ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2022 р. Справа №914/1701/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуюча), Зварич О.В., Малех І.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина на рішення Господарського суду Львівської області (суддя Король М.Р.) від 08 вересня 2021 року у справі №914/1701/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс до Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина про стягнення 27 300,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина про стягнення 27 300,00 грн.

08.07.2021 до Господарського суду Львівської області надійшов відзив на позовну заяву від ТзОВ Молочна компанія Галичина. У відзиві відповідач просив застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог, оскільки за правовою природою договір перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 є договором перевезення у розумінні ст. 909 Цивільного кодексу України, а тому слід застосувати спеціальну позовну давність, що передбачена ст. 315 Господарського кодексу України. З огляду на викладене, існують підстави для застосування строку позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог.

20.07.2021 позивач подав до суду першої інстанції відповідь на відзив в якому зазначив, що договір перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 є договором змішаного типу, який містить умови як договору перевезення, так і договору про транспортно-експедиційну діяльність. Це підтверджується, на думку позивача, п. 1.2. договору.

Господарський суд Львівської області рішенням від 8 вересня 2021 року у справі №914/1701/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс задовольнив повністю. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс заборгованість у розмірі 27300 грн та 2 270 грн судового збору.

Суд першої інстанції у рішенні виходив із того, що за своїми ознаками договір перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 є договором транспортного експедирування, а тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Позивач довів надання ним послуг відповідачу на суму 27300 грн, а відповідач не надав доказів оплати заборгованої суми.

Товариство з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина подало апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, рішення винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 257 ЦК України, ст. 315 ГК України.

Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 8 вересня 2021 року у справі №914/1701/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 25 жовтня 2021 року відкрив провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина на рішення Господарського суду Львівської області від 08 вересня 2021 року у справі №914/1701/21. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина на рішення Господарського суду Львівської області від 08 вересня 2021 року у справі №914/1701/21 вирішив розглядати без повідомлення учасників справи.

09.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просить залишити рішення Господарського суду Львівської області рішенням від 8 вересня 2021 року у справі №914/1701/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

10 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина (замовник) і Товариство з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс (перевізник) уклали договір перевезення вантажів №100918 (надалі договір).

В додатковій угоді від 12.12.2019 до договору перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 сторони домовилися продовжити термін дії договору перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 до 31.12.2020.

Відповідно до п. 1.1. договору, перевізник зобов`язується доставити довірену йому замовником продукцію (далі - вантаж) до пункту призначення та видати її уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві), а замовник зобов`язується сплатити перевізнику за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що виконавець може самостійно здійснювати перевезення, або виступати в якості експедитора та залучати до перевезення третіх осіб (перевізників), без додаткового погодження таких дій із замовником, у такому разі перевізник несе повну відповідальність за дії таких осіб, як за свої власні.

Згідно п. 2.1. договору, перевізник здійснює перевезення вантажу після надання замовником письмової заявки на перевезення вантажу та досягнення згоди за всіма викладеними в ній обов`язковими пунктами. Заявка повинна бути надана перевізнику не пізніше, ніж за одну добу до дати завантаження. До обов`язкових пунктів відносяться: точна дата та час подання автотранспортного засобу під навантаження, маршрут перевезення, характеристика вантажу (назва, розміри, вага), адреса місць навантаження і розвантаження, дата доставки вантажу, а також інші умови, які мають значення для належного здійснення вантажоперевезення.

Відповідно п. 4.2 договору, замовник зобов`язується сплачувати плату за перевезення, згідно виставленого перевізником актів виконаних робіт та рахунку. Оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника, протягом 20 (двадцяти) банківських днів, з моменту підписання акту виконаних робіт. Акт виконаних робіт підписується протягом 2-х банківських днів, з моменту отримання документів і згідно податкової накладної, зареєстрованої в ЄР і відправленої контрагенту.

У спосіб, передбачений договором, сторони взаємно погодили виконання перевізником заявок (копії заявок долучено до матеріалів справи) про надання послуг за наступними маршрутами:

- м. Радехів - м. Київ, авто НОМЕР_1 , водій Доценко Олександр, вартість перевезення - 10 000,00 грн.

- м. Радехів, Львівська обл. - с. Білогородка, Київська обл. - м. Київ, авто НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , водій Каралаш Олександр, вартість перевезення - 10 000,00 грн.

- м. Радехів, Львівська обл. -с. Білогородка, Київська обл. - м. Київ, авто НОМЕР_4 / НОМЕР_5 , водій ОСОБА_1 , вартість перевезення - 7 300, 00 грн.

ТОВ Стрільчук Транс належним чином виконало взяті на себе зобов`язання по організації перевезення вантажів ТОВ Молочна компанія Галичина по маршрутах, визначених у перелічених заявках, що підтверджується підписами про прийняття вантажу відповідальними особами вантажоотримувачів в товарно-транспортних накладних, а також підписаними уповноваженими особами позивача та відповідача без зауважень до якості наданих послуг актами наданих послуг по кожному з перевезень, а саме:

- Акт надання послуг №4307 від 23.12.2019 на суму 10 000,00 грн.

- Акт надання послуг №214 від 03.02.2020 на суму 10 000,00 грн.

- Акт надання послуг №614 від 19.02.2020 на суму 7 300,00 грн.

20 серпня 2020 року позивач надіслав відповідачу претензію (вих. №164 від 19.08.2020) з вимогою погасити наявну заборгованість, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та поштовою квитанцією підприємства поштового зв`язку, яка залишена без відповіді. (Копію претензії з доказами її відправки долучено до матеріалів справи).

Станом на дату звернення із позовною заявою відповідач не розрахувався з позивачем за отримані послуги в сумі 27 300,00 грн.

Суд апеляційної інстанції переглядає рішення Господарського суду Львівської області від 8 вересня 2021 року у справі №914/1701/21, яким суд задовольнив позов повністю. Суд першої інстанції виходив із того, що за своїми ознаками договір перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 є договором транспортного експедирування, а тому строк позовної давності позивачем не пропущений.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Відповідно до ч.1 ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Апеляційний суд вважає, що посилання позивача на пункт 1.2. договору перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 в обгрунтування того, що договір перевезення є договором транспортного експедирування необгрунтовані, оскільки пункт 1.2. містить термін виконавець, який не розшифровується у договорі, а відповідно суд і сторони можуть трактувати його на власний розсуд. Крім того, позивач не виступав в якості експедитора, не залучав до перевезення третіх осіб (перевізників), не виконував інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням, щоб можна було трактувати договір перевезення вантажів №100918 від 10.09.2018 як договір транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною п`ять статті 315 ГК України встановлено, що для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна заява датована 08.06.2021, а про порушення свого права Товариство з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс знало з серпня 2020 року, а саме 19.08.2020 датована позивачем претензія №164.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вже було зазначено, 08.07.2021 на адресу Господарського суду Львівської області надійшов відзив на позовну заяву від ТзОВ Молочна компанія Галичина. У відзиві відповідач просив застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заяву відповідача про застосування строків позовної давності слід задовольнити, оскільки для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 86 ГПК України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги наведені обставини справи і приписи закону суд апеляційної інстанції вважає, що висновки наведені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, а тому рішення Господарського Львівської області від 8 вересня 2021 року у справі №914/1701/21 належить скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, апеляційний суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина задовольнити. Рішення Господарського Львівської області від 8 вересня 2021 року у справі №914/1701/21 скасувати та прийняти нове судове рішення:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Стрільчук Транс(58005, місто Чернівці, вул. Руданського Степана, будинок 44, квартира 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина (79024, місто Львів, вул. Липинського, будинок 54; ) 3 405 грн (три тисячі чотириста п`ять гривень) судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Повний текст постанови складено 22 березня 2022 року.

Головуюча суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех