ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Справа№ 910/18270/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Скирди В.Є. за ордером;

від відповідача: Куця О.В. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 (повний текст складено 28.08.2021)

у справі №910/18270/20 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістика-2"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістика-2" (далі - позивач, замовник) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Укрзалізниця, відповідач, перевізник), у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, поданої на виконання ухвали про залишення позову без руху, просило суд розірвати договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260 від 17.03.2020, укладений між відповідачем і позивачем, без застосування до позивача будь-яких штрафних санкцій та неустойки, передбачених положеннями пунктів 4.1.3 та 7.2 Додатку 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260 від 17.03.2020 (том 1 а.с.7-20, том 2 а.с.54-62).

В процесі розгляду справи позивач, заявою від 12.02.2021 (том 2 а.с.199-211), яка прийнята судом до розгляду, змінив предмет позову та просив суд:

1. Розірвати договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260, укладений між позивачем та відповідачем 17.03.2020 р., без застосування до позивача будь-яких штрафних санкцій та неустойки, передбачених положеннями пунктів 4.1.3 та 7.2 Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничних транспортом №8210260 від 17.03.2020 року.

2. Визначити наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору, шляхом:

- зобов'язання відповідача внести відповідні зміни до особового рахунку позивача №8210260 про зарахування коштів в розмірі, що дорівнює нарахованим та списаним штрафним санкціям до 25.11.2020р., а саме, зобов'язати відповідача внести зміни до особового рахунку позивача №8210260 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 15 894 144,00 грн;

- зобов'язання відповідача скасувати операції з нарахування неустойки на особовий рахунок позивача №8210260, нарахованих за невиконання погодженого замовленнями на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 31.07.2020 року за №41515562/2020-00011 та від 21.08.2020 року за №41515562/2020-00016 позивачем після 25 листопада 2020 року;

- заборони відповідачу здійснювати нарахування та списання з особового рахунку №8210260 позивача штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), передбачених положенням п.4.1.3 Додатку 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260 від 17.03.2020р.

Заява позивача про зміну предмета позову була прийнята судом до розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.03.2020 між сторонами, шляхом приєднання позивача до умов публічного договору, було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260, у квітні 2020 року відповідач підписав додаткову угоду про перевезення до договору, яка в подальшому трансформувалась в Додаток 1-8 до Договору. У серпні 2020 року (на період 08.2020 - 07.2021) ставка плати за користування вагоном (з узгодженими строками на 12 місяців, за договором) становила 584,00 грн на добу, а при разовому замовлені стандартна ставка плати становила 1136,00 грн за один вагон-зерновоз на добу. Вказані умови давали можливість позивачу взяти на себе зобов'язання по здійсненню замовленої кількості відправлень щомісяця протягом року та виконувати їх, оскільки він мав цінову (конкурентну) перевагу перед вантажовідправниками, які не укладали з Укрзалізницею такого договору і планували разово використовувати вагони за ставкою 1136 грн/доба. Проте, з вересня 2020 року відповідач суттєво зменшив розмір стандартної ставки за використання власних вагонів (до 450 грн/доба з лютого 2021), не змінивши розмір ставок за спірним договором, що призвело до взяття позивачем та іншими перевізниками, які уклали аналогічні договори, збиткових довгострокових зобов'язань з виконання планів перевезення за відсутності можливості внесення змін в умови договору та одностороннє застосування штрафних санкцій. Зазначені дії відповідача призвели до того, що у вересні-жовтні 2020 року з особового рахунку позивача відповідач в односторонньому порядку списав 15894144,00грн неустойки за не реалізацію погодженого обсягу перевезень.

Зміна відповідачем тарифної політики, яка мала місце після укладення договору, зумовила виникнення обставин, за яких подальше виконання договору порушує для позивача співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє його того, на що він розраховував при укладання договору, тому є підстави для розірвання договору, зобов'язання внести зміни у особовий рахунок позивача шляхом відновлення суми, списаної в якості неустойки, та заборони подальшого нарахування/списання штрафних санкцій.

