ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2022 р. Справа№ 910/10299/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Демидової А.М.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 (повне рішення складено 29.10.2021)

у справі №910/10299/21 (суддя - Мельник В.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія"

про стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" про стягнення 138775,00 грн штрафу за невідповідність фактичної маси вантажу масі, вказаній відправником у накладній.

Позовні вимоги з посиланням на приписи ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України обґрунтовано тим, що відповідач як вантажовідправник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, оскільки допустив порушення при складенні перевізних документів, а саме зазначив у накладній неправильну масу вантажу, що було виявлено під час проведення переважування та про що було складено відповідний комерційний акт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 відкрито провадження у справі №910/10299/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 (повне рішення складено 29.10.2021) у справі №910/10299/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у розмірі 138775 грн та судовий збір в розмірі 2270 грн.

Дане рішення місцевого господарського суду вмотивоване доведеністю позовних вимог, оскільки саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів (правильність внесених відомостей до накладної №65758013 підтвердив своїм підписом представник відправника - відповідача), а в матеріалах справи наявні належні докази невідповідності маси вантажу даним, зазначеним відповідачем у накладній.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте на підставі неправильно встановлених обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги апелянт відмічає, що місцевим господарським судом не було досліджено питання про повноваження осіб, які склали та підписали комерційний акт. Так, відповідач зазначає, що комерційний акт №486202/16 від 09.03.2021 підписаний ДСЗ Довгопольською Г.В., агентом з р/в Куття О.Я., агентом комерційним Говтва Т.М., однак в матеріалах справи відсутні докази на уповноваження вказаних осіб для складення та підписання комерційних актів.

Крім того відповідач звертає увагу, що залізниця має право перевіряти правильність відомостей у накладній, в тому числі перевіряти кількість та масу вантажу, тоді як позивач прийняв вантаж без зауважень. Також скаржник зауважив, що судом першої інстанції не наведено позиції відповідача та не надано оцінки щодо зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 апеляційну скаргу у справі №910/10299/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу у справі №910/10299/21 залишено без руху на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 задоволено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 у справі №910/10299/21. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 у справі №910/10299/21, надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

04.02.2022 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого Акціонерне товариство "Українська залізниця" просить суд оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. На переконання позивача, твердження відповідача про те, що комерційний акт підписано неуповноваженими особами не відповідають дійсності, адже всі особи, які приймали участь у складанні та підписанні комерційного акту є працівниками станції та уповноважені на його підписання.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1346/22 від 11.04.2022 у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10299/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 апеляційну скаргу у справі №910/10299/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Демидова А.М., Андрієнко В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 справу №910/10299/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 28.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" оформило залізничну накладну №32353047 на перевезення насипом лому чорних металів у загальній кількості 64000 кг вагоном №65758013 зі станції відправлення Дарниця П-Західної залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці, отримувач Приватне акціонерне товариство МК "Азовсталь".

Згідно відомостей до залізничної накладної №32353047 лом чорних металів, не пойменований у алфавіті, вид №17, вантаж промарковано фарбою. Претензії по якості та кількості вантажу вантажовідправник та вантажоотримувач вирішують без участі залізниці. Перевізна плата становить 27755,00 грн.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено приписами Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтвердив представник відповідача.

При проходженні вагону №65758013 через станцію Волноваха Донецької залізниці, залізницею за допомогою вагонних 150-т тензометричних ваг проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме виявилось: вага брутто - 82200 кг, тара за документом - 22200 кг, вага нетто - 6000 кг, що менше вказаної в документі на - 4000 кг, про що було складено комерційний акт №486202/166 від 09.03.2021. Комісійне зважування вагона проведено агентом комерційним ОСОБА_1 в присутності ДСЗ ОСОБА_2 09.03.2021. Зазначений комерційний акт підписано ДСЗ ОСОБА_2 , агентом р/в ОСОБА_3 та агентом ОСОБА_1 .

При видачі вагона №65758013 з вантажем вантажоодержувачу на станції призначення Сартана за участю представників вантажоодержувача в розділі Є комерційного акту №486202/166/68 від 09.03.2021 зроблено відмітку: "Під час перевірки вантажу різниці не виявлено", що підтверджує правильність визначення ваги вантажу в вагоні №65758013 на станції Волноваха. Розділ Є комерційного акту №486202/166/68 підписано ДСЗМ ОСОБА_4 , агентом ОСОБА_5 , агентом ком. ОСОБА_6 та в.о. інженера ОСОБА_7

Про складання комерційного акту №486202/166/68 про недостачу 4000 кг вантажу зроблено відмітку в накладній №32353047.

