РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2022Справа № 910/6930/21

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД"

до відповідача 1: Державної казначейської служби України

відповідача 2: Офісу Генерального прокурора України

відповідача 3: Національної поліції України

відповідача 4: Головного управління Національної поліції у м.Києві

про стягнення 38 592 904,65 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Пилипенко Є.В.,

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-2: Кудіна Т.А.,

від відповідача-3: Шерехова Т.В.,

від відповідача-4: Кухаревська Н.О.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до Державної казначейської служби України, Головного слідчого управління Національної поліції України, Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, офісу Генерального прокурора України про стягнення 38 592 904,65 грн та передана 29.04.2021 судді Демидову В.О., відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з держави Україна на користь ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, 38 592 904,65 грн. з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 05.05.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, зокрема, й для зазначення ідентифікаційних кодів юридичних осіб - відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 звільнено Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" від сплати судового збору, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

26.07.2021 до суду надійшов від відповідача 1 відзив на позов, в якому вказаний учасник проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що Державна казначейська служба України жодних прав позивача не порушувала, а є лише розпорядником коштів Державного бюджету України, який здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Також відповідачем 1 вказано на ненадання заявником доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю органів досудового розслідування та майновою шкодою, що полягає у списанні грошових коштів з рахунків позивача.

Відповідач 2 у відзиві від 13.05.2021 проти задоволення позовних вимог також заперечував з підстав відсутності всіх складових, що є необхідними для відшкодування державною шкоди, яка була завдана органами досудового розслідування. Зокрема, вказаним учасником судового процесу вказано, що у відповідності до приписів ст.128 Кримінально-процесуального кодексу України особа, якій завдано шкоду суспільно небезпечним діянням має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. До того ж, відповідачем вказано на тлумачення позивачем на свій розсуд правових висновків Великої Палати Верховного Суду, яку викладено у постанові по справі №916/1423/17.

Відповідач 3 у відзиві вказав про безпідставність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД", з огляду на відсутність доказів, які б свідчили про протиправність дій чи бездіяльності Національної поліції України щодо затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні №0011851 від 31.12.2014.

Відповідач 4 у відзиві проти задоволення позову надав заперечення, зокрема, останнім вказано, що одночасна наявність трьох елементів складу правопорушення (неправомірна поведінка, шкода, причинно-наслідковий зв`язок) є обов`язковою складовою для відшкодування збитків, тоді як у даному випадку, позивачем не доведено обставин наявності причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями та шкодою, яку було завдано Товариству з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до Державної казначейської служби України, Головного слідчого управління Національної поліції України, Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, офісу Генерального прокурора України про стягнення 38 592 904,65 грн залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 у справі № 910/6930/21 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 у справі №910/6930/21 скасовано. Матеріали справи скеровано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

04.11.2021 до Господарського суду міста Києва повернуто справу №910/6930/21 та 08.11.2021 передано судді Демидову В.О. для подальшого розгляду.

Ухвалою від 15.11.2021 самовідвід судді Демидова В.О. від розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до Державної казначейської служби України, Головного слідчого управління Національної поліції України, Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, офісу Генерального прокурора України про стягнення 38592904,65 грн. (справа № 910/6930/21) задоволено; позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до Державної казначейської служби України, Головного слідчого управління Національної поліції України, Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Офісу Генерального прокурора України про стягнення 38592904,65 грн передано особі, відповідальній за проведення автоматизованого розподілу справ між суддями.

Згідно протоколу від 16.11.2021 повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справу №910/6930/21 передано на розгляд судді Князькову В.В.

Ухвалою від 18.11.2021 справу прийнято до свого провадження суддею Князьковим В.В. та призначено підготовче засідання на 08.12.2021.

Як встановлено судом, в матеріалах справи міститься клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" про залучення співвідповідачів Національної поліції України та Головного управління Національної поліції у м.Києві.

У судовому засіданні 08.12.2021 судом було розглянуто та задоволено вказане вище клопотання.

Ухвалою від 08.12.2021 залучено до участі у справі в якості відповідача 6 Національну поліцію України та Головне управління Національної поліції у м.Києві.

08.12.2022 судом було відкладено підготовче засідання на 12.01.2022.

12.01.2022 судом було відкладено підготовче засідання на 02.02.2022.

У судовому засіданні 02.02.2022 судом було поставлено питання про остаточне визначення складу учасників судового процесу відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.177 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 02.02.2022 судом було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі № 910/6930/21 в частині позовних вимог до Головного слідчого управління Національної поліції України, Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Ухвалою від 02.02.2022 судом також було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.02.2022.

У судове засідання з`явився представник позивача та просив задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача-2, відповідача-3 та відповідача-4 під час судового засідання надали пояснення по суті позову, проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у письмових відзивах, наявних у матеріалах справи.

Відповідач-1 не направив свого представника для участі в судовому засіданні 23.02.2022, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (№ 088) з відміткою про вручення відправлення 07.02.2022. При цьому, суд зазначає таке.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Отже, за висновками суду, неявка представника відповідача-1 не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 23.02.2022.

У судовому засіданні 23.02.2022 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2014 року державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Маріупольського МУЮ Халпахчі Н.Є. внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис № 4011171 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме внесені зміни про зміну керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД».

31 грудня 2014 року державним реєстратором Халпахчі Н.Є. внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис № 5011171 про проведення державної реєстрації змін до установчих документів.

5 січня 2015 року на підставі наданих документів державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Маріупольського МУЮ Халпахчі Н.Є. внесено до ЄДР запис №6011171 про проведення державної реєстрації змін до установчих документів щодо зміни місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД».

Проте, за твердженнями позивача, означені реєстраційні дії було вчинено невстановленими особами на підставі підроблених документів, оскільки загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» рішень про зміну складу учасників, керівника, а також внесення змін до статуту товариства не приймалось.

31.12.2014 Слідчим управлінням Національної поліції України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань запис про кримінальне провадження №0011851.

Зі змісту наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що у провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № К/800/40723/15 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Іванчишиної Марини Анатоліївни, Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Подольської Наталії Ростиславівни, Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (РС Маріупольського МУЮ) Халпахчі Наталії Євгенівни, Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Купіної Ольги Анатоліївни, Маріупольського міського управління юстиції про визнання протиправними, скасування реєстраційних дій, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду 21 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року та ухвалою від 24.12.2015 Вищого адміністративного суду України, позовні вимоги задоволено: визнано протиправними реєстраційні дії № 4011171 від 30 грудня 2014 року; № 5011171 від 31 грудня 2014 року; № 6011171 від 5 січня 2015 року, вчинені в Єдиному державному реєстрі (далі ЄДР) юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців посадовою особою РС Маріупольського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Маріупольського МУЮ Халпахчі Н.Є.; визнано протиправними реєстраційні дії № 7071604 від 17 січня 2015 року, № 8071604 від 17 січня 2015 року, № 9071604 від 17 січня 2015 року, № 0071604 від 6 лютого 2015 року, № 1071604 від 6 лютого 2015 року, № 2071604 від 18 березня 2015 року, вчинені в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Іванчишиною М.А.; визнано протиправною реєстраційну дію № 3071604 від 8 квітня 2015 року, вчинену в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Подольською Н.Р.; визнано протиправною реєстраційну дію № 4071604 від 14 травня 2015 року, вчинену в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Купіною О.А.; скасовано реєстраційну дію № 4011171 від 30 грудня 2014 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію зміни керівника ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Маріупольського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Маріупольського МУЮ Халпахчі Н.Є.; скасовано реєстраційну дію № 5011171 від 31 грудня 2014 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), що пов`язані зі зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, вчинену посадовою особою РС Маріупольського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Маріупольського МУЮ Халпахчі Н.Є.; скасовано реєстраційну дію № 6011171 від 5 січня 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), що пов`язані зі зміною місцезнаходження, зміною складу або інформації про засновників, вчинену посадовою особою РС Маріупольського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Маріупольського МУЮ Халпахчі Н.Є.; скасовано реєстраційну дію № 7071604 від 17 січня 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, пов`язаних зі зміною складу або інформації про засновників ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Іванчишиною М.А.; скасовано реєстраційну дію № 8071604 від 17 січня 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, пов`язаних зі зміною місцезнаходження ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Іванчишиною М.А.; скасовано реєстраційну дію № 9071604 від 17 січня 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах та полягають у зміні відомостей про керівника ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Іванчишиною М.А.; скасовано реєстраційну дію № 0071604 від 6 лютого 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах та полягають у зміні керівника ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Іванчишиною М.А.; скасовано реєстраційну дію № 1071604 від 6 лютого 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, пов`язаних зі зміною місцезнаходження ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Іванчишиною М.А.; скасовано реєстраційну дію № 2071604 від 18 березня 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, пов`язаних зі зміною складу або інформації про засновників ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Іванчишиною М.А.; скасовано реєстраційну дію № 3071604 від 8 квітня 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах та полягають у зміні керівника ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315), вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Подольською Н.Р.; скасовано реєстраційну дію № 4071604 від 14 травня 2015 року щодо внесення до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ - 39135315) в результаті ліквідації, вчинену посадовою особою РС Дніпропетровського МУЮ державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців РС Дніпропетровського МУЮ Купіною О.А.; зобов`язано РС Дніпропетровського МУЮ внести до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записи про скасування реєстраційних дій № 4011171 від 30 грудня 2014 року; № 5011171 від 31 грудня 2014 року; № 6011171 від 5 січня 2015 року, № 7071604 від 17 січня 2015 року, № 8071604 від 17 січня 2015 року, № 9071604 від 17 січня 2015 року, № 0071604 від 6 лютого 2015 року, № 1071604 від 6 лютого 2015 року, № 2071604 від 18 березня 2015 року; № 3071604 від 8 квітня 2015 року; № 4071604 від 14 травня 2015 року.