Заперечуючи проти позову, відповідач (том 2 а.с.78-85, том 4 а.с.36-40, 75) посилався на те, що Укрзалізниця є одним з багатьох власників вантажних вагонів і має діяти на однакових з рештою ринкових умовах. Між сторонами був укладений договір про надання послуг від 13.02.2018, який передбачав право відповідача на зміну ставки за використання вагонів. У 2020 році сторонами було укладений спірний договір від 17.03.2020, яким також передбачено право односторонньої зміни ставки плати за використання власних вагонів перевізника, згодом укладено додаткову угоду, яку було трансформовано в Додаток 1-8 до договору, яким фактично замовникам надається можливість здійснювати замовлення за принципом: чим більший період перевезення за замовленням, тим нижче ставка плати за використання вагонів. Відповідачем були розглянуті два замовлення позивача на період 08.2020-07.2021 (на 495 зерновози) та 09.2020-08.2021 (на 1626 зерновози) за ставкою плати - 584 грн. і на момент подання замовлення стандартна ставка плати становила 1136,00 грн та з 05.09.2020 знижена до 1000 грн. Однак, Укрзалізниця не є монополістом на ринку надання в користування вагонів-зерновозів, її частка складає лише 35% в загальному обсязі перевезень, тому позивач мав можливість вільно обирати, в вагонах яких операторів замовляти перевезення. Позивачеві під час приєднання до договору було відомо про можливість відповідача змінювати ставку плати за використання вагонів перевізника, тому здійснюючи замовлення на отримання послуги перевезення, він діяв на власний комерційний ризик, отже, відсутні підстави для розірвання договору. Позивач мав право, одразу як йому стало відомо про зниження ставок з 05.09.2020, відмовитись від замовлених послуг, сплативши штрафні санкції у значно меншому розмірі, ніж вже нараховані, але лише 21.10.2020 позивач звернувся із вимогою розірвати Додаток 1-8 за згодою сторін, що свідчить про те, що причиною невиконання зобов'язань стали інші обставини, а не зміна стандартної ставки. Також заперечував проти прийняття заяви позивача про зміну предмету позову.

В процесі розгляду справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2020 року, яка набрала законної сили, були вжиті заходи забезпечення позову та заборонено відповідачу здійснювати списання з особового рахунку № 8210260 позивача штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), нарахованих за невиконання Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, укладеного між сторонами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Розірвано договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260, укладений між ТОВ"Укртранслогістика-2" та АТ "Українська Залізниця" 17.03.2020 року, без застосування до ТОВ "Укртранслогістика-2" будь-яких штрафних санкцій та неустойки, передбачених положеннями пунктів 4.1.3 та 7.2 Додатку № 1-8 до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260 від 17.03.2020 року.

Зобов`язано АТ "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку ТОВ "Укртранслогістика-2" №8210260 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 15 894 144,00 грн.

Зобов`язано АТ "Українська Залізниця" скасувати операції з нарахування неустойки на особовий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістика-2" №8210260, нарахованої за невиконання погодженого замовлення за отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 31.07.2020 року за №41515562/2020-00011 (повідомлення про погодження замовлення від 03.08.2020 року №УЗ-41515562/2020-00014) та від 21.08.2020 року за №41515562/2020-00016 (повідомлення про погодження замовлення від 27.08.2020 року №УЗ-41515562/2020-00017) ТОВ "Укртранслогістика-2" після 25 листопада 2020 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки умови договору не покладають на позивача обов'язок замовляти у відповідача послуги користування вагонами, в тому числі й на умовах Додатку 1-8 до договору; позивач самостійно ініціював взяття на себе зобов'язань, здійснивши замовлення послуги перевезення з узгодженими строками та обсягом у власних вагонах перевізника на умовах, визначених в Додатку 1-8; позивачу було відомо, що за умовами договору базова ставка плати за використання власного вагону перевізника може бути змінена Укрзалізницею; право перевізника на односторонню зміну ставки пов'язано з тим, що відповідач є одним з багатьох власників вантажних вагонів та має здійснювати свою діяльність на рівних конкурентних умовах; ставка плати за використання позивачем замовлених вагонів є незмінною і не залежить від зміни базової ставки за використання вагонів відповідача; відсутні підстави для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин (ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки укладаючи договір, позивач мав усвідомлювати можливість таких змін і прийняв на себе ризик невиконання умов замовлення; наявність Додатку 1-8 до договору не зобов'язує замовників замовляти послуги на таких умовах; відсутні підстави для розірвання Додатку 1-8 до договору на умовах, визначених нормами ст. 634 ЦК України; внаслідок невиконання позивачем зобов'язань за договором відповідачеві нанесені збитки в розмірі втраченого доходу від здійснення перевезень у власних вагонах перевізника, що становить 124918698 грн, розрахунок яких додано до скарги, а розмір неустойки має компенсаційний характер, тому відсутні підстави для звільнення позивача від відповідальності; заява про зміну предмету позову фактично змінює як предмет, так і підстави позову, тому суд повинен був відмовити у її прийнятті.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти доводів відповідача та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідачем до скарги додано розрахунок збитків, який не подавався суду першої інстанції і відсутні пояснення поважності їх ненадання; ряд підстав апеляційного оскарження є такими, що не заявлялись у суді першої інстанції; договір позивачем укладався під запевнення відповідача щодо економічної доцільності та вигідності довгострокових контрактів, оскільки замовники послуг отримували економічно вигідну різницю в 50% від розрахункової (базової стандартної) ставки, яка діяла відносно компаній, що не уклали такий договір; істотною зміною обставин є зменшення економічно вигідної різниці між стандартною ставкою та ставкою за погодженим замовленням, яка стала наслідком зменшення відповідачем стандартної ставки; посилання відповідача на неможливість пропорційного зменшення ставки за погодженими замовленнями не заслуговують на увагу; судом вірно встановлено, що зміна відповідачем тарифної політики зумовила виникнення обставин, за яких подальше виконання договору порушує для позивача співвідношення майнових інтересів сторін; посилання відповідача на зменшення обсягу перевезень у зв'язку із зниженням врожаю зернових, не стосується даного спору, оскільки позивач не посилався на ці обставини; зловживання відповідачем умовами договору не може бути віднесене до категорії підприємницького ризику позивача; відповідач гарантував економічну доцільність укладення Додатку 1-8, яка в подальшому ним була знівельована; відповідачем не доведено, що позивач, який приєднався до умов договору за Додатком 1-8, мав можливість брати участь у визначенні умов договору; у суді першої інстанції відповідач взагалі не зазначав про те, що він зазнає збитків, не надав докази обґрунтованості розрахунку суми неустойки і доказів на підтвердження розміру понесених ним збитків; відповідач сам вчинив дії, за яких настали обставини, що зумовили неналежне виконання зобов'язань; відповідач міг в будь-який момент розірвати договір та роздавати вагони за його "ринковими" тарифами іншим учасникам перевезень, проте, не зробив цього, бажаючи безпідставного збагачення за результатом зловживання положеннями договору; доводи відповідача про те, що позивачем було подано заяву про одночасну зміну предмета і підстав позову, не відповідають дійсності.