У зв`язку з тим, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідала масі, вказаній відправником у накладній, позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, нарахував відповідачу штраф у розмірі 138775,00 грн з розрахунку: провізна плата за накладною №32353047 за вагон №65758013, за всю відстань перевезення, що визначалась у розмірі провізної плати - 27755,00 грн.

Несплата відповідачем означеного штрафу в добровільному порядку стала приводом для звернення позивача із позовом, що розглядається в цій справі про його стягнення в судовому порядку.

Відповідач заперечував проти позовних вимог у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів щодо правомірності та обґрунтованості позовних вимог. Також відповідач просив, у разі задоволення позову, зменшити розмір штрафу до 1 провізної плати - 27750,00 грн.

Північний апеляційний господарський суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) унормовано, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут).

За приписами ст.ст. 2, 3 Статуту ним визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом залізниць регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Стаття 6 Статуту визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Вказані норми свідчать про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення та проводити його переважування. А вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладних (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №916/3615/16).

Таким чином посилання скаржника, як на підставу відсутності відповідальності за невірне зазначення у накладній кількості вантажу, на те, що залізниця не перевірила кількість та масу вантажу прийнятого до перевезення є безпідставними та не узгоджуються з наведеними нормами права.

Статтею 118 Статуту передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (ст. 122 Статуту).

За приписами ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Отже, за змістом положень ст.ст. 6, 118, 122, 129 Статуту допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Відповідно до п. 7 Правил складання актів, недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом.

Відповідно до п. 9 Правил складання актів, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Згідно з п. 10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Як було зазначено вище, на проміжній станції Волноваха Донецької залізниці був складений комерційний акт №486202/166 від 09.03.2021 згідно якого було встановлено, що вага нетто маси вантажу, що перевозився у вагоні №65758013 менша вказаної в документі на 4000 кг. Зважування проводилося в присутності агента комерційного ОСОБА_1 та ДСЗ ОСОБА_2 . Зазначений комерційний акт підписано ДСЗ ОСОБА_2 , агентом р/в ОСОБА_3 та агентом ОСОБА_1 .

При видачі вагона №65758013 з вантажем вантажоодержувачу на станції призначення Сартана на комерційному акті №486202/166/68 від 09.03.2021 зроблено відмітку: "Під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено", що підтверджує правильність визначення ваги вантажу на станції Волноваха. Розділ Є комерційного акту №486202/166/68 підписано ДСЗМ ОСОБА_4 , агентом ОСОБА_5 , агентом ком. ОСОБА_6 та в.о. інженера ОСОБА_7 .

На підтвердження повноважень осіб, які підписали комерційні акти №486202/166 від 09.03.2021 та №486202/166/68 від 09.03.2021 позивач надав накази №200 від 21.02.2020 та №87/ДС від 07.02.2020 «Про призначення відповідальних осіб за складання, правильність оформлення та підписання комерційних актів».

Так, згідно наказу №87/ДС від 07.02.2020 начальником станції структурного підрозділу Станція Маріуполь-Порт призначено наступних відповідальних осіб за складання, правильністю оформлення та підписання комерційних актів на станції Сартана: інженера ОСОБА_8 та агентів комерційних ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , начальника станції Батіна В.М., заступника начальника станції ОСОБА_4 і ОСОБА_10 , змінних агентів станції Сартана (п.п.1.3, 4 наказу).

Згідно п. 7 зазначеного наказу за відсутності будь-кого з призначених працівників їх обов`язки покладаються на працівників які їх заміщають.

Разом з тим згідно наказу №200 від 21.02.2020, відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів по станції Волноваха визначено інженера станції Годлевську О.О., начальника станції Єрошенко М.П. та його заступника Шалімова С.С.

Тобто, на підставі долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що особи, які підписали комерційний акт №486202/166 від 09.03.2021 уповноважені позивачем для складання та підписання комерційних актів.

В апеляційній скарзі відповідач наголосив, що комерційний акт №486202/166 від 09.03.2021 складений не уповноваженими на те особами, тому не може бути врахований судом як допустимий доказ.

