ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29 березня 2022 року Справа № 903/631/21

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Коваль Олександр Миколайович

за відсутності учасників судового процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» про визнання грошових вимог по справі №903/631/21 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2021 ОСОБА_1 надіслав на адресу суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та просить призначити арбітражним керуючим Андрощук Олену Павлівну.

Ухвалою від 26.08.2021 прийнято заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 14.09.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 .

У відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства 15.09.2021 на офіційному веб-порталі судової влади України здійснено оприлюднення оголошення (повідомлення) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за № 67206.

04.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» надіслало на адресу заяву про грошові вимоги, в якій просить суд визнати кредиторські вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 в сумі 304543,00 грн. за кредитним договором №0201/0708/77-77-095 від 15.07.2008 та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою від 11.10.2021 заяву кредитора ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання грошових вимог до боржника ОСОБА_1 прийнято та призначено до розгляду.

15.10.2021 Головне управління ДПС у Волинській області надіслало на адресу суду інформацію з центральної бази даних ДРФО ДПС України станом на 11.10.2021 про суми виплачених доходів громадянину ОСОБА_1 за період з 01.07.2018 по 30.06.2021. Додатково зазначено, що декларації про майновий стан і доходи за період 2018-2021 як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа громадянин ОСОБА_1 не подавав.

18.10.2021 керуюча реструктуризацією надіслала на електронну адресу суду наступні документи:

1.Звіт про результати перевірки декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , в якому зазначила, що станом на 16.10.2021, при здійснення перевірки Декларації про майновий стан фізичної особи - боржника ОСОБА_1 (членів його сім`ї), в межах представленої інформації, керуючою реструктуризацією боргів не встановлено фактів приховування боржником доходів або ж майна за рахунок якого можливо погасити кредиторські вимоги в справі про неплатоспроможність боржника та/або не відповідностей у відомостях зазначених в деклараціях про майновий стан.

Зазначає, що абітражним керуючим продовжується перевірка інформації, яка зазначена в Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , оскільки, на адресу Арбітражного керуючого не надійшли усі відповіді на надіслані запити. Тому, можливі уточнення до Декларації про майновий стан боржника фізичної особи - боржника ОСОБА_1 (членів його сім`ї).

2. Відзив на заяву про грошові вимоги кредитора ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» до боржника ОСОБА_1 , в якому просить відхилити заяву про грошові вимоги кредитора ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» до боржника ОСОБА_1 та не визнавати та не включати до реєстру вимог кредиторів заявлені ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» грошові вимоги у сумі 304 543,00 грн., оскільки заявлені грошові вимоги боржника перед ТзОВ ФК «Вектор - плюс» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») є юридично необгрунтованими та документально не підтверджуються.

3. Звіт про результати розгляду вимог кредиторів боржника ОСОБА_2

20.10.2021 на адресу суду надійшла інформація Адміністрації Державної прикордонної служби України, щодо перетину державного кордону за останні три роки боржником ОСОБА_1 та членами його сім`ї: дружини ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_5

22.10.2021 керуюча реструктуризацією надіслала на електронну адресу суду звіт про виконану роботу та здійсненні заходи у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 14.09.2021 по 21.10.2021.

Керуюча реструктуризацією 22.10.2021 надіслала на електронну адресу суду лист №01-34/73 від 21.10.2021, в якому просить суд відтермінувати підготовку та подання до Господарського суду Плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , в межах строку передбаченого в.8. ст. 119 Книги 4 Кодексу України з процедури банкрутства («строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду»).

25.10.2021 арбітражний керуючий подала клопотання про витребування документів, а саме:

1.На виконання п.9 ухвали суду від 14.09.2021, з метою отримання інформації для з`ясування доходів боржника (його сім`ї) з ціллю формування результатів перевірки Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ІК НОМЕР_1 ), та складання Плану реструктуризації боргів боржника, керуючою реструктуризацією боргів було направлено (на електронну адресу та поштовим зв`язком) запит у Головне Управління ДПС у Волинській області (вих. №01-34/48 від 24.09.2021).

Інформація з ДПС у Волинській обл. про доходи боржника ОСОБА_1 арбітражному керуючому не надходила.

2. З ціллю виявлення виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні, з метою з`ясування зобов`язань боржника ОСОБА_1 (його дружини), 24.09.2021, на адресу Головного територіального управління юстиції у Волинській області управління держаної виконавчої служби (м. Львів) було скеровано запит (вих. № 01-34/45).

08.10.2021 - на 2 відділ ДВС м. Луцька ГУ ТУЮ у Волинській області (вих.№ 01-34/58). Відповіді на адресу Арбітражного керуючого не надходило.

У зв`язку з вищенаведеним, просить суд витребувати в Другого відділу ДВС м. Луцька ГУ ТУЮ у Волинській області та з Головного Управління ДПС у Волинській області, запитувану інформацію.