У відповіді на відзив відповідач заперечив проти доводів позивача, посилаючись на те, що здійснюючи замовлення послуг, позивач прийняв на себе ризик невиконання умов замовлення; позивач, посилаючись на поняття "презентація", "обіцянки", "гарантія", уникає посилань на договірні відносини сторін, які передбачають беззаперечне право Укрзалізниці на односторонню зміну базової ставки; умовами договору не передбачено такого поняття, як "економічно вигідна різниця", "вигода", "переваги", і не передбачено й пропорційного зменшення ставки за погодженим замовленням, оскільки вона є незмінною на весь строк дії замовлення, в чому й полягав зміст послуги; втрата "економічної вигоди" не може бути підставою для розірвання договору.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засідання підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

13 лютого 2018 року між ПАТ "Українська залізниця", як перевізником, та ТОВ "Укртранслогістика-2", як замовником, був укладений Договір №09359/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - Договір №09359/ЦТЛ-2018) (том 1 а.с.22-42), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Пунктом 12.2 Договору №09359/ЦТЛ-2018 визначено, що цей договір може бути розірваний за погодженням сторін чи на вимогу однієї із сторін договору з обов'язковим попередженням іншої сторони за 20 днів, шляхом направлення другій стороні листа та проекту додаткової угоди щодо припинення дії договору в паперовому або електронному вигляді. Розірвання договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, прийнятих ними до підписання додаткової угоди про припинення договору та повного завершення розрахунків за надані послуги. Договір вважається припиненим з моменту підписання сторонами додаткової угоди або з дати, зазначеної у додатковій угоді. У разі неотримання стороною, яка ініціювала припинення договору, протягом 20 днів підписаної додаткової угоди, договір вважається припиненим через 20 днів після отримання іншою стороною листа з пропозицією про припинення договору та проекту додаткової угоди. Датою отримання пропозиції про припинення договору вважається відмітка поштової служби на повідомленні про вручення рекомендованого листа.

03 березня 2020 року відповідачем направлено позивачу повідомлення про припинення (розірвання) договору надання послуг з 31.03.2020 включно та вказано, що подальше замовлення послуг з 01.04.2020 можливе за умовами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який розміщено на веб-сайті філії "ЦТЛ" АТ "Укрзалізниця" і вже доступний для укладання шляхом обміну електронними документами засобами АС Клієнт-УЗ . Додатком до повідомлення зазначені два примірника додаткової угоди про припинення договору про надання послуг. Повідомлення отримане позивачем 04.03.2020 (том 1 а.с.43).

16 березня 2020 року позивачем підписано Заявку про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладання Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №41515562/2020-001 від 12.03.2020, якою позивач, ознайомившись з оприлюдненим АТ "Укрзалізниця" на сторінці http://uz-cargo/com/ Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом станом на день подання цієї заяви, ознайомившись зі всією інформацією, необхідною для виконання Договору, визнає всі умови Договору та виражає волевиявлення укласти Договір в порядку, встановленому ст. 634 ЦК України (том 1 а.с.44).

