ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2022 р. Справа № 673/1671/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюк І.В., за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області

про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 281 535,65 грн. втрат від інфляції, 193 507,19 грн. 3% річних, а всього 465 042,84 грн.

Представники сторін:

позивач: не з`явився

відповідач: Довгаль П.С. - адвокат, діє на підставі ордера серія ВХ № 1020650 від 06.12.2021.

У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський край - 2012» про стягнення втрат від інфляції в сумі 271 535,65 грн.; три процента річних в сумі 193 507, 19 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн., як похідні виплати від компенсації позивачеві вартості частини майна товариства, пропорційно його частці у його статутному капіталі.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський край-2012» на користь позивача втрат від інфляції в сумі 27 770,69 грн.; три процента річних в сумі 4 047,82 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 644 грн. пропорційно задоволених вимог. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою від 23 листопада 2021 року Хмельницького апеляційного суду Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року скасовано. Провадження у справі закрито, оскільки предметом зазначеного позову є частки у статутному капіталі ТОВ «Подільський край - 2012», зокрема відповідні права й обов`язки стосовно участі у діяльності та управлінні вказаного товариства, отриманні прибутку від господарської діяльності, а тому відносини щодо визначення розміру та стягнення втрат від інфляції в сумі 271 535,65 грн.; три процента річних в сумі 193 507, 19 грн. внаслідок невчасного нарахування і неповної виплати цих прав за своєю правовою природою є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження належними корпоративними правами у господарському товаристві. З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив предметну юрисдикцію спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

До Господарського суду Хмельницької області 20.12.2021 надійшли матеріали справи за позовом ОСОБА_1 м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" с.Коричинці Деражнянського району Хмельницької області про стягнення 465 042,84 грн. відповідно до ухвали Хмельницького апеляційного суду від 09.12.2021р. (якою передано справу №673/1671120 за позовом ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський край - 2012» про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат до господарського суду Хмельницької області).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюк І.В.

23.12.2021р. ухвалою суду прийнято справу до провадження в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.01.2022р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.01.2022. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 19.01.2022. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 281 535,65 грн. втрат від інфляції, 193 507,19 грн. 3% річних, а всього 465 042,84 грн.

Зазначає, що 10 квітня 2021 року позивач вступив співзасновником товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський край-2012», вклавши в статутний фонд 400 000 грн., що складало 33,34 відсотки від загального статутного фонду.

Вказує, що 21 листопада 2017 року на адресу учасників товариства та ТОВ «Подільський край - 2012» ним було направлено нотаріально завірену заяву 20 листопада 2017 року про вихід зі складу учасників (засновників) ТОВ «Подільський край-2012» та виплату йому вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, належної йому частки прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Посилається на те, що 15 листопада 2018 року на адресу ТОВ «Подільський край - 2012» позивачем було направлено заяву виплату йому дійсної (ринкової) вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу, з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року та надано рахунок для перерахування коштів. Дана заява була направлена у зв`язку із закінченням 29 листопада 2018 року терміну для виплати позивачу вартості частини майна товариства, яка підлягає до виплати учаснику який виходить (виключається) з товариства та добровільного врегулювання даного питання.

Вказує, що 23 листопада 2018 року на рахунок позивача було перераховано кошти у сумі 309,63 тис. грн., тобто виходячи з оцінкою майна згідно з балансом Товариством, а не беручи до уваги ринкову вартість майна Товариства.

Вважає, що строк виплати дійсної (ринкової) вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу сплив 29.11.2018 року, а тому відповідачем прострочено сплату йому коштів.

Посилається на те, що майнові зобов`язання у розмірі 3085632,40 грн. виникли станом на 29.11.2017 року, що встановлено рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 року у справі №924/1161/18.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про проведення засідання без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов заперечує проти позову.

У письмовій заяві вказує, що Сторона відповідача вважає, що строк виконання ТОВ «Подільський край-2012» зобов`язання перед ОСОБА_1 настав з 14.12.2020 року, тобто з прийняттям Південно- Західним апеляційним господарським судом постанови від 14.12.2020 року про залишення в силі рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.04.2019 року у справі № 924/1161/18, яка набрала законної сили з дня її прийняття.

