ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022м. ДніпроСправа № 904/114/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савекс Мінералс", смт Слобожанське Дніпропетровської області

про стягнення 204 169,70 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промпоставка" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Савекс Мінералс" 204169,70 грн, з яких: 200000,00 грн - сума основного боргу, 3561,50 грн - пеня, 608,19 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 04/01/21 від 04.01.2021 щодо повної та своєчасної оплати поставленого йому товару.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3062,55 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

У відзиві на позов, що надійшов до суду 07.02.2022, відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, а витрати позивача на професійну правничу допомогу - неспівмірними зі складністю справи та такими, що не відповідають критерію розумності, у зв`язку з чим просить їх зменшити у разі задоволення позову.

Обгрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилається на те, що позивач у справі належить до ризикових платників податків, а тому з метою уникнення зарахування відповідача до ризикових платників податків та попередження зупинення реєстрації податкової накладної ним було затримано повну оплату за договором поставки.

Відповідач зазначає, що сплата ним повної суми за видатковими накладними за товар, придбаний після дати включення позивача до ризикових платників податку, неминуче призведе до реальних збитків у розмірі невідшкодованого ПДВ.

На підтвердження викладеному відповідач надав суду листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 11378/6/04-36-18-10-18 від 07.02.2022, згідно з яким на підставі відомостей Єдиного реєстру податкових накладних та аналізу наявної податкової інформації, з урахуванням вимог п.п. 20.1.42 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, податковою службою виявлено факти, що свідчать про ймовірну недостовірність визначення ТОВ «Савекс Мінералс» даних податкового кредиту по взаємовідносинах протягом січня - грудня 2021 року з ТОВ «Промпоставка».

За даними офіційного веб-сайту «АТ Укрпошта» відзив на позов отриманий позивачем 07.02.2022, однак ані у визначений судом строк - протягом п`яти днів після отримання відзиву, ані до цього часу позивач своїм процесуальним правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Позовна заява прийнята до розгляду ухвалою суду від 11.01.2022; провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промпоставка" (далі - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Савекс Мінералс" (далі - покупець, відповідач) укладений договір поставки № 04/01/21 від 04.01.2021 (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору продавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю глиноземистий цемент GORCAL 40, GORCAL 70 (далі - товар), а покупець - приймати й оплачувати товар.

Загальна вартість товару за договором становить вартість усього поставленого за договором товару відповідно до оплачених покупцем рахунків та підписаних видаткових накладних на товар (пункт 2.1 договору).

Розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця на підставі наданого ним для оплати рахунку-фактури наступним чином:

50% - передоплата;

50% - протягом десяти банківських днів з моменту відвантаження товару (пункт 3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару протягом семи днів з дати перерахування покупцем передоплати згідно з пунктом 3.1 договору.

Поставка товару здійснюється на складі продавця: м. Дніпро, вул. Любарського, 93 (пункт 4.2 договору).

За змістом пункту 5.2 договору у випадку порушення умов розрахунку, передбаченого пунктом 3.1 договору, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Договір набуває чинності з моменту його підписання й діє до 31.12.2024 (пункт 8.1 договору).

На виконання зобов`язань за договором позивачем було виставлено рахунок № 436 від 15.11.2021 на загальну суму 742770,00 грн (з ПДВ), з яких: 79905,00 грн (без ПДВ) - на оплату 5 т цементу глиноземистого GORCAL 40; 539070,00 грн - на оплату 17 т цементу глиноземистого GORCAL 70 (а.с. 16).

За вказаних обставин та відповідно до пункту 3.1 договору 50% передоплати, яку мав сплатити відповідач, становить 371385,00 грн (742770,00/2 = 371385,00).

Фактично відповідачем у порядку передоплати сплачено 309487,50 грн, з яких: 185692,50 грн за платіжним дорученням № 217 від 15.11.2021; 123795,00 грн - за платіжним дорученням № 1626 від 18.11.2021 (а.с. 13 - 14).

До отримання повної передоплати, за видатковою накладною № 393 від 22.11.2021 позивач здійснив поставку відповідачу товару за договором на загальну суму 742770,00 грн згідно з номенклатурою та у кількості, визначеними у рахунку № 436 від 15.11.2021.

Останній платіж за отриманий товар відповідачем був здійснений у сумі 233282,50 грн за платіжним дорученням № 1749 від 07.12.2021 (а.с. 15).

Недоплачена відповідачем сума за отриманий товар становить 200000,00 грн (742770,00 - 309487,50 - 233282,50 = 200000,00 грн), що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з поставкою позивачем товару за договором поставки № 04/01/21 від 04.01.2021 та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо повної його оплати.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

За наявними у справі доказами позивач належним чином виконав своє зобов`язання з поставки товару за договором, у зв`язку з чим у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з оплати цього товару.

За приписом частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Достроковою поставкою товару за видатковою накладною № 393 від 22.11.2021, без отримання у повному обсязі 50% передоплати, а також фактом прийняття цього товару відповідачем, сторони змінили умови договору в частині зустрічної поставки товару на умовах 50% передоплати, у зв`язку з чим чинним залишилось передбачене пунктом 3.1 договору зобов`язання відповідача повністю оплатити товар протягом десяти банківських днів з моменту відвантаження товару.

Враховуючи поставку товару 22.11.2021, повна оплата товару мала бути здійснена відповідачем не пізніше 06.12.2021.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказів оплати залишку заборгованості у сумі 200000,00 грн за поставлений позивачем товар за спірною видатковою накладною відповідач суду не надав, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати є таким, що настав.

Тому, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 200000,00 грн є законними й обґрунтованими.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина шоста статті 232 Господарського кодексу України).