17 березня 2020 року відповідачем направлено позивачу Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-41515562/2020-001 від 12.03.2020, яким засвідчено прийняття від замовника Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору.

Таким чином, 17 березня 2020 року між сторонами був укладений Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, шляхом приєднання позивача до запропонованих відповідачем умов договору.

31 березня 2020 року відповідачем направлено позивачу повідомлення, в якому вказано про відкликання раніше направленого повідомлення про припинення договору, та повідомлено про припинення (розірвання) договору надання послуг з 31.05.2020 включно та вказано, що подальше замовлення послуг з 01.06.2020 можливе за умовами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який розміщено на веб-сайті філії "ЦТЛ" АТ "Укрзалізниця" і вже доступний для укладання шляхом обміну електронними документами засобами АС Клієнт-УЗ . Додатком до повідомлення зазначені два примірника додаткової угоди про припинення договору про надання послуг. Повідомлення отримане позивачем 07.04.2020 (том 1 а.с.46).

04 травня 2020 року відповідачем оприлюднена редакція (вводиться в дію 05 та частково 21 вересня 2020 р.) Договору про надання послуг з організації вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (том 1 а.с.48-107), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов'язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 1.5. Договору договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Пунктами 1.6, 1.7 Договору визначено, що договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.

Розділами 2-12 Договору сторони узгодили ціну права та обов'язки сторін, вартість послуг, порядок проведення розрахунків, відповідальність сторін, обставини непереборної сили, вирішення спірних питань, додаткові умови, строк дії Договору тощо.

Зокрема, відповідно до п.2.1.1 Договору замовник зобов'язаний надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (далі - Система планування перевезень) з проставленням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності.

Також, згідно з п.2.1.14 Договору замовник зобов'язаний самостійно та регулярно ознайомлюватись з змінами до Договору, направленими перевізником документами та повідомленнями, іншою інформацією щодо надання послуг, розміщеними в інформаційних системах перевізника.

Пунктом 9.2 Договору встановлено, що укладенням Договору сторони визнають припинення Попередньо укладених договорів про надання послуг, але не раніше дати введення Договору в дію відповідно до п. 12.1 Договору.

Зміни (доповнення) до Договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП.

Зміни до Договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до Договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення.

Зміни до Договору поширюються на всіх осіб, що приєдналися до Договору. В окремих випадках, за заявою Замовника допускається вступ в дію змін до Договору раніше, ніж визначено вище.

Якщо Замовник не згоден з внесеними Перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до Договору в порядку передбаченому п. 9.3. Договору або з власної ініціативи припинити дію Договору у відносинах з ним.

Замовлення та / або отримання послуг та / або їх оплата за Договором засвідчує повну згоду Замовника з Договором та змінами до нього (п.9.4 Договору).

Пунктом 12.1 Договору визначено, що договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення Замовника умови Договору застосовуються до відносин з Замовником, які виникли між Сторонами до його укладення та введення в дію.

Договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: за згодою Сторін; за ініціативи однієї з Сторін. Ініціатива Перевізника про припинення Договору має бути мотивованою; з підстав визначених законодавством (п. 12.2 Договору).

Згідно п. 12.3 Договору з ініціативи однієї з Сторін Договір вважається припиненим (розірваним) у відносинах з нею через 20 днів з моменту направлення протилежній Стороні відповідного повідомлення але не раніше завершення надання всіх послуг, яке розпочато і не завершено, в частині таких послуг.

Дію додаткових умов до Договору може бути припинено в односторонньому порядку шляхом направлення однією Стороною іншій Стороні повідомлення про їх припинення. У такому випадку дія відповідного додатку вважається припиненою через 10 днів з дня направлення відповідного інформаційного повідомлення Стороною, що ініціювала припинення (п. 12.4 Договору).

Додатками до Договору, які є його невід'ємною частиною, є: 1-1 "Ставки плати за додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів що надаються за вільними тарифами", 1-2 "Ставки плати, коефіцієнти та умови платежів", 1-3 "Умови організації перевезення вантажів на власних транспортерах перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад", 1-4 "Умови накопичення вагонів", 1-5 "Умови продажу послуг з використання вагонів АТ "Укрзалізниця" із застосуванням ЕТС "ProZorro.Продажі", 1-6 "Умови при здійсненні замовником публічної (державної закупівлі) послуг", 1-7 "Умови надання послуги подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції", 2-1 - 2-11, та інші додатки, оприлюднені перевізником.

Позивач вказує, що з квітня 2020 року Укрзалізниця запровадила Додаткову угоду про перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника до Договору про надання послуг та розпочала прийом замовлення щодо отримання даних послуг, яка в подальшому трансформувалась в Додаток 1-8 "Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника" до Договору (том 1 а.с.90-98, 168-176).

Відповідно до п. 2.1 Додатку № 1-8 перевізник надає замовнику послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника (узгоджена щомісячна кількість вагонів визначеного роду рухомого складу протягом узгодженого сторонами строку надання послуги), надалі в цьому Додатку до Договору - послуга. Замовник здійснює оплату такої послуги відповідно до умов цього Додатку до Договору.

Згідно п. 2.2 Додатку № 1-8 сторони домовились, що у випадку надання такої послуги, до відповідних відносин застосовуватимуться спеціальні умови цього Додатку до Договору, які матимуть пріоритет над умовами Договору. Умови Договору, не визначені цим Додатком до Договору, застосовуватимуться в частині, що не суперечить цьому Додатку до Договору.

29 травня 2020 року відповідачем направлено позивачу повідомлення, в якому вказано про відкликання раніше направленого повідомлення про припинення договору, та повідомлено про припинення (розірвання) договору надання послуг з 30.06.2020 включно та вказано, що подальше замовлення послуг з 01.07.2020 можливе за умовами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який розміщено на веб-сайті філії "ЦТЛ" АТ "Укрзалізниця" і вже доступний для укладання шляхом обміну електронними документами засобами АС Клієнт-УЗ . Додатком до повідомлення зазначені два примірника додаткової угоди про припинення договору про надання послуг. Повідомлення отримане позивачем 03.06.2020 (том 1 а.с.47).

04 червня 2020 року відповідач, в рамках Договору, запровадив нову/додаткову послугу, а саме, перевезення вантажів з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника, за посиланням http://uz-cargo.com/news.html#n201102, та розпочав чергове приймання замовлень вантажовідправників на отримання даної послуги з 27.07.2020 року, про що було розміщено інформацію на офіційному веб-сайті АТ "Укрзалізниця".

Позивач вказує, що згідно офіційної презентації послуги довгострокових вагонів, розміщеної на веб-сайті http://uz-cargo.com, відповідач наголошував, що замовники даної послуги отримають здешевлення плати за використання вагону-зерновозу перевізника (відповідача) до 50% від розрахункової (загальної ставки за користування вагонами відповідача, яка становила 1136 грн), а довгострокові договори вигідні для всіх учасників перевезення залізницею, оскільки клієнт отримує гарантовану ціну на весь період, яка зменшується пропорційно терміну контракту (том 2 а.с.222-226). Тобто, як наголошує позивач, саме виходячи з вказаних обставин та економічної вигоди він погодився на укладення з відповідачем додаткової угоди до Договору.

31.07.2020 позивачем підписано Замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 31.07.2020 №41515562/2020-00011, яким позивач, відповідно до Договору про надання послуг від 17.03.2020 №8210260, надав замовлення перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами: початок періоду - 08.2020; завершення - 07.2021; кількість місяців - 12; тип рухомого складу - зерновий; щомісячна кількість рухомого складу - 700 (том 1 а.с.179).

03.08.2020 відповідачем підписане Повідомлення про погодження вказаної заявки, щомісячна кількість рухомого складу встановлена в розмірі - 495 вагони, ставка плати за використання вагону перевізника - 584 грн (том 1 а.с.180).

У серпні 2020 року відповідачем на веб-сайті Центру транспортної логістики опубліковано оголошення про прийом замовлень на перевезення за довгостроковими контрактами на вересень 2020 (а.с. 181).

26.08.2020 позивачем підписано Замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 21.08.2020 №41515562/2020-00016, яким позивач, відповідно до Договору про надання послуг від 17.03.2020 №8210260, надав замовлення перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами: початок періоду - 09.2020; завершення - 08.2021; кількість місяців - 12; тип рухомого складу - зерновий; щомісячна кількість рухомого складу - 2440 (том 1 а.с.177).

27.08.2020 відповідачем підписане Повідомлення про погодження вказаної заявки, щомісячна кількість рухомого складу встановлена в розмірі - 1626 вагони, ставка плати за використання вагону перевізника - 584 грн (том 1 а.с.178).

04 вересня 2020 року відповідачем на веб-сайті Центру транспортної логістики опубліковано оголошення про зміни в договір про надання послуг з організації залізничних перевезень, в якому зазначено про новий розмір ставок плати за використання власних вагонів та, зокрема, встановлено наступну ставку для зерновозів з 05.09.2020 - 800 грн на день (том 1 а.с.182-183).