26.10.2021 представник кредитора надіслав на електронну адресу суду письмові пояснення, в яких зазначив, що підтримує подану заяву про грошові вимоги до боржника та просить визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0201/0708/77-095 від 15.07.2008 та просить включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Протокольною ухвалою від 26.10.2021 суд прийняв та долучив до матеріалів справи лист Головного управління ДПС у Волинській області, Звіт про результати перевірки декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , Відзив на заяву про грошові вимоги кредитора ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» до боржника ОСОБА_1 , Звіт про результати розгляду вимог кредиторів боржника ОСОБА_2 , лист- інформацію Адміністрації Державної прикордонної служби України, звіт про виконану роботу та здійсненні заходи у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 14.09.2021 по 21.10.2021, лист №01-34/73 від 21.10.2021, клопотання про витребування документів.

Ухвалою суду від 26.10.2021 відкладено попереднє засідання суду, заяву кредитора ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання грошових вимог та заяву керуючої реструктуризацією про витребування документів. ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подати до суду докази надіслання письмових пояснень від 25.10.2021 на адресу арбітражного керуючого та боржника.

Керуюча реалізацією в призначене судове засідання не з`явилася, 09.11.2021 подала до суду:

- заяву, в якій просить суд судове засідання проводити за її відсутності;

- доповнення до відзиву від 09.11.2021 №01-34/67/1.

Ухвалою суду від 09.11.2021 відкладено попереднє засідання суду, заяву кредитора ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання грошових вимог.

12.11.2021 ОСОБА_1 подав до суду пояснення на запит арбітражного керуючого Андрощук О.П. "Про уточнення інформації" від 08.11.2021 , № 01-34/62/1/1/1 повідомив наступне:

"Подані до суду Декларації про майновий стан за 2018-2020 рік містять повну та достовірну інформація про майно та членів сім`ї.

Щодо уточнення членів сім`ї:

П.5 ст.116 Кодексу України з процедури банкрутства, "До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі".

Батьки: батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (пенсіонер) мама - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (пенсіонерка), які зареєстровані та проживають у с. Боратин, Луцького району, не пов`язані спільним побутом з сім`єю, та не мають взаємні права та обов`язки відносно боржника та сім`ї.

Щодо земельної ділянки, яка була предметом іпотеки за кредитним договором №0201/0708/77-095 від 15.07.2008, укладеним між ним та ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ТОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"):

у 2018 році за згодою із представниками ТОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС", земельна ділянка, що розташована у с. Шацьк, Шацького району, була реалізована з ціллю погашення заборгованості по Кредитному договору № 0201/0708/77-095 від 15.07.2008 перед ТОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС". (06.02.2018 здійсненні нотаріусом відповідні реєстраційні дії, у т.ч: знято обтяження з реєстру іпотек, тощо).

У лютому 2018 року усі зобов`язання між ним та ТОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" були виконані в повному обсязі, що підтверджується відсутністю будь - яких відомостей про ТОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" у відповідних реєстрах по ОСОБА_1 . Документи договору купівлі - продажу представити суду та арбітражному керуючому не має змоги, оскільки угоди здійснювалися від його імені і документи не зберіглися.

З 2018 року по теперішній час жодних претензій чи позовів від ТОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС" на його адресу не надходило".

У зв`язку з надходженням на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 16 листопада 2021 року апеляційної скарги ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" за ухвалу Господарського суду Волинської області від 14.09.2021 у справі № 903/631/21 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність та направленням матеріалів справи до Північно-західного апеляційного господарського суду, суд повідомив учасників справи про неможливість проведення судового засідання по справі №903/631/21 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність, яке мало відбутися 23.11.2021 о 11:30 год. в приміщені Господарського суду Волинської області за адресою м. Луцьк, пр. Волі, 54а, в залі судових засідань №103.

17.11.2021 справа №903/631/21 надіслана до Північно-західного апеляційного господарського суду.

23.11.2021 керуюча реструктуризацією подала до суду лист на виконання п.4 ухвали суду від 09.11.2021 та 14.12.2021 звіт про результати перевірки декларації про майновий стан боржника (уточнений).

15.02.2022 на адресу суду повернута справа №903/631/21.

Ухвалою суду від 16.02.2022 призначено попереднє засідання суду, заяву кредитора ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання грошових вимог та заяву керуючої реструктуризацією про витребування документів.

28.02.2022 Арбітражна керуюча на електронну адресу суду надіслала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з військовим станом у державі.

Ухвалою від 01.03.2022 відкладено попереднє засідання суду, заяву кредитора ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання грошових вимог та заяву керуючої реструктуризацією про витребування документів.