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 3561,50 грн розрахована за подвійною обліковою ставкою Національного банку України за загальний період з 03.12.2021 по 30.12.2021, а саме:

із заборгованості у сумі 433282,50 грн з 03.12.2021 по 06.12.2021 - 1210,82 грн;

із заборгованості у сумі 200000,00 грн з 07.12.2021 по 30.12.2021 - 2350,68 грн.

Перевіркою розрахунку пені встановлено, що він здійснений без урахування обставин щодо фактичної відмови сторін від поставки товару за умов 50%-ї передоплати у повному обсязі, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 договору повна оплата мала бути здійснена не пізніше 06.12.2021.

За результатом здійсненого судом перерахунку пеня підлягає зменшенню до 2350,68 грн, оскільки підлягає визначенню лише із заборгованості у сумі 200000,00 грн за період з 07.12.2021 по 30.12.2021.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 608,19 грн розраховані в такому ж порядку, що й пеня, а саме:

із заборгованості у сумі 433282,50 грн з 03.12.2021 по 06.12.2021 - 213,67 грн;

із заборгованості у сумі 200000,00 грн з 07.12.2021 по 30.12.2021 - 394,52 грн.

Зважаючи на обґрунтування, викладене стосовно розрахунку пені, суд доходить висновку про правомірність розрахунку 3% річних лише із заборгованості у сумі 200000,00 грн за період з 07.12.2021 по 30.12.2021, за який 3% річних становлять 394,52 грн.

За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача 202745,20 грн, з яких: 200000,00 грн - основний борг, 2350,68 грн - пеня, 394,52 грн - 3% річних.

Заперечення відповідача проти позову судом відхиляються, оскільки визначена статтею 6 Господарського кодексу України свобода підприємницької діяльності та передбачені статтею 44 цього Кодексу її принципи надають господарюючому суб`єкту право вільного вибору видів підприємницької діяльності; самостійного формування програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється; залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику тощо.

За таких обставин та з урахуванням добросовісності, розумності й справедливості, які відповідно до частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України є засадами договірних зобов`язань, відповідач несе персональний підприємницький ризик та відповідальність за укладеними ним господарськими договорами.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У попередньому розрахунку позивач визначив орієнтовні судові витрати у сумі 23 062,55 грн, з яких: 3062,55 - судовий збір, 20000,00 грн - фіксований розмір витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової дороги № 85 від 31.12.2021 (далі - договір); додаткова угода № 1 від 31.12.2021 до договору; платіжне доручення № 7260 від 05.01.2022 на суму 20000,00 грн; рахунок на оплату № 1 від 04.01.2022 на суму 20000,00 грн; ордер адвоката Сергєєвої М.Ш. № 1113853 від 31.12.2021; свідоцтво серії ДП № 2834 від 21.08.2014 про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Сергєєвій М.Ш. (а.с.21 - 27).

Згідно з пунктом 1.1. договору та з урахуванням додаткової угоди до нього Клієнт (ТОВ «Промпоставка») доручає, а Адвокатське бюро (Адвокатське бюро «Майя Сергєєва та партнери») приймає на себе зобов`язання здійснити в Господарському суді Дніпропетровської області стягнення заборгованості з контрагента «Савекс Мінералс» шляхом:

ознайомлення з укладеним договором, виявлення неузгодженостей, ризикових умов для Клієнта, перевірки наявності первинних бухгалтерських документів, їх змісту та аудиту належності та повноти оформлення пакету первинних документів за результатом господарських операцій у межах укладеного договору поставки № 04/01/21 від 04.01.2021;

узгодження правової позиції щодо підстав та обґрунтованості стягнення заборгованості за договором поставки № 04/01/21 від 04.01.2021, надання детальних роз`яснень Клієнту щодо порядку звернення до суду, процедури подання позову та його розгляду, сплати судового збору, підготовки тексту позовної заяви, розрахунку штрафних санкцій, формування доказової бази, додатків до позовної заяви до суду, відслідковування призначення до розгляду.

Із визначеним позивачем розміром витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн відповідач не погоджується, просить їх зменшити.

Оцінюючи розмір зазначених витрат у контексті критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає їх завищеними з огляду на неспівмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг): справа не відноситься до складної категорії, а є малозначною, що розглядається у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання; заявлена до стягнення заборгованість визначена за результатом розрахунків за однією спірною видатковою накладною; серед підготовлених заяв по суті справи з боку позивача є лише позовна заява з простим розрахунком пені та 3% річних; обґрунтування позову не містить аналізу судової практики Верховного Суду, зокрема його висновків щодо застосування норм права у спірних правовідносинах.

Відтак, з огляду на викладене, керуючись передбаченим статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів та встановленими статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, розумним розміром витрат на професійну правничу допомогу в межах справи, що розглядається, суд вважає 10000,00 грн.

Водночас, за змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача у сумі 3041,18 грн (202745,20х3062,55/204169,69 = 3041,18), а витрати на професійну правничу допомогу - у сумі 9930,23 грн (202745,20х10000,00/204169,69 = 9930,23).

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Савекс Мінералс" про стягнення 204 169,70 грн, з яких: 200000,00 грн - сума основного боргу, 3561,50 грн - пеня, 608,19 грн - 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Савекс Мінералс" (ідентифікаційний код 39726343, місцезнаходження: 52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 98) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка" (ідентифікаційний код 24235305, місцезнаходження: 49098, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 93Л) основний борг у сумі 200000,00 грн, пеню в сумі 2350,68 грн, 3% річних у сумі 394,52 грн, судовий збір у сумі 3041,18 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9930,23 грн.

У решті позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.03.2022.

Суддя І.І. Колісник