до договору. (а.с. 15-17).

Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що ціни на товар, що поставляються за цим договором, вказані у відповідних специфікаціях, або можуть визначатися у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.п 3.1 договору визначено, що поставка товару автотранспортом або залізничним транспортом постачальника на умовах DDP, або ж самовивозом покупця. Місце поставки вказується у відповідних специфікаціях або видаткових накладних. Строк поставки кожної партії товару погоджується сторонами в усній формі, або ж при потребі у відповідних специфікація до цього договору.

Відповідно до п.п. 4.1 договору покупець здійснює оплату відповідної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах та у порядку, визначених у відповідній специфікації чи рахунку фактурі та видатковій накладній до цього договору.

Згідно п.п 7.2. договору між сторонами встановлено, що у в випадку порушення строків оплати товару, встановлених цим Договором та Специфікацією поставки, Покупець сплачує Постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру неоплаченої вартості Товару за кожний день прострочення.

Відповідно до п.п 10.2. договору визначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання ними своїх зобов`язань.

Даний договір поставки №53 від 01.04.2021 підписаний уповноваженими сторонами і скріплений печатками юридичних осіб, в судовому порядку не оспорений, а відтак є дійсним та підлягає до виконання його сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом даного судового розгляду є стягнення заборгованості за поставлений товар на умовах договору №53 від 01.04.2021 на підставі видаткових накладних.

Як встановлено, на виконання зобов`язань, позивач поставив (передав у власність) відповідачу товар загальною вартістю 823127,50 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 16-72):

Видаткова накладна №від:на суму:
09.04.20213 914,40 грн.
113.04.20214 384,80 грн.
314.04.20214 250,40 грн.
414.04.20213 864,00 грн.
215.04.20213 864,00 грн.
315.04.20214 200,00 грн.
516.04.20213 864,00 грн.
716.04.20213 763,20 грн.
620.04.20214 032,00 грн.
321.04.20214 334,40 грн.
421.04.20213 964,80 грн.
029.04.20217 488,00 грн.
05.05.20216 768,00 грн.
05.05.20217 800,00 грн.
06.05.20215 232,00 грн.
07.05.20218 836,50 грн.
07.05.20215 246,00 грн.
07.05.20215 697,50 грн.
07.05.20214 945,00 грн.
07.05.20214 923,50 грн.
08.05.202110 083,50 грн.
08.05.20219 481,50 грн.
08.05.20219 911,50 грн.
08.05.20219 718,00 грн.
08.05.20219 202,00 грн.
08.05.20219 288,00 грн.
610.05.20218 772,00 грн.
110.05.20215 461,00 грн.
210.05.20215 826,50 грн.
310.05.20215 375,00 грн.
118.05.20215 181,50 грн.
218.05.20214 816,00 грн.
319.05.20215 138,50 грн.
019.05.20217 267,00 грн.
420.05.20214 149,50 грн.
120.05.20216 600,50 грн.
820.05.20219 094,50 грн.
321.05.20214 730,00 грн.
321.05.20219 395,50 грн.
921.05.20218 320,50 грн.
321.05.20219 159,00 грн.
421.05.20219 223,50 грн.
122.05.20219 223,50 грн.
322.05.20219 094,50 грн.
422.05.20219 460,00 грн.
522.05.20219 137,50 грн.
224.05.20214 751,50 грн.
624.05.20214 945,00 грн.
324.05.20219 180,50 грн.
424.05.20219 223,50 грн.
025.05.20219 309,50 грн.
125.05.20219 331,00 грн.
925.05.20219 223,50 грн.
025.05.20219 180,50 грн.
625.05.20217 353,00 грн.
725.05.20217 525,00 грн.
626.05.20215 138,50 грн.
727.05.20215 095,50 грн.
027.05.20217 912,00 грн.
127.05.20218 105,50 грн.
128.05.20215 267,50 грн.
329.05.20219 288,00 грн.
01.06.20219 417,00 грн.
01.06.20215 138,50 грн.
812.06.20219 331,00 грн.
212.06.20218 234,50 грн.
312.06.20214 945,00 грн.
314.06.20215 203,00 грн.
114.06.20218 772,00 грн.
214.06.20219 073,00 грн.
314.06.20215 052,50 грн.
115.06.20215 138,50 грн.
715.06.20219 094,50 грн.
415.06.20218 707,50 грн.
515.06.20218 449,50 грн.
615.06.20219 696,50 грн.
016.06.20215 117,00 грн.
116.06.20215 031,00 грн.
316.06.20218 127,00 грн.
717.06.20214 773,00 грн.
017.06.20219 567,50 грн.
117.06.20219 030,00 грн.
617.06.20219 567,50 грн.
717.06.20219 460,00 грн.
518.06.20219 331,00 грн.
618.06.20218 600,00 грн.
218.06.20218 191,50 грн.
418.06.20218 041,00 грн.
718.06.20219 481,50 грн.
818.06.20219 610,50 грн.
418.06.20219 352,50 грн.
519.06.20218 342,00 грн.
419.06.20214 622,50 грн.
119.06.20218 944,00 грн.
222.06.20219 460,00 грн.
923.06.20218 170,00 грн.
224.06.20217 245,50 грн.
424.06.20214 730,00 грн.
524.06.20215 203,00 грн.
825.06.20217 847,50 грн.
725.06.20217 998,00 грн.
625.06.20214 923,50 грн.
225.06.20218 406,50 грн.
126.06.20217 783,00 грн.
226.06.20217 740,00 грн.
428.06.20215 074,00 грн.
228.06.20218 428,00 грн.
328.06.20217 783,00 грн.
629.06.20218 535,50 грн.
729.06.20214 128,00 грн.
529.06.20218 041,00 грн.
430.06.20218 062,50 грн.
530.06.20218 664,50 грн.
230.06.20218 148,50 грн.

Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Судом встановлено, що відповідач, здійснив часткову оплату за поставлений товар, на загальну суму 288 127,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 73-83)

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 599, 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, сторонами укладено актом звірки взаємних розрахунків за період з 01 квітня по 09 грудня 2021 року, який підписаний та завірений їх печатками з якого слідує, що заборгованість становить у сумі 535 000 грн. (а.с.14-15).

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку про підставність позову в частині стягнення основного боргу у розмірі 535 000 грн., оскільки сума боргу підтверджується матеріалами справи та визнана відповідачем у відзиві.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на підставі п.7.2 договору 49 951,99 грн. неустойки, 17 001,88 грн. інфляційних втрат, 9 165,10 грн. 3% річних, суд виходив із такого.

Згідно п.п 7.2. договору між сторонами встановлено, що у в випадку порушення строків оплати товару, встановлених цим Договором та Специфікацією поставки, Покупець сплачує Постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру неоплаченої вартості Товару за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати і 3 % річних за своєю правовою природою не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 905/978/17, від 11.05.2018 у справі № 922/3087/17, від 26.04.2018 у справі №910/11857/17.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що позивачем помилково визначено більше днів простроченням, у зв`язку з чим останній подав уточнений розрахунок штрафних санкцій з якого слідує, що :

В періоді 1 (30.06.2021р.-25.07.2021р. включно) кількість днів прострочення становить 26 днів, а не як зазначено в розрахунку 28 (помилково включено 2 дні: 26 і 27 липня 2021р.)

Розрахунок боргу за період 1:

627 727,50 грн. х 3% : 365 дні х 26 дні = 1 341 грн.

В періоді 2 (27.07.2021р.-01.08.2021р. включно) кількість днів прострочення становить 6 днів, а не як зазначено в розрахунку 7 (помилково включено 02 серпня 2021р.)

Розрахунок боргу за період 2:

615 727,50 грн. х 3% : 365 дні х 6 дні = 303 грн.

В періоді 3 (02.08.2021р.-13.09.2021р. включно) кількість днів прострочення становить 43 дні, а не як зазначено в розрахунку 44 (помилково включено 14 вересня 2021р.)

Розрахунок боргу за період 3:

600 727,50 грн. х 3% : 365 дні х 43 дні = 2 123 грн.

В періоді 4 (14.09.2021р.-06.12.2021р. включно) кількість днів прострочення становить 84 дні, а не як зазначено в розрахунку 85 (помилково включено 07 грудня 2021р.)

Розрахунок боргу за період 4:

580 727,50 грн. х 3% : 365 дні х 84 дні = 4 009 грн.

В періоді 5 (07.12.2021р.-12.12.2021р. включно) кількість днів прострочення становить 6 дні, а не як зазначено в розрахунку 7 (помилково включено 13 грудня 2021р.)

Відповідно розрахунок боргу за період 5:

555 727,50 грн. х 3% : 365 дні х 6 днів = 274 грн.

В періоді 6 (13.12.2021 до 28.12.2021) 535 000,00 x 3 % x 16 : 365 : 100 = 703,56 грн.

