РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2022Справа № 910/19235/21
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення 47 600,70 грн

Суддя Борисенко І.І.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (далі - відповідач) про стягнення 47 600,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1604-21-00004 від 03.03.2021 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Renault" реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/19235/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23.12.2021 відповідач подав відзив на позову заяву, згідно якого заперечував проти позову. Звернув увагу, що позивачем при розрахунку страхової виплати, а також заявлення відповідної суми у даному спорі не застосовано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу. Надав суду підготовлений на його замовлення висновок щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу застрахованого ТЗ.

29.12.2021 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути з відповідача 36 194,78 грн., з огляду на застосування коефіцієнту зносу (46,00 %).

Відповідно до п. 2.ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, отже має місце нова ціна позову - 36 194,78 грн., виходячи з якої й вирішується спір по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 між ПАТ "СК "Українська страхова група", як страховиком, та ТОВ "Карабінер - Реагування", як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1604-21-00004, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України пов`язані з: володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем марки "Renault" реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

Згідно договору до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 04.03.2021 по 03.03.2022.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.07.2021 серії ДПР18 №166273, гр. ОСОБА_1 06.07.2021 року приблизно о 18:10 год. в Одеській обл., Овідіопольський район, с. Царське село, вул. Григорьєва, 22/11 перехрестя з вул. Хуторська, керуючи автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу автомобілю «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху України.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.09.2021 у справі № 509/3510/21 встановлено порушення гр. ОСОБА_1 вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

08.07.2021 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку-фактури, виставленого ФОП Черкес І.С., №ИС-00000613 від 19.07.2021 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки " Renault" реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 49 700,70 грн.

20.07.2021 позивачем був складений та підписаний страховий акт №ПСКА-11875, згідно з яким пошкодження транспортного засобу марки " Renault " реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 47 600,70 грн.

На підставі складеного страхового акта №ПСКА-11875 від 20.07.2020 та розрахунку суми страхового відшкодування від 20.07.2021 позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1604-21-00004 від 03.03.2021, перерахував на рахунок - ФОП Черкес Івана Степановича суму страхового відшкодування в розмірі 47 600,70 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №18958 від 20.07.2021.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" підставою для набуття позивачем права вимоги щодо виплати страхового відшкодування (в порядку заміни кредитора в зобов`язанні) є факт фактичної виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки "Hyundai" реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло пошкодження автомобіля марки "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 та знаходився під його керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_1 встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1 , відшкодовується ОСОБА_1 , як особою, яка на законних підставах керувала транспортним засобом марки "Hyunday", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Доказів наявності вини інших осіб в ДТП, що відбулася 06.07.2021 суду не надано.

Під час розгляду справи встановлено, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений полісом №201330300 предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "Hyunday" реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем марки " Hyunday ", реєстраційний номер НОМЕР_2 на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля застрахована відповідачем у справі.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс № 201330300) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивач направив на адресу відповідача заяву вих.№11/20787 від 28.07.2021 про виплату страхового відшкодування.

Однак відповідач у встановлений законом строк відшкодування не здійснив.

Як вказувалось судом вище, позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, шляхом зменшення суми страхового відшкодування на розмір коефіцієнту зносу застрахованого транспортного засобу, у сумі 36 194,78 грн.

Згідно вказаної заяви позивач погоджується з наданим відповідачем висновком щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) для складників колісного транспортного засобу Renault duster НОМЕР_1 від 16.12.2021, складеного суб`єктом оціночної діяльності Воротняком Ю.В., згідно якого коефіцієнт зносу застрахованого ТЗ складає Ез=0,46 %.

Отже, спору щодо визначення коефіцієнту зносу транспортного засобу Renault duster НОМЕР_1 - 0,46 % сторони не мають.

Відповідно до п.8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз=Ср+см+Сс х(1-Ез), де:

Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу

Ср - вартість ремонтно - відновлювальних робіт

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів

Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту.

Отже, Сврз=16 290,00+4 050,00 +29 360,70*(1-0,46)= 36 194,78 грн.

Таким чином, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля Renault duster НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні 0,46 складає 36 194,78 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом №201330300 розміри лімітів відповідальності (130000,00 грн) та франшизи (0,00 грн), суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 36 194,78 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статтей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача повністю.

Крім того, просить суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Частиною 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №1 від 05.11.2018, укладеного між ПАТ "СК "Українська страхова група" (далі - клієнт) та Адвокатським бюро "Гедз" (далі - адвокатське об`єднання), копію додатку №4 від 09.09.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги, акт виконаних робіт від 11.01.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги №1 від 05.11.2018, платіжне доручення №3889 від 18.11.2021 на суму 27000,00 грн, а також свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6153 від 09.08.2018 на ім`я Гедз Ю.В., яка і підписувала позовну заяву.

Згідно пункту 1.1 договору №1 від 05.11.2018 клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 5.1 договору сторони встановили, що за надання правової (правничої) допомоги адвокатським бюро, клієнт оплачує гонорар, розмір якого визначається додатком до договору, який є його невід`ємною частиною.

В додатку №4 від 09.09.2020 до договору №1 від 05.11.2018 сторони погодили, що: "на виконання п.5.1 розділу 5 договору про надання правничої допомоги №1 від 05.11.2018 за надання правової (правничої) допомоги адвокатським бюро у справах, де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 3000 (три тисячі) грн 00 коп за кожну справу. Клієнт перераховує гонорар адвокатському бюро не пізніше 3-х (трьох) робочих днів після надання адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього".

Для виконання послуг, передбачених пунктом 1.1 вищезазначеного договору уповноважено адвоката Гедз Ю.В.

Судом встановлено, що Гедз Юлія Володимирівна є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6153 від 09.08.2018.

17.11.2021 між клієнтом та адвокатським бюро підписано акт виконаних робіт до договору №1 від 05.11.2018, яким підтвердили приймання-передачу послуг на суму 27000,00 грн, а саме: за проведення консультацій з клієнтом, за вчинення підготовчих дій, за підготовку та подання позовної заяви, в тому числі за подання позовної заяви по страховій справі - ПСКА-11875, за договором страхування №28-1604-21-00004, страхувальник ТОВ "Карабінер - Реагування", до ПрАТ "СК "Еталон", ПІП винуватця ДТП - ОСОБА_1., дата настання ДТП - 06.07.2021.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог в повному обсязі та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 3000,00 грн, що є доведеним та співмірним до предмета спору.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 36 194,78 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32-А; ) суму страхового відшкодування у розмірі 36 194 (тридцять шість тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 78 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили, в порядку встановленому ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко