ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2022 р. Справа №907/763/21

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.

суддів: ОРИЩИН Г.

СКРИПЧУК О.

Без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н від 30.11.2021

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.11.2021, повний текст - 15.11.2021 (суддя Пригуза П.Д.)

у справі № 907/763/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", Київ

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення 89 506,21 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Закарпатської області звернулося ТОВ "Нова Пошта" з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до ОСОБА_1 про стягнення 89 506,21 грн, з яких: 64 760,13 грн - сума боргу, 6 643,25 грн - пеня, 4 050,01 грн - інфляційні втрати та 14 112,82 грн - 30 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача договору про надання послуг з організації перевезення відправлень в частині оплати вартості таких послуг. За прострочення термінів оплати відповідачу було нараховано пеню, інфляційні втрати та 30 % річних.

Рішенням суду від 11.11.2021 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Нова Пошта" суму боргу в розмірі 64 760,13 грн, 6 643,25 грн пені та 4 050,01 грн інфляційних втрат. В задоволенні позовних вимог про стягнення 30 % річних у сумі 14 112,82 грн відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено факт невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати за надані послуги з організації перевезення відправлень у розмірі 64 760,13 грн, доказів протилежного відповідачем не надано. У зв`язку із зазначеним, правомірним є нарахування пені у сумі 6 643,25 грн та 4 050,01 грн інфляційних втрат.

Щодо стягнення 14 112,82 грн 30 % річних, суд зазначив, що вказані штрафні санкції мають надмірний розмір, а тому дійшов висновку про зменшення розміру штрафних санкції, у зв`язку із чим у їх стягненні -відмовив.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості.

Звертає увагу суду на те, що у відповідача відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем. Зазначає, що позивач додав до позовної заяви копії актів здачі прийняття робіт НП- від 29.08.2019, НП-002646281 від 30.08.2019, на яких відсутній підпис саме ОСОБА_1 . Стверджує, що у доданих документах відсутні номера відправлень, відправник, отримувач, відсутні також дати відправлень, що взагалі унеможливлює не тільки ідентифікування відправлення, а навіть і дати надання послуг. Таким чином, опис поштового відправлення, який нібито є доказом надсилання актів відповідачу, не відповідає формі 107, затвердженій Укрпоштою. Стверджує про відсутність доказів направлення актів здачі-прийняття робіт на адресу відповідача. Окрім цього зазначає, що відправлення здійснено було фізичною особою ОСОБА_2 .

Щодо доказу оплати 25,00 грн, здійснених від ОСОБА_1 за спірним договором, вважає документ сфальшованим. Скаржник наголошує, що ОСОБА_1 не був у м. Києві у вересні 2021 року та не доручав жодним особам здійснювати оплату від свого імені, а платіж здійсненний саме в м. Києві. Підпис ОСОБА_1 на платіжному документі відсутній.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Покликається на такі обставини:

- акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) надсилалися відповідачу, окрім адреси місця проживання, також на електронну адресу, вказану відповідачем у договорі. Таким чином, згідно умов договору, не підписання відповідачем вказаних актів протягом встановленого строку та не надання мотивованої відмови від їх підписання, свідчить про визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов`язань за договором;

- направлення цінного листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу фізичної особи-підприємця, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника;

- безпідставними є твердження апелянта про не отримання або отримання іншою особою спірних актів, оскільки в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення із підписом ОСОБА_1 (одержувач), особу якого було встановлено працівником поштового зв`язку. Документального підтвердження факту вручення поштового відправлення іншій особі, ніж відповідач, не надано;

- щодо надсилання актів не позивачем, а фізичною особою ОСОБА_2 , зазначає, що така є працівником (представником) ТОВ «Нова Пошта» та уповноважена здійснювати надсилання документів від імені позивача; особу такої було встановлено у відділенні поштового зв`язку.

Водночас позивач просить долучити до матеріалів справи спірний акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №НП-002646281 від 30.08.2019 на суму 45 549, 90 грн, який підписаний відповідачем у сервісі електронного документообігу «ВЧАСНО» з накладенням кваліфікованого цифрового підпису ОСОБА_1 . Зазначає, що про існування вказаного документу із підписом апелянта представник позивача на момент звернення із позовом, не був повідомлений, а дізнався лише 15.12.2021 під час підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно із ч. 1-5, 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, представник позивача зазначає лише, що про існування вказаного акту не знав саме він, а не позивач; не доводить неможливість подання доказу до суду першої інстанції з причин, що не залежали від його довірителя та не заявляє клопотання про поновлення строку на подання доказу.

Враховуючи зазначене, а також те, що зазначений доказ не був предметом розгляду в суді першої інстанції, а позивачем не обґрунтована неможливість подання такого до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про залишення заявленого клопотання без розгляду.

Інших додаткових заяв чи клопотань, в порядку ст. 207 ГПК України, сторонами подано не було.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 справу №907/763/21 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Водночас апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ "Нова Пошта" (експедитор) та ФОП Королем Іваном Петровичем (замовник) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень №244117 від 31.10.2018 (а.с. 10-14), за яким експедитор за плату та за рахунок замовника зобов`язався організувати перевезення відправлень та надання інших послуг, пов`язаних з організацією перевезень, а замовник зобов`язався їх прийняти і оплатити на умовах, що визначені цим договором (п.1 договору).

Пунктами 2.2. - 2.4. договору передбачено, що експедитор надає замовнику послуги на умовах цього договору та згідно з умовами, затвердженими експедитором. За надані експедитором послуги замовник сплачує експедитору винагороду згідно з чинними тарифами експедитора, розміщеними на офіційному сайті експедитора novaposhta.ua.

Згідно з п. 2.6. договору сторонами зазначено, що підписанням цього договору підтверджується, що замовник ознайомлений з умовами, чинними на момент укладання договору та розміщеними на сайті експедитора.

Відповідно до п. 5.1. договору, загальна ціна цього договору складається із вартості послуг, наданих експедитором протягом строку дії договору. Оплата вартості наданих експедитором послуг відбувається за чинними тарифами експедитора на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100 % вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг експедитора.

Згідно п. 5.3. договору, експедитор до 10-го, 20-го та останнього числа кожного місяця складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає замовнику одним із способів на власний вибір: шляхом направлення підписаних та скріплених печаткою актів наданих послуг у двох паперових примірниках для підписання замовником; або шляхом направлення актів в електронному вигляді, з накладенням електронних цифрових підписів. Підписання актів наданих послуг в електронному вигляді здійснюється сторонами з урахуванням порядку та строків, що визначені умовами п. 5.4. договору. Адреса електронної пошти замовника для обміну електронними документами вказана у договорі - .

На виконання умов пункту 5.3 договору, експедитор неодноразово направляв замовникові акти здачі - прийняття робіт (наданих послуг) на загальну суму 64 800,13 грн: №НП-002635203 від 29.08.2019 на суму 19 250,23 грн, № НП-002646281 від 30.08.2019 на суму 45 549,90 грн на електронну пошту замовника та за місцезнаходженням (адресою) замовника поштовою кореспонденцією. Вказане підтверджується наявними у справі доказами вручення (а.с. 15-18), специфікаціями до акту наданих послуг (а.с. 48-93), якими підтверджується надання відповідачу, як замовнику, послуг в кількості 306 та 1473 відправлень.

За умовами п. 5.4. договору, замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від експедитора підписує надані експедитором 2 (два) примірники актів наданих послуг (далі - акт) та повертає експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії замовника відсутні, замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами та оплату наданих послуг.

Відповідно до п.6.3.1. договору передбачено, що за порушення грошових зобов`язань замовник має сплатити експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення та 30% річних від суми заборгованості. При цьому вказано, що строк нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов`язань становить один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із п. 8.1. договору, договір набуває чинності з дати його підписання та діє протягом 1 (одного) року з дати підписання, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за надані послуги не розрахувався Доказів протилежного відповідачем не надано.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пункт 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

Так, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо надання послуг з організації перевезення відправлень.

Згідно із ст. 902, 903 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За приписами ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, надав передбачені договором транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 64 800,13 грн, проте відповідач оплати наданих позивачем послуг у повному обсязі не провів.

Визнавши наявність і дійсність укладання договору, відповідач не надав жодного доказу про виконання зобов`язань зі свого боку щодо кількості і вартості фактично отриманих послуг і сплати за них та не заперечив фактів отримання послуг від позивача, обмежившись твердженням про відсутність заборгованості за надані послуги.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження апелянта про відсутність обв`язку із оплати наданих послуг, оскільки ним не підписано жодних актів виконаних робіт і такі ним не отримувалися.

Так колегія суддів зазначає, що непідписання замовником актів наданих послуг у вказаний у договорі термін, за умови відсутності письмової вмотивованої відмови, вважається фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов`язань за договором, послуги вважаються наданими/виконаними у повному обсязі та прийнятими замовником без зауважень, відповідно замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене вище, а також відсутність в матеріалах справи доказів оплати наданих послуг, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо доведеності прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати наданих послуг, а тому заявлена позовна вимога про стягнення 64 760,13 грн підлягає задоволенню.

При цьому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо відсутності реальності здійснення оплати на суму 25,00 грн саме ОСОБА_1, з огляду на те, що вказаний документ не був взятий до уваги судом першої інстанції та не став підставою задоволення позовних вимог. Місцевий господарський суд погодився із запереченнями відповідача, що наведені платіжні доручення не є належними доказами виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем, а лише свідчать про виконання невстановленою особою платежу на користь позивача в рахунок зобов`язань за договором від 31.10.2018, стороною якого є відповідач. Вказані платіжні доручення проведені через ПрАТ «Банк Фамільний» не містять відомостей, що вказані платежі дійсно зроблені за розпорядженням відповідача, а тому не відповідають вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.3.1. договору сторони погодили, що за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих експедитором послуг замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості.

Здійснивши перерахунок нарахованих сум пені та інфляційних втрат, апеляційний господарський суд встановив, що такі є арифметично вірними та обґрунтованими, а тому підлягають до стягнення із відповідача.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.11.2021 у справі №907/763/21 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Г.В. ОРИЩИН

О.С. СКРИПЧУК