ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/1082/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача Хустської міської ради, м. Хуст

про стягнення шкоди в розмірі 6 075,50 грн

секретар судового засідання - Соханич В.М.

Сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач - Державна екологічна інспекція в Закарпатській області, заявив позов до Хустської міської ради яким просить стягнути з відповідача відшкодування шкоди в розмірі 6 075,50 грн. Позов заявлено з посиланням на статті 1166, 1172 Цивільного Кодексу України, статті 16, 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» та статті 222 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 2270,00 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам спору процесуальні строки для подання заяв по суті спору, а також відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали для подання письмових заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу та отримана ним 27.01.2022, про що зроблено відмітку на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення). За таких обставин суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТІ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.04.2019 під час здійснення позапланової перевірки інспекторами з oxopoни навколишнього природного середовища 3акарпатської області виявлено порушення п.7.1, розділу 7 Правил утримання зелених насаджень у межах населених пунктів України затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 №2105. Позивач стверджує, що під час натурного обстеження встановлено, що на території Хустської міської ради, а саме, Замкова гора, навпроти будинку №6 по вул. Замкової зафіксовано пні від зрізаних дерев різних порід в кількості 6 дерев, породи граб 1 шт., породи акація 2 шт. та породи вільха 3 шт. Водночас, навпроти ресторану «Фокус» по вул. І.Франка, 69 виявлено незаконне знищення вісім дерев породи: граб, вільха, акація, що є порушенням вимог п. 4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМ України від 01.08.2006 № 1045, чим нанесена шкода природним ресурсам на суму 6075,50 грн.

Заперечення відповідача.

Відповідач не надав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

За результатами позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Хустської міської ради, проведеної інспектором Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, в частині розгляду звернення виконавчого директора ГО «Закарпатська громада» Кондратюк Б.Б. від 10.04.2019 щодо незаконної вирубки дерев на Замковій горі в м. Хуст встановлено, що допущено порушення законодавства про охорону та раціональне використання зелених насаджень.

Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію у 3акарпатській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 49, Державна екологічна інспекція у Закарпатській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України завданням якої, є реалізації повноважень Держекоінспекції у межах Закарпатської області.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2019 під час здійснення позапланової перевірки інспекторами з oxopoни навколишнього природного середовища 3акарпатської області виявлено порушення п.7.1, розділу 7 Правил утримання зелених насаджень у межах населених пунктів України затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 №2105.

Під час натурного обстеження встановлено, що на території Хустської міської ради, а саме, Замкова гора, навпроти будинку №6 по вул. Замкової зафіксовано пні від зрізаних дерев різних порід в кількості 6 дерев, породи граб 1 шт., породи акація 2 шт. та породи вільха 3 шт. Водночас, навпроти ресторану «Фокус» по вул. І.Франка, 69 виявлено незаконне знищення вісім дерев породи: граб, вільха, акація, що є порушенням вимог п. 4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМ України від 01.08.2006 № 1045, чим нанесена шкода природним ресурсам на суму 6075,50 грн.

Відповідно до ст. 222 ГК України та. ст. 19 ГПК України, Державною екологічною інспекцією України у Закарпатській області з метою досудового врегулювання спору направлено претензію від 26.04.2019 № 12/06/19 до Хустської міської ради про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення природоохоронного законодавства про охорону та раціональне використання зеленин насаджень у межах міст та інших населених пунктах. Однак, станом на момент пред`явлення позову відповіді щодо добровільної сплати не одержано.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Відносини у галузі навколишнього природного середовища в Україні регулюються Конституцією України, міжнародними угодами України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

У відповідності до ст.38 Закону України Про охорону навколишнього середовища використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

В ст. 40 вказаного Закону встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

У відповідності до ст. 40 Закону України "Про рослинний світ" порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу, порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів, застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 5.950,00 грн шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність усіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Судом враховується, що позивачем наразі повинна бути доведена неправомірність поведінки відповідача, яка виражається у діях чи бездіяльності особи, до якої заявляється позов про стягнення шкоди. При цьому такі дії повинні мати конкретне вираження, тобто позивачем має бути доведено, що відповідач вчинив неправомірні дії по видаленню дерев з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством.

Статтею 5 Закону України "Про рослинний світ" передбачено, що під час здійснення діяльності, яка впливає на стан охорони, використання та відтворення рослинного світу, необхідно дотримуватися, зокрема, таких основних вимог як здійснення заходів щодо запобігання негативному впливу господарської діяльності на рослинний світ та здійснення заходів щодо відтворення об`єктів рослинного світу.

Процедуру видалення дерев, кущів, газонів і квітників (зелених насаджень) на території населеного пункту регламентовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045 (надалі Порядок).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку).

За змістом пункту 4 Порядку, підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою.

Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості (далі - комісія), до складу якої входять представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, територіального органу Держекоінспекції, а у разі потреби - балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень.

Під час формування складу комісії компетентний орган протягом двох днів після надходження заяви надсилає запити до територіального органу Держекоінспекції, власника земельної ділянки (користувача), балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень, щодо можливості їх участі в роботі комісії.

Територіальний орган Держекоінспекції та заінтересовані організації у п`ятиденний строк після надходження запиту надсилають компетентному органу в письмовій формі повідомлення про включення свого представника до складу комісії.

Після надходження повідомлень компетентний орган протягом трьох днів затверджує склад комісії. У разі надходження повідомлень про відмову від участі представників територіального органу Держекоінспекції та заінтересованих організацій склад комісії затверджується без таких представників.

Комісія у п`ятиденний строк після її затвердження визначає стан зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, і їх відновну вартість та складає акт обстеження тих насаджень, що підлягають видаленню (далі - акт), за формою, затвердженою Мінрегіоном.

Відновна вартість зелених насаджень визначається згідно з методикою, затвердженою Мінрегіоном.

У разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев комісія з`ясовує причину набуття деревами такого стану, про яку зазначається в складеному комісією акті.

Кожному члену комісії надається один примірник акта. У разі відсутності представника територіального органу Держекоінспекції у складі комісії один примірник акта у триденний строк надсилається до територіального органу Держекоінспекції.

Голова комісії готує в п`ятиденний строк проект рішення компетентного органу про видалення зелених насаджень, в якому зазначається інформація про кількість зелених насаджень, що підлягають видаленню і залишаються на земельній ділянці.

Компетентний орган у місячний строк після надходження зазначеного проекту рішення про видалення зелених насаджень приймає відповідне рішення і видає наступного дня заявнику його копію для оплати відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню.

Відповідно до пункту 5 Порядку, ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню. Методику визначення відновної вартості зелених насаджень і зразок ордера затверджує Мінрегіон.

Сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів; проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі (п.6 Порядку).

Таким чином, приписами чинного законодавства передбачена певна процедура оформлення дозвільних документів на видалення зелених насаджень. Дана процедура передбачає чітко встановлене коло обов`язків суб`єкта господарювання та функцій компетентного органу щодо її здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, при натурному огляді прибудинкової території працівниками позивача за адресами: м. Хуст, вул. І. Франка, 69 та по вул. Замковій виявлено рубку 14 дерев.

Пунктом 8 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045, встановлено, що у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно з подальшим оформленням акта відповідно до пункту 4 цього Порядку.

Дослідивши обставини справи, а також дії, що вчинялися відповідачем з метою видалення дерев, суд дійшов висновку про те, що їх видалення здійснювалося не негайно у відповідності до вищезазначених обставин згідно п.8 Порядку, а саме за процедурою встановленою п.п.1-6 Порядку, однак із допущенням значних та суттєвих порушень такої процедури.

Матеріали справи свідчать також про те, що в порушення вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045, комісією взагалі не було визначено відновну вартість дерев, що підлягали видаленню.

Як зазначалося вище, сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів; проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі (п.6 Порядку).

Однак, як вбачається з акту перевірки від 19.04.2019, а також розрахунків розміру шкоди від 23.04.2019, позивачем встановлено, що загалом видалено було 14 дерев, 10 з яких були сухостійні та вітровальні, діаметр кореневої шийки всіх видалених дерев становить більше 5 сантиметрів.

Підстави вважати, що видалення дерев відбувалося у зв`язку із проведенням ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі, відсутні. Зазначені обставини не доведені відповідачем, а висновки Інспекції щодо допущених порушень під час розгляду справи не спростовані.

У відповідності до положень ст.28 Закону України Про благоустрій в населених пунктах охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. У містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.16 Закону України Про благоустрій в населених пунктах на об`єктах благоустрою забороняється самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо.

Відповідно до ст.13 Закону України Про благоустрій в населених пунктах до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

У відповідності до п.3.1. «Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України», затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 за №105 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.07.2006 за №880/12754, визначено, що до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів належать: парки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, гідропарки, лугопарки, лісопарки, буферні парки, районні сади; дендрологічні парки, національні, меморіальні та інші; сквери; міські ліси; зони рекреації; зелені насадження в охоронних та санітарно-захисних зонах, зони особливого використання земель; прибережні зелені насадження; зелені насадження прибудинкової території.

Відповідно до пункту 3.2. цих Правил визначено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

З огляду на зазначене, дерева, які розташовані на території Хустської міської ради, а саме, Замкова гора, навпроти будинку №6 по вул. Замкової та навпроти ресторану «Фокус» по вул. І. Франка, 69 відносяться до об`єктів благоустрою та їх самовільне знищення забороняється.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про рослинний світ" охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Пунктом 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 за №105 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.07.2006 за №880/12754, визначено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Отже, відповідальною особою за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на вищевказаних земельних ділянках, на яких видалені дерева, є саме відповідач.

Відповідачем наразі не було оскаржено до суду дій Інспекції щодо проведення перевірки, складання акту, припису чи нарахування шкоди.

За приписами ст.ст.68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наведена стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно вимог ст.ст.66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції та Законів України, не завдавати шкоди природі, відшкодувати завдані ним збитки.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, адже неналежне виконання Хустською міською радою Закарпатської області своїх обов`язків призвело до завдання державі збитків.

Вина відповідача полягає у невиконанні ним належно обов`язків з охорони зелених насаджень, встановлених чинним законодавством; у видаленні дерев без дотримання порядку, встановленого чинним законодавством.

За висновком суду, позивачем доведено, що порушення законодавства про охорону навколишнього середовища сталося з вини відповідача. Відповідач не спростував неможливості здійснення покладених на нього обов`язків та не надав доказів дотримання законодавчо встановленого порядку видалення зелених насаджень.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявні всі елементи складу цивільного правопорушення.

Розмір заявленої до стягнення шкоди за незаконне видалення дерев до ступеню припинення росту становить 6 075,50, яка розрахована згідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 "Про затвердження Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів".

Наданий позивачем розрахунок перевірено судом. За висновком суду є обґрунтованим та здійснений правильно. Відповідачем заперечень чи контррозрахунку щодо обрахованого розміру шкоди за допущені порушення вимог природоохоронного законодавства суду не подано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, який підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Отже, судом встановлено наявність всіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди (збитків), таким чином дослідивши матеріали даної справи, оцінивши докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

За загальним правилом, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку задоволення позову судові витрати покладаються відповідача. Відтак із відповідача слід стягнути 2 270,00 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 74, 129, 236-239, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Хустської міської ради (Закарпатська обл., Хустського району, м. Хуст вул. 900-річчя Хуста, 27, код ЄДРПОУ 3005221) відшкодування шкоди в розмірі 6 075,50 грн (шість тисяч сімдесят п`ять гривень 50 коп.) із зарахуванням на рахунок ГУК у Зак.обл/Хустська ТГ/24062100, р/р UA0007495, назва банку одержувача - Казначейство України, код платежу - 24062100 ().

2. Стягнути з Хустської міської ради (Закарпатська обл., Хустського району, м. Хуст вул. 900-річчя Хуста, 27, код ЄДРПОУ 3005221) відшкодування витрат по оплаті судового збору у сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) на користь Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (р/р НОМЕР_1 , ).

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається- http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Андрейчук