Як вбачається зі змісту наданої до матеріалів справи виписки з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД», що був відкритий в Акціонерному товаристві "Юнекс Банк", станом на 15.01.2015 залишок грошових коштів на рахунку позивача становив 30 025 600 грн.

Проте, зі змісту позовної заяви вбачається, що внаслідок отримання невстановленими особами контролю над Товариством з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» з рахунку товариства було списано починаючи з 15.01.2015 грошові кошти на загальну суму 31 131 300 грн.

Одночасно, у період з 06.02.2015 по 06.04.2015 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД», який було відкрито у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен банк Аваль", списано грошові кошти на загальну суму 7 461 604,65 грн.

Отже, за поясненнями позивача, в результаті протиправного захоплення контролю над частками у статутному капіталі Товариством з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» та до моменту відновлення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців записів щодо керівника та складу учасників товариства, було здійснено розкрадання оборотних активів (грошових коштів) на загальну суму 38 592 904,65 грн.

Згідно змісту листа №17/1/1-28586-17 від 11.03.2019 Генеральної прокуратури України Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0011851.

Проте, за поясненнями позивача з 31.12.2014, тобто, більш як за 6 років, органами досудового розслідування не вчинено жодних слідчих дій, направлених на збір речових доказів, з метою забезпечення ефективного захисту потерпілих сторін, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з метою притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Заявником вказано, що внаслідок відсутності результатів у кримінальному провадженні протягом тривалого періоду, тобто, внаслідок надмірних тривалості досудового розслідування, Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» позбавлено можливості стягнути з винної особи вартість збитків, спричинених внаслідок спланованої злочинної діяльності, яка засвідчується висновкам почеркознавчої експертизи, встановлено підроблення установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД», що є ознакою суспільно-небезпечного діяння.