Вказану позицію ТОВ «Подільський край-2012» підтримує, посилаючись на те, що відповідно до діючого законодавства та судової практики строк прострочення заборгованості 3% річних та індексу інфляції має обчислюватися з розміру встановленого судовим рішенням боргу в сумі в розмірі 3085632,40 грн. не з наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 29.11.2018 року по 30.12.2020 року, а з дати набрання рішенням суду законної сили, тобто з 14.12.2020 року по 30.12.2020 року в кількості 16 днів, що було також встановлено рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13.09.2021 року у цій справі.

Також зазначає, що аналогічний позов було заявлено ОСОБА_1 до ТОВ «Подільський край-2012» про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 31.12.2020 року по 13.08.2021 року за невиконання встановленого судовим рішенням боргу в розмірі 3085632,40 грн., який розглядався Господарським судом Хмельницької області. За результатами розгляду вказаного позову рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21 січня 2022 року у справі № 924/1010/21, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 57315,99 грн 3% річних, та 194394,84 грн. інфляційних втрат.

Звертає увагу суду, що сторона позивача в ході розгляду справи не надала суду інформації та не внесла зміни до розрахунків 3% річних та інфляційних втрат щодо зменшення суми заборгованості, встановленої рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14.12.2020 року у справі № 924/1161/18, оскільки відповідно до повідомлення Деражнянського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 31.01.2022року № 1373 у зв`язку з передачею в рахунок погашення заборгованості стягувану у виконавчому провадженні № 64453088 від 10.01.2021 року нерухомого майна на загальну суму 908382,30 грн. розмір заборгованості зменшився з 3085632,40 грн. до 2 177 250,10 грн. (3085632.40-908382.30).

Враховуючи вказані обставини, які стороні відповідача стали відомі на теперішній час з повідомлення Деражянського відділу ДВС, зазначений у позові ОСОБА_1 розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 14.12.2020 року по 30.12.2020 року підлягає зміні в сторону зменшення і буде становити: розмір 3% річних - (2 177 250,10x3:100:365)х16 = 2 863,23 грн.; індекс інфляції - (100.9:100)х2 177 250,10)- 2 177 250,10 = 19 595,25 грн.

Наголошує, що позивач при розгляді справи в суді першої інстанції не подавав належних та допустимих доказів про понесені ним витрати на правову допомогу у цій справі відповідно до наданого адвокатом Флис В.В. розрахунку від 18.06.2021 року.

Також, звертає увагу суду, що до заяви про стягнення судових витрат на правову допомогу стороною позивача за результатами наданої правничої допомоги не складено акт виконаних робіт, який повинен був підписаний представниками кожної зі сторін Договору.

Необхідно також визначатися по кожному вказаному у розрахунку пункту виконаної роботи. Так, зазначена у кожному з 4-ьох пунктів розрахунку вартість послуг є необ`єктивною та надмірно завищеною, а саме, завищеною є надання у п. 1 консультації на протязі 3 год. вартістю 3000 грн., також вивчення документів, судової практики, нормативно-законодавчої бази - 6000 грн. Вартість підготовки позовної заяви про стягнення втрат від інфляції та відсотків адвокатом оцінена в розмірі 8000 грн., хоча позовна заява за змістом та формою не є складною та не об`ємною, без посилання на будь-які докази, окрім судових рішень першої та апеляційної інстанцій.

Просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський край-2012» про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат задовольнити частково згідно наданого стороною відповідна розрахунку, відповідно до якого за період з 14.12.2020 року по 30.12.2020 року: розмір 3% річних - (2 177 250,10хЗ:100:365)х16 = 2 863,23 грн.; індекс інфляції-(100.9:100)х2 177 250,10)- 2 177 250,10 = 19 595,25 грн.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" задоволено. Вирішено стягнути з ТОВ "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 3085632,40 грн дійсної (ринкової) вартості частини майна ТОВ "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників ТОВ "Подільський край-2012". Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 подав до ТОВ "Подільський край-2012" заяву про свій вихід з складу учасників товариства. У заяві позивач просив розрахунок із ним провести відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про господарські товариства" та Статуту ТОВ "Подільський край-2012", тобто виплатити вартість частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту виходу. Вказану заяву отримано ТОВ "Подільський край-2012" 29.11.2017.

10.01.2018 були проведенні загальні збори учасників ТОВ "Подільський край-2012", на яких прийнято рішення задовольнити подану заяву ОСОБА_1 про його виключення зі складу учасників товариства та затверджено суму вартості майна товариства, що пропорційна частці учасника, який виходить - ОСОБА_1 , в статутному капіталі товариства та належної до виплати, в сумі 309,63 тис. грн.

У заяві від 15.11.2018, адресованій директору ТОВ "Подільський край-2012" ОСОБА_2 , позивач вимагав в строк до 29.11.2018 виплатити дійсну (ринкову) вартість частини майна товариства, пропорційній його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу, з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29.11.2017.

23.11.2018 ОСОБА_1 на рахунок було перераховано кошти у сумі 309,63 тис. грн, виходячи з оцінкою майна згідно з балансом товариства.

Однак суд у справі № 924/1161/18 дійшов висновку, що до виплати позивачу (крім виплаченої) підлягає сума в розмірі 3195987,78 грн. Дана сума вирахувана судом з врахуванням наступного: 9466350,44 грн. (ринкова вартість товарів (обладнання) та нежитлових будівель станом на 29.11.2017, що визначена судовими експертизами від 02.01.2020 та від 28.07.2020) + 545500,00 грн. (вартість чистих активів товариства (різниця між активами підприємства та зобов`язаннями) згідно фінансового звіту підприємства станом на 31.12.2017) + 502900,00 грн. (чистий прибуток за 2017 рік), частка майна позивача, ОСОБА_1 , в товаристві становить 33,34%, тому сума до виплати в разі виходу мала б становити 3505617,78 грн. (33,34%). Разом з тим, з врахуванням того, що ОСОБА_1 ТОВ "Подільський край-2012" виплатило кошти сумі 309630,00 грн, тому до виплати підлягають кошти в розмірі 3195987,78 грн. В той же час стягненню підлягає розмір коштів, визначений позивачем у позовних вимогах, в розмірі 3085632,40 грн.

Згідно з постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі №924/1161/18 вищевказане рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18 залишено без змін.

Позивач вказуючи, що станом на дату звернення із даним позовом до суду відповідач не виконав рішення суду у справі №924/1161/18, звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача 271535,65 грн інфляційних втрат, які нараховані за період з грудня 2018 по листопад 2020 включно та 193507.19 грн 3% річних, нарахованих за період з 29.11.2018- 30.12.2020 на суму заборгованості в розмірі 3085632,40 грн.

Крім того, матеріали справи містять рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області у справі №673/1671/20 від 13.09.2021, згідно з яким задоволено частково позов та стягнуто з ТОВ "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 , м. Хмельницький втрат від інфляції в сумі 27770,69 грн, три проценти річних в сумі 4057,82 грн та витрати на правову допомогу в сумі 1644 грн пропорційно задоволених вимог. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відповідно до вищевказаного рішення, розрахунок інфляційних та трьох відсотків річних, які були стягнуті судом, проведено за період з 14.12.2020 по 30.12.2020.

Також суд встановив, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.11.2021 у справі №673/1671/20 вищевказане рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13.09.2021 скасовано. Провадження у справі закрито. Крім того, роз`яснено позивачу його право на звернення з вказаним позовом до господарського суду та про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Аналізуючи надані докази, пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 , 281 535,65 грн. втрат від інфляції, 193 507,19 грн. 3% річних. Вказані кошти нараховано у зв`язку із невиконанням відповідачем рішення суду про стягнення на користь позивача 3085632,40 грн дійсної (ринкової) вартості частини майна ТОВ "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників ТОВ "Подільський край-2012".

Таким чином, даний спір виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, пов`язаних із виходом учасника із товариства.

З огляду на викладене, даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/17588/14-ц від 14.03.2018.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020, було задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" та стягнуто на його користь з ТОВ "Подільський край-2012" 3085632,40 грн дійсної (ринкової) вартості частини майна ТОВ "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників ТОВ "Подільський край-2012".

За умовами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищенаведені факти вважаються встановленими і не потребують повторного доказування.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги, що станом на момент звернення позивача до суду відповідач не сплатив позивачу коштів в розмірі 3085632,40 грн, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 12.12.2011 у справі № 14/214(10), викладено правову позицію про те, що учасник господарського товариства, який вийшов зі складу останнього, вправі вимагати сплати вартості майна з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

У зв`язку із невиплатою відповідачем вартості частини майна в розмірі 3085632,40 грн, стягнутої за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі 924/1161/18, позивач нарахував відповідачу 271535,65 грн інфляційних втрат, які нараховані за період з грудня 2018 по листопад 2020 включно та 193507.19 грн 3% річних, нарахованих за період з 29.11.2018- 30.12.2020 на суму заборгованості в розмірі 3085632,40 грн.

Водночас, суд враховує, що строк виконання зобов`язання перед ОСОБА_1 у відповідача настав з часу прийняття постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 року № 924/1161/18, яким рішення господарського суду першої інстанції було залишено без змін, тому, з огляду на положення чинного законодавства та судову практику, суд дійшов висновку, що строк прострочення заборгованості 3% річних та індексу інфляції повинен обчислюватися не з наданого позивачем розрахунку заборгованості з 29.11.2018 року, а з дати набрання рішенням суду законної сили, тобто, з 14.12.2020 року по 30.12.2020 року за 16 днів (розмір 3% річних - 3085632,40X3:100:365)ХІ6=4047,82 грн.; розмір індексу інфляції (100,9:100)Х3085632,40)- 3085632,40=27770,69 грн.).

Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про часткову доведеність позовних вимог позивача, оскільки з часу набрання кінцевим судовим рішенням законної сили, зобов`язання відповідача перед позивачем стало конкретизованим і визначеним, а відтак, саме протягом цього часу підлягало виконанню, що повністю узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного суду, що викладена у постанові від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд враховує наступне.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю II групи.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, судовий збір за позовними вимогами, які підлягають задоволенню у даній справі, становить 476,83 грн. який суд відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Також позивач просить суд стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20000грн.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Судом враховано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. по справі №922/445/19).

Як вбачається з матеріалів справи 21.12.2020р. між позивачем та Флис В.В. укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №49/20 (надалі-Договір), за яким гонорар адвоката складає 20000грн. На підтвердження наданих послуг Сторонами Договору складено розрахунок витрат на правову допомогу від 18.06.2021р. 13.01.2021. між позивачем та ОСОБА_3 укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №03/21 (надалі-Договір). На підтвердження наданих послуг Сторонами Договору складено розрахунок витрат на правову допомогу від 18.06.2021р. на суму 4000грн.

Відповідно до положень ч.4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Водночас, судом враховано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням змісту прийнятого рішення, судом вважаються обґрунтованими витрати позивача на правову допомогу у розмірі 1370 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" (Хмельницька обл., Деражнянський р-н, с.Коричинці, код 38188848) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 4047,82 3% річних, 27770,69грн. інфляційних втрат, витрати на правову допомогу в сумі 1 370 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" (Хмельницька обл., Деражнянський р-н, с.Коричинці, код 38188848) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Хмельниц мтг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA3022775; код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), до Господарського суду Хмельницької області по справі № 673/1671/20 у розмірі 476,83 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 23.03.2022.

Суддя І.В. Заярнюк

Виготовлено у 4 примірниках:

1 - до справи;

2 - позивачу на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3 - представнику позивача Флису В.В. на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

4 - відповідачу (32225, Хмельницька обл., Деражнянський р-н, с.Коричинці) - надіслати рекомендованим листом з повідомленням.