Після судового засідання 01.03.2022 зареєстровано заяву представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про відкладення розгляду справи, яка призначена на 01.03.2022 об 11:45 год.

29.03.2022 керуюча реструктуризацією майна подала до суду наступні документи:

-звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення і відшкодування витрат у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 за період з 14.09.2021 по 28.03.2022;

- звіт про виконану роботу та здійснені заходи за період з 22.10.2021 по 28.03.2022;

- заяву про розгляд справи без участі арбітражного керуючого, всі заявлені клопотання підтримує в повному обсязі.

Представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в призначене судове засідання не з`явився. Ухвала про відкладення судового засідання була направлена на юридичну адресу, вказану заявником в заяві: пр.С.Бандери,28А, м.Київ, 04073, однак, не була отримана заявником, оскільки поштове відправлення №648 згідно з витягом щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" повернуто за зворотною адресою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній", "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Разом з цим суд вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду справи, оскільки явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Інформація про графік слухання справ судом відповідно до ст.9 ГПК України постійно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на відкритість інформації щодо справи, заявник не був позбавлений можливості своєчасно дізнатись про дату, час і місце судового розгляду його справи.

У визначений судом день та час боржник та заявник (кредитор) своїх представників в засідання суду не направив. Не з`явився в судове засідання і керуюча реструктуризацією майна.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно з умовами статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства 15.09.2021 за №67206 на офіційному веб-порталі судової влади України здійснено оприлюднення оголошення (повідомлення) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

04.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» надіслало на адресу заяву про грошові вимоги, в якій просить суд визнати кредиторські вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 в сумі 304543,00 грн. за кредитним договором №0201/0708/77-77-095 від 15.07.2008 та включити їх до реєстру вимог кредиторів, (а.с.106-137), а саме:

- заборгованість по основній сумі кредиту - 104329,15 грн.;

- заборгованість за відсотками - 120 187,69 грн.:

- заборгованість по комісії - 0.00 грн.

- заборгованість по пені - 80 026,16 грн.

З матеріалів справи вбачається, 15.07.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» (який в подальшому було перейменовано в ПАТ «Сведбанк») укладено кредитний договір № 0201/0708/77-095, за яким ВАТ «Сведбанк» надав ОСОБА_1 як позичальнику кредит на загальну суму 147400,00 грн. зі сплатою 21 % річних з кінцевим терміном погашення 15 липня 2028 року (а.с.110-115).

Крім того, 15.07.2008 на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк» (який в подальшому було перейменовано в ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 укладено договір поруки (а.с.116-117), згідно якого позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором.

Також, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав в іпотеку земельну ділянку, площею 0.10 га. яка знаходиться в АДРЕСА_1 . кадастровий номер :03:016:0240 (а.с.118-121).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2011 у справі №2-3591/11 вирішено:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства "Сведбанк" 226 614 (двісті двадцять шість тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнули з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства "Сведбанк" по 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. судового збору, по 60 (шістдесят) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та по 48 (сорок вісім) грн. витрат на оплату оголошення у пресі про виклик відповідачів з кожного» (а.с.129-130).

28.11.2012 ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, зокрема і за Кредитним договором № 0201/0708/77-095 від 15.07.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 та договорами забезпечення по цьому кредиту (а.с.122-126).

Як слідує з заяви, за період з 16.06.2011 року по 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» мало право нарахувати відсотки у відповідності до умов п.п. 1.3, 3.2. кредитного договору №0201/0708/77-095 від 15.07.2008 та чинного законодавства.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, рішення Луцького міськрайонного суду від 16 червня 2011 року у справі № 2-3591/11 боржниками не виконано.

Заявник доводить, що наявність рішення Луцького міськрайонного суду від 16 червня 2011 року у справі № 2-3591/11 не є підставою для припинення зобов`язань за кредитним договором та не звільняє позичальника від виконання його умов, а кредитора не позбавляло права на нарахування відсотків за користування кредитними коштам, а також права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається не виконаним відповідно до вимог ст.526, 599 ЦК України.

Слід зазначити, що зобов`язання за Кредитним договором № № 0201/0708/77-095 від 15.07.2008. між сторонами ( ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС») узгодженні в судовому порядку у 2011 році (Рішення Луцького міськрайонного суду від 16.06.2011, № 2-3591/11) (Сума 226 614,00 грн. 63 коп. + судовий збір).

Тобто, виконання умов Кредитного договору № № 0201/0708/77-095 від 15.07.2008, узгоджено сторонами рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.06.2011.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як визначено ч.ч. 2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги в розмірі 104329,15 грн. є обґрунтованими та підставними.

Разом з цим, після винесення рішення Луцького міськрайонного суду від 16.06.2011 кредитор втратив право нараховувати пеню та відсотки.