30 вересня 2020 року відповідачем оприлюднена нова редакція (вводиться в дію 01.10.2020) Договору про надання послуг з організації вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (том 1 а.с.108-107).

Група народних депутатів 30.09.2020 направили депутатське звернення Прем'єр міністру України, Міністру інфраструктури України та Укрзалізниці, в якому просили вжити заходи, спрямовані на забезпечення рівних умов надання послуг з перевезення вантажів (том 1 а.с.186-188).

Міністерство інфраструктури України, у відповідь на вказане депутатське звернення, повідомило, що Укрзалізниця, як і інші власники рухомого складу, формує плату за використання власних вагонів на ринкових умовах (том 1 а.с.189-190).

19 жовтня 2020 року відповідачем на веб-сайті Центру транспортної логістики опубліковане оголошення про зміни в договір про надання послуг з організації залізничних перевезень, в якому зазначено про новий розмір ставок плати за використання власних вагонів та, зокрема, встановлено наступну ставку для зерновозів з 20.10.2020 по 18.11.2020 - 650 грн на день, з 19.11.2020 по 31.12.2020 - 800 грн на день. 13.11.2020 продовжено дію ставки в розмірі 650 грн до 31.12.2020 (том 1 а.с.184-185).

Також у жовтні 2020 року позивач та п'ять інших підприємств, направили Укрзалізниці лист "Щодо послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами", в якому просило розірвати укладений Додаток 1-8 "Умов надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника" за згодою сторін шляхом укладення відповідної додаткової угоди без застосування до замовника штрафних санкцій (том 1 а.с.191-193).

Відповідач листом від 12.11.2020 повідомив, що умови припинення зазначеної вище послуги з окремими замовниками встановлені в п.4.1.3 Додатком 1-8 до Договору (а.с.194).

У зв'язку із тим, що позивачем, внаслідок зміни тарифів, не реалізовано погоджений обсяг перевезень, відповідачем за вересень 2020 року нараховані штрафні санкції (неустойка) в розмірі 8 278 200,00 грн, за жовтень 2020 року нараховані штрафні санкції (неустойка) в розмірі 7 615 944,00 грн і вказані кошти були списані з особового рахунку позивача, що підтверджується роздруківками щодо стану особового рахунку, актами наданих послуг та зведеними відомостями (том 1 а.с.195-209).

Позивач також вказує, що ним була направлена відповідачу пропозиція про розірвання договору (том 1 а.с.211-216), яка була залишена без задоволення.

У зв'язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати спірний договір від 17.03.2020, а також застосувати наслідки розірвання договору шляхом зобов'язання відповідача внести зміни до особового рахунку позивача (відновлення на ньому грошової суми в розмірі 15 894 144,00 грн, списаної в якості штрафних санкцій за жовтень-листопад 2020 року), зобов'язання скасувати операції з нарахування неустойки та заборонити відповідачу здійснювати нарахування та списання з особового рахунку позивача штрафних санкцій, передбачених положеннями п.4.1.3. Додатку 1-8 до Договору.

Підставою для розірвання договору позивач зазначив істотну зміну обставин, оскільки на момент укладання спірного договору ставка плати за використання власних вагонів перевізника (Укрзалізниці) становила 1136 грн за добу (при разовому замовленні перевезення) і у презентації щодо укладання довгострокових контрактів було зазначено про здешевлення послуги до 50% від розрахункової - 584 грн за добу, при замовленні на 12 місяців (том 2 а.с.222-226), тому позивач і уклав спірний договір, однак у подальшому відповідач зменшив ставку плати за разове перевезення - до 800 грн з 05.09.2020, до 650 грн (з 20.10.2020), до 550 грн з 01.01.2021 та до 450 грн з 01.02.2021 (том 1 а.с.217-221), не зменшивши при цьому розмір ставки за довгостроковими контрактами, внаслідок чого виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Заперечуючи проти позову, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, відповідач наголошував на тому, що відсутні підстави для розірвання договору, оскільки він має право на зміну ставки плати за використання вагонів в односторонньому порядку, позивач усвідомлював можливість зміни такої ставки, діяв на власний комерційний ризик та має право вільно обирати потрібні йому послуги з переліку, запропонованого перевізником. Укрзалізниця не є монополістом на ринку надання в користування власних вагонів, ринкові ціни на зерновози інших операторів почали знижуватись у жовтні 2019 року з 1415 грн за добу до 210 грн в травні 2020 року, що підтверджується інформацією про кількість рухомого складу та динамікою навантаження і плати (том 4 а.с.41-42), тому відповідачем було прийняте рішення про зниження ставок плати.

За наслідком розгляду даного спору, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для розірвання договору та застосування наслідків його розірвання у вигляді відновленні на особовому позивача суми списаних штрафних санкцій і скасування операції з нарахування неустойки на особовий рахунок позивача, тому визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про заборону відповідачу здійснювати нарахування та списання з особового рахунку позивача штрафних санкцій, то за висновком суду, вона не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання договору, тому рішення в цій частині підлягає зміні, з наступних підстав.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно сталих позицій Верховного Суду, саме на суд покладено обов'язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та, відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони") визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову само по собі не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 86 постанови від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/19 зазначила, що самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов'язки сторін у справі виникли на підставі Договору №09359/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 13 лютого 2018 року та Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 17.03.2020.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання, які є предметом розгляду даної справи, розробляються Укрзалізницею, остання має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (стаття 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно із статтею 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Матеріалами справи підтверджується, що шляхом накладення електронного підпису позивач підписав як Договір №09359/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 13 лютого 2018 року, так і Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8210260 від 17.03.2020, що не заперечується обома сторонами.

Частинами 2, 3 статті 634 ЦК України встановлено, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред'явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Отже, наведеними нормами статті 634 ЦК України встановлений особливий порядок розірвання договору приєднання за ініціативною сторони, яка приєдналась до договору, однак не врегульований порядок розірвання договору за ініціативою сторони, яка надала договір для приєднання.

За загальним правилом, визначеним у частині 1 статті 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 12.2 Договору №09359/ЦТЛ-2018 визначено, що цей договір може бути розірваний, у тому числі, на вимогу однієї із сторін договору з обов'язковим попередженням іншої сторони за 20 днів, шляхом направлення другій стороні листа та проекту додаткової угоди щодо припинення дії договору в паперовому або електронному вигляді. Розірвання договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, прийнятих ними до підписання додаткової угоди про припинення договору та повного завершення розрахунків за надані послуги. Договір вважається припиненим з моменту підписання сторонами додаткової угоди або з дати, зазначеної у додатковій угоді. У разі неотримання стороною, яка ініціювала припинення договору, протягом 20 днів підписаної додаткової угоди, договір вважається припиненим через 20 днів після отримання іншою стороною листа з пропозицією про припинення договору та проекту додаткової угоди. Датою отримання пропозиції про припинення договору вважається відмітка поштової служби на повідомленні про вручення рекомендованого листа.

Матеріалами справи підтверджується, що 03 березня 2020 року відповідачем направлено позивачу повідомлення про припинення (розірвання) договору надання послуг з 31.03.2020 включно та вказано, що подальше замовлення послуг з 01.04.2020 можливе за умовами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який розміщено на веб-сайті філії "ЦТЛ" АТ "Укрзалізниця" і вже доступний для укладання шляхом обміну електронними документами засобами АС Клієнт-УЗ . Додатком до повідомлення зазначені два примірника додаткової угоди про припинення договору про надання послуг. Повідомлення отримане позивачем 04.03.2020.

У матеріалах справи відсутні докази підписання додаткової угоди про розірвання Договору №09359/ЦТЛ-2018, однак після отримання вказаного повідомлення сторонами укладено Договір №8210260 від 17.03.2020, а тому, за висновком апеляційного господарського суду, Договір №09359/ЦТЛ-2018 є припиненим з 31.03.2020, як зазначено у повідомленні про припинення (розірвання) цього договору.

Пунктами 12.2, 12.3 Договору №8210260 від 17.03.2020 визначено, що договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: за згодою Сторін; за ініціативи однієї з Сторін. Ініціатива Перевізника про припинення Договору має бути мотивованою; з підстав, визначених законодавством (п. 12.2 Договору). З ініціативи однієї з Сторін Договір вважається припиненим (розірваним) у відносинах з нею через 20 днів з моменту направлення протилежній Стороні відповідного повідомлення, але не раніше завершення надання всіх послуг, яке розпочато і не завершено, в частині таких послуг.

29 травня 2020 року відповідачем було направлено позивачу повідомлення, в якому вказано про відкликання раніше направленого повідомлення про припинення договору, та повідомлено про припинення (розірвання) договору надання послуг з 30.06.2020 включно та вказано, що подальше замовлення послуг з 01.07.2020 можливе за умовами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який розміщено на веб-сайті філії "ЦТЛ" АТ "Укрзалізниця" і вже доступний для укладання шляхом обміну електронними документами засобами АС Клієнт-УЗ . Додатком до повідомлення зазначені два примірника додаткової угоди про припинення договору про надання послуг. Повідомлення отримане позивачем 03.06.2020.