Обґрунтовуючи наявність протиправної бездіяльності з боку органів досудового розслідування позивач посилався на ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2020 у справі № 761/23339/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2021 у справі № 756/14271/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2020 у справі № 756/11055/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2021 у справі № 756/12254/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 24.12.2020 у справі № 756/16562/20, слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2020 у справі № 761/23035/20, слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2020 у справі № 757/28473/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.10.2020 у справі № 756/11061/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2021 у справі № 756/1416/21, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2021 у справі № 756/828/21, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2020 у справі № 756/10559/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2021 у справі № 756/11614/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.02.2021 у справі № 756/361/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2021 у справі № 756/10561/21, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2020 у справі № 756/14274/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2020 у справі № 756/10915/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2020 у справі № 756/11057/20, слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 22.10.2020 у справі № 756/11290/20, якими фактично було задоволено скарги на бездіяльність органів досудового розслідування щодо розгляду клопотань адвоката потерпілого.

Виходячи з наведених обставин, позивачем вказано, що внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні №0011851 від 31.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» позбавлене можливості отримати задоволення своїх майнових вимог та поновити майнові права за рахунок винної у вчиненні кримінального правопорушення особи, а тому, на думку вказаного учасника судового процесу, відповідне відшкодування повинно бути здійснено за рахунок держави.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з Держави України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої надмірною тривалістю кримінального провадження в сумі 38 592 904,65 грн шляхом безспірного списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. До збитків віднесено: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За вимогами частин 6, 7 статті 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що відповідальність за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади (зокрема органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування) при здійсненні ними своїх повноважень, настає незалежно від вини цього органу. Водночас для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх інших елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка (рішення, дії чи бездіяльність) особи, що завдала шкоду; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками (збитки мають бути наслідком саме протиправної поведінки особи, що завдала шкоду, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого потерпілого або третіх осіб). Тобто, відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім і невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають зазначеного прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно, у ст.76 Господарського процесуального кодексу України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, при зверненні до суду з позовом до Держави Україна про відшкодування збитків, які завдано органами досудового розслідування позивачем повинно бути доведено суду неправомірну бездіяльність посадових осіб органів досудового розслідування при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0011851 від 31.12.2014, факт саме нанесення такою неправомірною бездіяльністю матеріальної шкоди позивачу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та бездіяльністю відповідачів. Аналогічного висновку щодо предмету доказування у спорі про стягнення шкоди, завданої внаслідок тривалого кримінального провадження юридичній особі дійшов Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 по справі №910/7827/20.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.09.2019 у справі №916/1423/17 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (тобто при розгляді позовних вимог про стягнення з держави матеріальної шкоди, заподіяної бездіяльністю органів досудового розслідування, які протягом тривалого часу не завершили розслідування у кримінальному провадженні щодо розшуку викраденого майна позивача, чим завдали позивачу майнову шкоду у вигляді вартості цього майна) звернули увагу те, що застосовуючи статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Верховним Судом у постанові від 17.01.2022 по справі №910/1904/20 вказано, що неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Проте, як вказувалось вище, згідно змісту наданої до матеріалів справи виписки з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД», що був відкритий в Акціонерному товаристві "Юнекс Банк", станом на 15.01.2015 залишок грошових коштів на рахунку позивача становив 30 025 600 грн. Внаслідок отримання невстановленими особами контролю над Товариством з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» з рахунку товариства було списано починаючи з 15.01.2015 грошові кошти на загальну суму 31 131 300 грн.

Одночасно, у період з 06.02.2015 по 06.04.2015 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД», який було відкрито у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен банк Аваль", списано грошові кошти на загальну суму 7 461 604,65 грн.

Отже, за поясненнями позивача, в результаті протиправного захоплення контролю над частками у статутному капіталі Товариством з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» та до моменту відновлення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців записів щодо керівника та складу учасників товариства, було здійснено розкрадання оборотних активів (грошових коштів) на загальну суму 38 592 904,65 грн.

Тобто, з наведеного полягає, що списання грошових коштів з рахунку позивача не було наслідком саме неправомірних дій органів досудового розслідування в межах кримінального провадження №0011851.

Разом з цим, посилаючись на правову позицію, яку наведено у постанові від 03.09.2019 у справі №916/1423/17 в контексті того, що підставою позову є саме неефективність досудового розслідування в цілому, оскільки протягом як більш шести років з початку кримінального провадження, винні у вчиненні кримінального порушення не знайдені та не притягнуті до відповідальності, позивачем не враховано, що Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що за приписами статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана злочином, відшкодовується особою, яка її завдала, а не відповідачами [відповідними органами досудового розслідування]. Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 56 Кримінального процесуального кодексу України протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Частина 1 статті 128 цього Кодексу передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (частина друга статті 1177 Цивільного кодексу України).

Держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Положення ст.1177 Цивільного кодексу України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з частиною 1 статті 1207 цього ж Кодексу шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 Цивільного кодексу України, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Отже, положення статті 1177 Цивільного кодексу України встановлюють порядок відшкодування шкоди, завданої саме фізичній особі, і не можуть за аналогією застосовуватися до відносин щодо відшкодування шкоди, завданої злочином юридичній особі.

У 2005 році Україна підписала Європейську конвенцію про відшкодування збитку жертвам насильницьких злочинів від 24.11.1983 (не була ратифікована). Втім, ця Конвенція передбачає обов`язок держави щодо виплати компенсації не всім потерпілим від злочину, а лише фізичним особам - жертвам насильницьких злочинів.

Отже, держава Україна зобов`язалася компенсувати шкоду, спричинену злочином, перед фізичними особами відповідно до Цивільного кодексу України та спеціального закону, тоді як відносно юридичних осіб держава Україна такого позитивного обов`язку не має.

З системного аналізу змісту постанови від 03.09.2019 у справі №916/1423/17 вбачається, що Велика Палата Верховного Суду не вважає можливим комплексне застосування частини шостої статті 1176 та статті 1177 Цивільного кодексу України у справах про відшкодування державою шкоди, завданої юридичній особі внаслідок кримінального правопорушення, якщо внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила злочин. Аналогічної правової позиції щодо застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду також дотримується і Верховний Суд у постанові від 02.12.2021 по справі №910/7827/20.

Надаючи оцінку всім доводам позивача, суд зазначає, що наявність ухвал Печерського районного суду м. Києва, Оболонського районного суду м. Києва, Шевченківського районного суду м. Києва, якими задоволено скарги на бездіяльність слідчого у відповідному кримінальному провадженні, та вказівок прокурора за результатами розгляду скарг у такому кримінальному провадженні не може слугувати безспірною підставою для відшкодування шкоди.

Установлений судом факт бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні щодо викрадення майна не може бути підставою для покладення на державу цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування потерпілому шкоди, яка дорівнює вартості викраденого майна. Аналогічні правові висновки також містяться у постанові Верховного Суду від 02.12.2021 по справі №910/7827/20.

Наразі, суд зауважує, що фактично позивач просить за рахунок Державного бюджету України відшкодувати грошові кошти, які були списані невстановленим колом осіб під час отримання контролю над товариством, тобто, шкоду, нанесену особами, винними в кримінальному правопорушенні. Така шкода за приписами статті 1166 Цивільного кодексу України відшкодовується особою, яка її завдала, а не відповідачами. А звертаючись із позовом про відшкодування шкоди, позивач намагається отримати відшкодування за ті самі збитки, але від інших осіб, ніж за цивільним позовом, який може бути заявлений у кримінальному провадженні.

За таких обставин, виходячи з всього вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо недоведення позивачем всіх обов`язкових складових для покладення на Державу Україна відповідальності за шкоду, завдану органами досудового розслідування в межах кримінального провадження №0011851, внаслідок чого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора України, Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у м.Києві про стягнення шкоди в сумі 38 592 904,65 грн підлягають залишенню без задоволення як такі, що позбавлені належного доказового обґрунтування.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо відсутності достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат за наслідками вирішення спору суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

За таких обставин, оскільки позов заявлено позивачем про відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями (діями) відповідачів 2-4, судовий збір за подання такого позову в порядку пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" не справляється, отже відсутні і підстави для здійснення розподілу судових витрат, зокрема, в частині судового збору.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора України, Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у м.Києві про стягнення шкоди в сумі 38 592 904,65 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 29.03.2022

Суддя В. В. Князьков