РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2022Справа № 910/20280/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 2 252, 33 грн.

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - ТОВ "Маркс.Капітал", позивач) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ, відповідач) про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 2 252, 33, нарахованих на суму страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо відшкодування шкоди за договором страхування № АІ/5627244 у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП за участю застрахованої у ПрАТ "СК "Україна" особи) та подальшою ліквідацією ПрАТ "СК "Україна", як учасника МТСБУ, право вимоги до якого було набуто позивачем за договором про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015 від 30.11.2015.

У позові ТОВ "Маркс.Капітал" просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 1 810, 59 грн. та 3 % річних у сумі 441, 74 грн., що разом становить 2 252, 33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач надав суду відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ не зобов`язане здійснювати відшкодування інфляційних втрат та 3 % річних замість ліквідованого страховика, при цьому МТСБУ не є його правонаступником, а первісний кредитор не передавав позивачу прав на зазначені вимоги за договором про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015 від 30.11.2015. Також зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності за заявленими позовними вимогами, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 18.06.2015 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Лянча", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля "ВАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що належав ОСОБА_3 , внаслідок чого останньому була спричинена матеріальна шкода.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2015 у справі № 182/4826/15-п за вказаною подією водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "СК "Україна" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5627244.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 204 від 01.07.2015, виконаного суб`єктом оціночної діяльності на замовлення потерпілої особи, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки "ВАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 9532, 50 грн.

Також встановлено, що 30.11.2015 між власником пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 (цедент) та ФОП Шиян Д. С. (цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) щодо виплати страхового відшкодування, за умовами якого цесіонарій займає місце цедента в зобов`язаннях, що виникли із страхової пригоди, що сталась 03.08.2015 у м. Києві за участю автомобілів "БМВ", державний номер НОМЕР_3 , та автомобіля "Опель", реєстраційний номер НОМЕР_4 , у тому числі право на одержання грошового відшкодування завданої майнової шкоди у сумі 6 943, 75 грн.

30.11.2015 ФОП Шиян Д. С. (клієнт) та ТОВ "Маркс.Капітал" (фактор) уклали договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/30-11/2015, відповідно до якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта, зокрема, за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5627244.

За умовами вказаного договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.3 вказаного договору права, передані фактору клієнтом за цим договором, складають 1 226 167, 76 грн., у тому числі за договором страхування № АІ/5627244 на суму страхового відшкодування 6 943, 75 грн.

Пунктом 1.4 договору відступлення передбачено, що зобов`язаною особою (боржником) є ПрАТ "СК "Україна"; МТСБУ - у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 6.1).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Таким чином судом встановлено, що на підставі договору факторингу № 5/30-11/2015 від 30.11.2015 до позивача, як нового кредитора, з 30.11.2015 перейшло право вимоги до боржників - ПрАТ "СК "Україна" та МТСБУ у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", щодо страхового відшкодування за договором страхування (полісом) № АІ/5627244.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 стосовно ПрАТ "СК "Україна" було відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство.

30.03.2018 (з урахуванням заяви від 24.04.2018) ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна" за договорами факторингу на загальну суму 14 268 524, 30 грн, у тому числі і за договором факторингу № 5/30-11/2015 від 30.11.2015, в якій позивач просив визнати грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПрАТ "СК "Україна" за договором страхування № АІ/5627244 у загальній сумі 10 932, 02 грн, що складається з суми страхового відшкодування 6 943, 75 грн., пені у сумі 1735, 94 грн., інфляційних втрат у сумі 1 810, 59 грн. та 3 % річних у сумі 441, 74 грн., та включити їх у вказаному розмірі до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "СК "Україна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 ТОВ "Маркс.Капітал" визнано кредитором ПрАТ "СК "Україна", в тому числі, за договором факторингу № 5/30-11/2015 від 30.11.2015 та договором страхування № АІ/5627244.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 вирішено ліквідувати ПрАТ "СК "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

За таких обставин 22.08.2019 ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось до МТСБУ із заявою про сплату страхового відшкодування за договором страхування № АІ/5627244 у сумі 10 932, 02 грн. (з яких: страхове відшкодування - 6 943, 75 грн., пеня - 1 735, 94 грн., інфляційні втрати - 1 810, 59 грн. та 3 % річних - 441, 74 грн).

У відповідь на вказану вимогу МТСБУ повідомило позивача про прийняте рішення щодо виплати ТОВ "Маркс.Капітал" лише суми страхового відшкодування у розмірі 6 943, 75 грн., яку відповідач сплатив 10.09.2019, проте, з порушенням визначеного законом строку, що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою, у решті вимог - про сплату позивачу частини суми страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та 3 % річних МТСБУ відмовлено.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "Маркс.Капітал" просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 1 810, 59 грн. та 3 % річних у сумі 441, 74 грн., нараховані за несвоєчасну сплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що МТСБУ не зобов`язане сплачувати позивачу нарахування, здійснені на суму страхового відшкодування, в тому числі на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши такі доводи відповідача, суд враховує наступне.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Закон про банкрутство).

За загальним правилом, викладеним в пункті 3 статті 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Також згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Норми статті 87 Закону про банкрутство (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини 5 статті 45 цього Закону встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Водночас, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 названого Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, враховуючи наведені норми, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі. А, оскільки спірні відносини виникли з договірних відносин, і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, то має місце винятково договірний характер обов`язку МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому. Тобто відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має місце перехід обов`язків ліквідованого боржника (ПрАТ "СК "Україна") до МСТБУ, зокрема, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5627244.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.09.2021 по справі № 910/14293/19, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплати інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за прострочення зобов`язання ліквідованого страховика зі сплати страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування (позиція Верховного Суду в постанові від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19).

Указані обставини також підтверджуються визнанням ТОВ "Маркс.Капітал" кредитором боржника у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна"- як на суму страхового відшкодування за договором страхування № АІ/5627244, так і на спірні у цій справі суми інфляційних втрат в сумі 4 205, 08 грн. та 3 % річних у сумі 929, 36 грн., нарахованих за період з 18.01.2016 по 02.03.2018 (згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна").

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд приймає до уваги ту обставину, що у справі № 910/842/18 був встановлений розмір спірних нарахувань інфляційних втрат у сумі 1 810, 59 грн. та 3 % річних у сумі 441, 74 грн, а також обґрунтованість відповідних вимог ТОВ "Маркс.Капітал" до ПрАТ "СК "Україна", що має преюдиційне значення і не потребує повторного доказування.

На підставі викладеного, зважаючи на перехід до позивача права вимоги до відповідача зі сплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5627244 та матеріальних втрат, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Маркс.Капітал" щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 1 810, 59 грн. та 3 % річних у сумі 441, 74 грн.

Разом з тим, МТСБУ заявило клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення вказаних сум, яка на думку відповідача має обчислюватись з дати настання страхового випадку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Як зазначалось вище, правовідносини з виплати страхового відшкодування, що склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. У контексті спірних правовідносин право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика.

Зі змісту положень пунктів 2, 3 статті 20 та пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ.

Отже, враховуючи положення підпункту "ґ" пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону, обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, яким є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика-банкрута. При цьому важливим є те, що вимоги кредиторів не були задоволені, у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Відтак, право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково вважає відповідач. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19.

У даному випадку рішення про ліквідацію ПрАТ "СК "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами (у т.ч. ТОВ "Маркс.Капітал") було прийняте ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/842/18 від 17.07.2019.

При цьому вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розумінні ст. 625 ЦК України мають похідну природу від основного грошового зобов`язання, тому до них застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Отже, оскільки початком перебігу строку позовної давності для ТОВ "Маркс.Капітал" у спірних відносинах є 17.07.2019, то звернення ТОВ "Маркс.Капітал" із даним позовом до суду 08.12.2021 було здійснене в межах строку позовної давності.

За таких обставин позов ТОВ "Маркс.Капітал" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

У даному випадку судові витрати складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 2 270,00 грн. та витрат за надану професійну правничу допомогу у сумі 6 600,00 грн., про розподіл яких позивач заявив у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд прийняв до уваги надані позивачем копії: свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Більчуку О. О. (КС 5461/10); ордеру АІ № 1059663 від 05.10.2020 на представництво інтересів ТОВ "Маркс.Капітал" у суді; договору про надання правової допомоги № 96 від 01.06.2020, укладеного між АО "Дефендерс" та ТОВ "Маркс.Капітал"; додаткової угоди № 1 від 01.06.2020 та додатку № 1 від 01.06.2020 до договору; акту приймання-передачі наданої правової допомоги № 324 від 03.12.2021 на суму 4 600,00 та рахунку на оплату послуг № 438 від 17.01.2021 на суму 2 000,00 грн. (за подання відповіді на відзив).

Дослідивши вказані докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката. У той же час, при визначенні суми відшкодування таких витрат суд виходить з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Тому, виходячи з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, зважаючи на категорію справи, яка не є складною, її малозначність, розгляд справи без виклику сторін, ціну позову, неспівмірність гонорару сумі позову (становить втричі більше суми заявленого позову), малий обсяг часу, необхідного для підготовки позову у даній справі, наявність інших подібних судових справ, за якими адвокат Більчук О.О. здійснює представництво інтересів ТОВ "Маркс.Капітал" за позовами до Моторного (транспортного) страхового бюро України з аналогічним предметом спору, суд вважає обґрунтованою вартість витрат на правничу допомогу у сумі 3 000, 00 грн. та покладає її разом із витратами зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн. на відповідача на підставі ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 2 252, 33 грн. задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8; ідентифікаційний код 21647131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10; ідентифікаційний код 37686922) інфляційні втрати у сумі 1 810 (одна тисяча вісімсот десять) грн. 59 коп., 3 % річних у сумі 441 (чотириста сорок одна) грн. 74 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 11 квітня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.