Разом з тим, судом перевірено інфляційне збільшення та встановлено,

Отже, враховуючи вищевикладене, інфляційне збільшення в сумі 17 001,88 грн. за період 14.09.2021 до 07.12.2021 та 3% річних в сумі 8 753,56 грн. за період з 27.07.2021 по 28.12.2021 підставні та підлягають до задоволення. В частині стягнення 411,54 грн. -3% річних слід відмовити, як безпідставно заявленій.

Щодо розрахунку пені, судом перевірено та встановлено також, що позивачем помилково визначено більше днів простроченням, у зв`язку з чим останній подав уточнений розрахунок з якого слідує, що:

Розрахунок за період заборгованості 30.06.2021р.-22.07.2021р. включно (облікова ставка НБУ 7,50%).

627 727,50 грн. х 15% : 365 дні х 23 дні = 5933,31 грн.

Розрахунок за період заборгованості 23.07.2021р.-25.07.2021р. включно (облікова ставка НБУ 8%).

627 727,50 грн. х 16% : 365 дні х 3 дні = 825 грн.

Розрахунок за період заборгованості 27.07.2021р.-01.08.2021р. включно (облікова ставка НБУ 8%).

615 727,50 грн. х 16% : 365 дні х 6 днів = 1 619 грн.

Розрахунок за період заборгованості 02.08.2021р.-09.09.2021р. включно (облікова ставка НБУ 8%).

600 727,50 грн. х 16% : 365 дні х 39 дні = 10269,97 грн.

Розрахунок за період заборгованості 10.09.2021р.-13.09.2021р. включно (облікова ставка НБУ 8,5%).

600 727,50 грн. х 17% : 365 дні х 4 дні = 1 119 грн.

Розрахунок за період заборгованості 14.09.2021р.-06.12.2021р. включно (облікова ставка НБУ 8,5%).

580 727,50 грн. х 17% : 365 дні х 84 дні = 22 719 грн.

Розрахунок за період заборгованості 07.12.2021р.-09.12.2021р. включно (облікова ставка НБУ 7,50%).

555 727,50 грн. х 17% : 365 дні х 3 дні = 776,50 грн.

Розрахунок за період заборгованості 10.12.2021р.-12.12.2021р. включно (облікова ставка НБУ 9%).

555 727,50 грн. х 18% : 365 дні х 3 дні = 822 грн.

Розрахунок за період заборгованості 13.12.2021р.-28.12.2021р. включно (облікова ставка НБУ 9%).

535 000 грн. х 18% : 365 дні х 16 дні = 4221,37 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене неустойка в сумі 48 305,15 грн. за період з 30.06.2021р. по 28.12.2021р. не перевищує визначених ч.6 ст.232 ГК України 6 місяців підставна та підлягає до задоволення. В стягненні пені в розмірі 1 646,84 грн. слід відмовити, як безпідставно заявленій.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Позивач у заяві просить стягнути з відповідача на користь ПФ «Дністер» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000грн. в підтвердження понесених витрат долучив ордер на правову допомогу серія ВС № 1117571 від 30.12.2021.

Разом з тим, відповідач у відзиві просить суд зменшити витрати на правничу допомогу по справі №903/25/22 до суми 1000 грн., а також вказує, що відповідачем попередньо планується понести судові витрати пов`язані із наданням правничої допомоги в зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Судом встановлено, що адвокат Думич Наталія Богданівна надавала правову допомогу Приватній агрофірмі «Дністер» згідно ордеру серія ВС №1117571 від 30.12.2021 та договору про надання безоплатної правової допомоги за №13/12/21 від 13.12.2021, тобто безоплатно.

Договір за №13/12/21 від 13.12.2021 та інші докази про понесення позивачем фактичних адвокатських витрат до матеріалів справи не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1, п.1, ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Отже, згідно ст. 126 ГПК України, яка кореспондується із судовою практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, у разі якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для покладення на відповідача відшкодування витрат на правову допомогу понесених позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129,236, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вапно 2020 (45140, Волинська обл., Рожищенський район, с. Пожарки, вул. Центральна, 1А, ідентифікаційний код: 43552103) на користь Приватної агрофірми Дністер (81600, Львівська обл., м. Миколаїв, вул. Володимира Великого, буд.4, ) 609 060,59 грн., з них: 535 000 грн. основного боргу, 8 753,56 грн. трьох процентів річних, 17 001,88 грн. - інфляційне збільшення, 48 305,15 грн. пені, 9135,92 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

19.04.2022

Суддя В. М. Дем`як