Дослідивши доводи сторін з приводу доведеності належними та допустимими доказами самого факту правопорушення, у зв`язку із яким позивачем був нарахований означений штраф, колегія суддів вважає, що комерційний акт №486202/166 від 09.03.2021 є недопустимим доказом у справі, тоді як комерційний акт №486202/166/68 від 09.03.2021 є належним доказом у даному спорі, виходячи з таких мотивів.

Визначений п. 10 Правил складання актів на виконання вимог ст. 129 Статуту залізниць України склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів є імперативним приписом. Однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акту й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковими реквізитами комерційного акту.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 ГК України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць бригад бюро лабораторій тощо та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником безпосередньо або через уповноважені органи для чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17 тощо.

При цьому п. 10 Правил приймання вантажів та п. 22 Правил видачі вантажів застосовуються на станції відправлення та призначення, а не на транзитній станції.

Як встановлено вище, комерційний акт №486202/166 від 09.03.2021 складено на станції Волноваха яка є проміжною, фактично транзитною станцією, яка здійснювала контрольне переважування, а не приймала вантаж до перевезення або здійснювала видачу вантажу на станції призначення. Відтак у даному випадку приписи п. 10 Правил приймання вантажів та п. 22 Правил видачі вантажів поширюють свою дію на станцію відправлення Дарниця П-Західної залізниці та на станцію призначення Сартана - Донецької залізниці, а не на транзитні станції.

Тому до уваги, як доказ на підтвердження неправильності у визначення маси вантажу, має бути прийнятий тільки комерційний акт №486202/166/68 від 09.03.2021, складений саме на станції Сартана - Донецької залізниці та підписаний її працівниками, відповідно до якого вага нетто вантажу менша документа на 4000 кг.

Як було встановлено, наданий позивачем до справи наказ №87/ДС від 07.02.2020 вказує на наявність права підписувати комерційні акти складені на станції Сартана - Донецької залізниці, зокрема, заступника начальника станції Шелехова А.Ю., агента комерційного Нестеренка І.М., інженера станції Утьошеву Н.В., змінних агентів станції, а за їх відсутності працівників, які їх заміщують.

Враховуючи викладене, в даному конкретному випадку комерційний акт №486202/166/68 від 09.03.2021 підписано повноважними особами, у зв`язку з чим даний акт є належним доказом в обґрунтування господарського правопорушення згідно ст. 118 Статуту.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи та їх оцінку, як таких, що є належними доказами в обґрунтування господарського правопорушення відповідно до ст. 118 Статуту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення штрафу у розмірі 138775,00 грн за невідповідність даних щодо маси вантажу у накладній, що супроводжувала вантаж залізницею до станції позивача, та правильність застосування судом першої інстанції приписів п. 10 Правил складання актів.

У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач просить суд зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з огляду на те, що виявлення нестачі вантажу не спричинило збитків для відповідача та не могло створювати небезпеку на залізничному транспорті.

Північний апеляційний господарський суд розглянувши клопотання скаржника про зменшення розміру штрафу дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, зважаючи на наступне.

Предметом даного спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 138775,00 грн на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту у зв`язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній.

Заперечуючи підстави для нарахування позивачем означеного штрафу, відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції посилався на складення та підписання комерційного акту неуповноваженими особами, а щодо зменшення розміру штрафних санкцій з підстав встановлених ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України вказував на те, що позивач не поніс та не міг понести збитки, оскільки маса вантажу, який фактично перевезений, менша, а не більша тієї, яка зазначена в накладній.

Так, можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачена ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч. 4 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, підставою для зменшення розміру штрафних санкцій є співвідношення суми штрафних санкцій з сумою збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Однак слід відмітити, що відповідно до п. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена п.п. 118, 122 Статуту. При цьому, зазначений штраф, відповідно до п.п. 118, 122 Статуту, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Зазначене вище щодо застосування норм матеріального права відповідає позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Інших обставин, які мають істотне значення та можуть бути підставою для зменшення штрафних санкцій в розумінні загальних положень цивільного та господарського законодавства, а саме ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України відповідачем не зазначено, а судом апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для зменшення розміру присуджених до стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

За приписами статей 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 у справі №910/10299/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" має бути залишена без задоволення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарского процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 у справі №910/10299/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 у справі №910/10299/21.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Проміндустрія".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В.Андрієнко

А.М. Демидова