Частиною 3 статті 651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Ні умовами укладених сторонами Договорів, ні чинним законодавством, не передбачено право сторони договору на "відкликання повідомлення про припинення договору", тому, за висновком апеляційного господарського суду, спірний Договір №8210260 від 17.03.2020 є розірваним в односторонньому порядку за ініціативою Укрзалізниці з 30.06.2020.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що після отримання повідомлення про розірвання договору сторони уклали новий договір.

У постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №911/1442/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Аналогічний висновок також викладено Верховним Судом у справах №910/16750/18, №911/991/19, №904/2903/20.

Таким чином, оскільки розірвати можна лише договір, який діє, вимога позивача про розірвання договору №8210260 від 17.03.2020, який на момент звернення до суду припинив свою дію з ініціативи відповідача, є необґрунтованою, а отже такою, що не підлягає задоволенню, тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до частин 2, 3 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Частиною 1 пункту 62 Статуту залізниць України регламентовано, що порядок розрахунків за надані залізницею послуги здійснюється згідно з чинним законодавством.

Таким законодавством є, зокрема, Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила №644).

Відповідно до п.1.1 Правил №644 платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Розрахунки векселями можуть здійснюватися тільки через управління залізниць згідно з діючим законодавством.

За умовами вищевказаних договорів розрахунки за ними здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" і одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника.

У відповідності до п.2.6 Правил №644 розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем, згідно положень п. 7.2. Додатку 1-8 до Договору №8210260 від 17.03.2020, були нарахуванні та списанні з особового рахунку позивача у жовтні та листопаді 2020 року штрафні санкції (неустойка) в загальній сумі 15 894 144,00 грн. за невиконання погоджених замовлень в частині не реалізації погодженого обсягу перевезень за узгодженими строками та обсягами.

Оскільки апеляційним господарським судом встановлено, що Договір №8210260 від 17.03.2020 є розірваним з 30.06.2020, нарахування вказаних штрафних санкцій та списання грошових коштів з особового рахунку позивача за умовами розірваного договору є неправомірним.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права щодо внесення зміни до особового рахунку ТОВ "Укртранслогістика-2" №8210260 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 15 894 144,00 грн відповідатиме способам захисту, як визначеним спеціальним нормами права (п. 62 Статуту залізниць України та Правилам №644), так і узгоджуватиметься із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а тому ця позовна вимога є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 914/873/17 та від 30.01.2020 у справі №910/9794/18.

Позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача скасувати операції з нарахування неустойки, нарахованої за невиконання позивачем погоджених замовлень на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 31.07.2020 року та від 21.08.2020 року після 25 листопада 2020 року (з дати ухвали про забезпечення позову у справі №910/18270/20), враховуючи вищевикладені висновки суду, також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про заборону відповідачу здійснювати подальше нарахування та списання з особового рахунку позивача штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), передбачених положенням п. 4.1.3. Додатку № 1-8 до Договору, то, за вірним висновком суду першої інстанції, вона не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, обґрунтовані тим, що заява про зміну предмету позову фактично змінює як предмет, так і підстави позову, тому суд повинен був відмовити у її прийнятті, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки вказана заява не змінювала підстав позову, подана з додержанням норм процесуального закону, тому була правомірно прийнята судом до розгляду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Однак, з огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2021 року в частині розірвання договору прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи та, відповідно, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому згідно положень частин 1, 4 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної і резолютивної частини відповідно до даної постанови.

Відповідно до ч.14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним господарським судом змінено рішення суду першої інстанції, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього по сплаті судового збору за подання позовної заяви пропорційно розміру (кількості) задоволених позовних вимог, а судові витрати, пов'язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2021 року, виклавши його мотивувальну частину відповідно до даної постанови та виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістика-2" (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, оф.815, ) № 8210260 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 15894144,00 грн. (п'ятнадцять мільйонів вісімсот дев'яносто чотири тисячі сто сорок чотири грн.00 коп.)

3. Зобов`язати Акціонерне Товариство "Українська Залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) скасувати операції з нарахування неустойки на особовий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістика-2" (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, оф.815, ) №8210260, нарахованої за невиконання погодженого замовленнями за отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 31.07.2020 року за №41515562/2020-00011 (повідомлення про погодження замовлення від 03.08.2020 року №УЗ-41515562/2020-00014) та від 21.08.2020 року за №41515562/2020-00016 (повідомлення про погодження замовлення від 27.08.2020 року №УЗ-41515562/2020-00017) Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістика-2" після 25 листопада 2020 року.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістика-2" (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, оф.815, ) судовий збір у сумі 4 540,00 грн. (чотири тисячі п'ятсот сорок грн. 00 коп.)."

3. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.05.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук