ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2022 Справа № 917/24/22

за позовною заявою Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх, кімната 35, м. Харків, 61022

до Фізичної особи-підприємця Скобель Олександра Володимировича , АДРЕСА_1

про стягнення 24 480,00грн.

Суддя Ціленко В.А.

Секретар судового засідання: Білоус О.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Розглядається позовна заява Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (за розпорядженням Голови Антимонопольного комітету України № 23-рп від 28.11.2019 року, Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з 02.06.2020 року є правонаступником всіх майнових прав і обов`язків Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Скобель Олександра Володимировича 24 480,00 грн. пені за неподання витребуваної інформації у визначений ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк.

Відповідач позов заперечує посилаючись на те, що позовну заяву не отримував, жодних договірних відносин з Позивачем не має, жодних зобов`язань перед ним не брав. Одночасно повідомив про те, що з 24.03.2021 року припинив свою підприємницьку діяльність, тому вважає, що дана справа не підлягає розгляду у Господарському суді, а провадження в ній підлягає припиненню.

Заява позивача від 15.03.2022 року про проведення засідання без участі представника прийнята та врахована судом.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив.

За результатами розгляду матеріалів справи № 66-13-50/20-19 про порушення Фізичною особою-підприємцем Скобель Олександром Володимировичем , м. Кременчук законодавства про захист економічної конкуренції Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, прийнято рішення від 16.07.2019 року за № 66/6-р/к яким визначено, що Підприємцем вчинено порушення, передбачене п.13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації на вимогу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.01.2019 року № 66-02/2016 та накладено штраф у розмірі 33 983,00 грн.

Позивач посилається на те, що відповідач у визначений строк не сплатив штраф, тому просить суд стягнути у примусовому порядку 24 800,00 грн. пені, у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за кожний день прострочення.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Із наданих позивачем доказів вбачається, що рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.07.2019 року № 66/6-р/к визнано порушення Фізичною особою-підприємцем Скобель Олександром Володимировичем , м. Кременчук п.13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації Полтавському обласному територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.01.2019 року № 66-02/2016 у встановлений ним строк отримано адресатом 22.07.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 36 2.

За приписами статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа на яку накладено штраф за рішеннями органів Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу, а саме до 23.09.2019 року, оскільки 22.09.2019 року припадає на вихідний.

У відповідності до абзацу 1 частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Судом враховується правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 березня 2019 року у справі № 904/3536/18 про те, що у застосуванні приписів статті 56 Закону (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке. Абзацами третім-п`ятим частини п`ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Стосовно пені судом враховано, що Фізична особа-підприємець Скобель Олександр Володимирович , м. Кременчук звертався до Господарського суду Полтавської області, який ухвалою від 24.09.2019 року відкрив провадження у справі № 917/1640/19, а рішення від 23.01.2020 року відмовив у задоволенні позову.

20.03.2020 територіальним відділенням було отримано від відповідача докази сплати штрафу (Меморіальний ордер № 40 від 12.03.2020 року на суму 33 983,00 грн.).

З урахуванням викладений обставин, при розрахунку пені за прострочення сплати штрафу, позивач дотримався приписів ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та правомірно нарахував до сплати 23 480,00 грн. пені з 24.01.2020 до 11.03.2020 року, тому заявлена позивачем сума є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Заперечення Фізичної особи-підприємця Скобель Олександра Володимировича до уваги судом не прийняті, так як відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не тільки договори та правочини, а і безпосередньо з актів цивільного законодавства, актів органів державної влади чи місцевого самоврядування. До таких актів слід віднести і рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.07.2017 року № 66/6-р/к, яке за приписами частин 1, 2 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" є обов`язковим для виконання. Не виконання розпоряджень, рішень та вимог органів та посадових осіб Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену відповідальність.

Щодо непідсудності справи за участю фізичної особи по зобов`язаннях, що виникли у період господарської діяльності, слід враховувати наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Так як спірні правовідносини між сторонами виникли у період господарської діяльності, до її припинення, Фізична особа-підприємець Скобель Олександр Володимирович має статус суб`єкта підприємницької діяльності у цій справі.

У зв`язку з правомірністю заявленого позову, доведеність його належними та допустимими доказами, судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скобель Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 24 480,00 грн. із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків (Отримувач: ГУК у Полт.обл/тг м. Кременчук/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); номер рахунку: (IBAN)UA0016706; код класифікації доходів бюджету: 21081100; назва коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скобель Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифіувційний код НОМЕР_1 ) на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх, кімната 35, м. Харків, 61022, ) 2 270,00 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання даним рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 22.03.2022р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до

набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ціленко В. А.