Відповідно до пункту 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховною Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Варто зазначити, що наразі банки, фінансові установи, реалізуючи своє право на касаційне оскарження, обґрунтовують підстави для оскарження з посиланням на необхідність відступлення від сформованого вже правового висновку. Проте Верховний Суд поки що не вбачає підстав для відступлення від сформованого вище правового висновку, що підтверджується Постановою Верховного Суду від 27.07.2021 р. за №910/18943/20.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 зазначене таке:

« 6.17. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13, про неправильне застосування якої судами попередніх інстанцій зазначено в касаційній скарзі, дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

6.18. У постанові від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 з приводу застосування приписів статті 1048 ЦК України у разі неправомірного, незаконного користуванням боржником грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання Велика Палата Верховного Суду вказала на таке.

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами цього спору внаслідок припинення договору депозиту і невиконання відповідачем обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні.

6.19. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

6.20. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

6.21. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

6.28. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.»

Таким чином, беручи до уваги висновки, викладені у вищезазначеній постанові, суд зазначає, що строк кредитування боржника є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання грошових вимог, а саме пені в частині донарахованих після рішення суду, не підлягають задоволенню в розмірі 80026,16 грн. та відсотків в розмірі 120187,69 грн.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 913/479/18).

Керуюча реструктуризацією не погодившись з грошовими вимогами кредитора просить суд застосувати строк позовної давності в порядку ст. 257, 261 ЦК України та відмовити у задоволенні заяви (т.6, а.с.210).

Щодо заяви керуючої реструктуризацією, про застосування до позовних вимог строку позовної давності, слід зазначити таке.

У постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними:

"Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог".

Загальні положення застосування позовної давності також викладені у наступних постановах: № 522/1029/18 (14-270цс19); № 522/2110/15-ц (14-247 цс 18) /п. 61; № 522/2201/15-ц (14-179 цс 18) /п. 61/; № 522/2202/15-ц (14-132цс18) /п. 61/; № 372/1036/15-ц (14-252цс18);№ 904/10956/16 (12-90гс19); № 183/1617/16 (14-208 цс 18) /п.п. 73/; № 911/1437/17 (12-226гс18) /п. 76/.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Дослідивши матеріали заяви та надані сторонами пояснення суд дійшов висновку, що у задоволені заяви про визнання грошових вимог слід відмовити, виходячи з наступного:

Свобода Договору є однією із засад цивільного законодавства (п. 3, ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові.

В силу дії ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Як слідує з листа від 21.10.2021 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо наявних відкритих виконавчих проваджень, згідно повідомлень підпорядкованих відділів державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за територіальною юрисдикцією Волинської області, а також шляхом перевірки інформації в автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що станом на 19.10.2021 на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відділ) перебуває відкрите виконавче провадження № 44546053 з примусового виконання виконавчого листа №2-1735709 віл 04.06.2009, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з Васильєва А.1 в користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 10093,93 грн.

Також, на виконанні у Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 60636529 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-6112-17У від 30.09.2019, виданої ГУ ДПС у Волинській області щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь Головного управління ДПС у Волинській області заборгованості зі сплати ЄСВ у розмірі 18276,72 грн.

Строк пред`явлення наказу до виконання встановлено до 04.07.2012 (а.с.129), разом з тим до матеріалів справи не надано доказів стосовно пред`явлення виокнавчого документа до виконання, що також підтверджується вищезазначеним листом ДВС від 21.10.2021, а також відсутні докази стосовно заміни стягувача за виконавчим документом, тому ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» пропустило строк для пред`явлення його до виконання, а також строк позовної давності в межах трирічного строку заявленої грошової вимоги, яка виникла на підставі рішення Луцького міськрайонного суду.

Крім того, станом на 16.10.2021 того, згідно запитуваної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, Єдиного реєстру боржників відсутні будь які відомості щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 (поручителя ОСОБА_3 ) перед ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС») у сумі 304 543,00 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, 06.02.2018, зафіксовано правочин - Договір купівлі - продажу земельної ділянки, кадастровий номер :03:016:0240 (предмет іпотеки за Кредитним договором № № 0201/0708/77-095 від 15.07.2008). Власник - ОСОБА_8 .

Документи, що підтверджують зменшення суми заборгованості після реалізації заставного майна - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван 7де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, грошова вимога кредитора ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 2, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 відмовити.

2. Керуючій реструктуризацією Андрощук О.П. подати до суду письмові пояснення щодо подальшого розгляду справи з урахуванням факту, що до боржника з моменту офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не висунуто вимог.

Ухвала господарського суду набирає законної негайно з моменту її прийняття відповідно до ч.4 ст. 9 КУзПБ.

Ухвала суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.9 КУзПБ, ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала суду підписана 31.03.2022.

Суддя І. О. Гарбар