ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" березня 2022 р. м.Львів Справа №909/521/21
Західний апеляційний господарський у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Малех І.Б.
Судді Гриців В.М.
Зварич О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , за вих. №1137 від 01.12.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/4056/21 від 06.12.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2021 року (суддя Матуляк П.Я., повний текст рішення складено 22.11.2021, м. Івано-Франківськ)

у справі №909/521/21

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , м. Коломия, Івано-Франківська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. Ямпіль, Вінницька область

про стягнення коштів в розмірі понесених витрат в сумі 103 333,56 грн.

ВСТАНОВИВ:
В червні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулось з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів в розмірі понесених витрат в сумі 103 333 грн 56 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані нормами ст.1191 Цивільного кодексу України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», які передбачають право зворотньої вимоги (регресу) до особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді. Як, на підставу позову, позивач посилався на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , під час виконання ним службових обов`язків, а тому згідно з ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України відповідальною особою за завдану шкоду є Військова частина НОМЕР_1 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 заперечила проти позову, з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях. Зазначає, що транспортний засіб «Nissan Terano 2», під час керування яким ОСОБА_1 завдав матеріальної та моральної шкоди, не перебував та не перебуває у власності військової частини НОМЕР_1 . При цьому, вказав що до функціональних обов`язків ОСОБА_1 керування транспортними засобами не входило, а відтак, вважає, що обов`язок повернення сплаченого МТСБУ страхового відшкодування також лежить саме на ОСОБА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечив, вказав на відсутність своєї вини у вчиненні ДТП та просив у позові відмовити.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2021 року у справі №909/521/21 позов задоволено. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 101 151, 56 грн. регламентної виплати МТСБУ, 1198,00 грн та 984,00 грн оплати послуг аварійного комісара, 2270,00 грн. судового збору. Рішення обгрунтоване тим, що документальними доказами у справі доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП під час виконання ним своїх службових обов`язків. А тому, відповідач Військова частина НОМЕР_1 є відповідальною за шкоду, заподіяну її військовослужбовцем під час виконання службових обов`язків.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, оскільки, вважає оскаржуване рішення таким, що містить висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать документальним доказам у справі. Крім того, апелянт вважає, що судом не враховано норми ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», а також стверджує, що військова частина НОМЕР_1 не є та не була власником транспортного засобу «Nissan Terano 2», керуючи яким ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду та наголошує, що саме останній завдав шкоди потерпілому. Відтак, вважає, оскільки, військова частина НОМЕР_1 не є власником транспортного засобу «Nissan Terano 2», підстави для задоволення позову відсутні, а при прийнятті оскаржуваного рішення судом не досліджено всіх обставин та фактичних даних, які мають значення для вирішення справи.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу покликається, зокрема, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22.12.2020 року у справі №676/145/19 при прийнятті якої судом встановлено, що недоведеність належності військовій частині НОМЕР_1 автомобіля «Nissan Terano 2» не звільняє військову частину від відповідальності за шкоду, завдану її військовослужбовцем під час виконання ним своїх службових обов`язків. Крім того, позивач вважає необґрунтованими та безпідставними твердженнями апелянта про те, що ОСОБА_1 неправомірно заволодів автомобілем «Nissan Terano 2», оскільки, такі спростовуються матеріалами справи.

У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу апелянт зазначає, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» право регресної вимоги може бути застосовано щодо особи, яка завдала шкоди. Разом з цим, вважає, що факт виконання ОСОБА_1 службових обов`язків на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення відповідальності за завдану шкоду саме на відповідача, враховуючи норми ст. 1167 Цивільного кодексу України.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на неї та запереченнями на відзив на апеляційну скаргу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2021 року у справі №909/521/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що 24.12.2015 року о 18 год. 30 хв. на 270 км + 850 м автодороги сполученням Житомир-Чернівці неподалік с.Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, водій автомобіля марки «Nissan Terano 2» без державного реєстраційного знаку ОСОБА_1 , який рухався в напрямку м.Кам`янець Подільський з м.Хмельницький не врахував дорожні умови та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, по якій рухався у зустрічному напрямку автомобіль марки Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого здійснив зіткнення з даним транспортним засобом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою слідчого СВ Кам`янець Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області від 28.03.2017 року, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України по даному факту закрито, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, а копію постанови направлено начальнику Кам`янець Подільського РВ Кам`янець Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Із змісту вищевказаної постанови слідчого вбачається, що ДТП відбулося з вини ОСОБА_1 , оскільки, останній не врахував дорожні умови та стан транспортного засобу та допустив виїзд на смугу зустрічного руху по якій рухався автомобіль марки Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів.

В матеріалах справи міститься протокол огляду транспортного засобу марки Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_2 від 10.02.2016 року.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №36/16 від 26.02.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні із включенням розрахунку ПДВ, складає 242 287,47 грн; вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи його пошкодження зазначені у протоколі огляду від 10.02.2016 року складає 276 657,39 грн.

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами автотоварознавчого дослідження №414/18 від 20.10.2018 року, вартість пошкодженого, внаслідок ДТП, автомобіля марки Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент оцінки складає 34369,95 грн.

За проведення вищевказаних експертних досліджень Моторно (транспортне) страхове бюро України сплатило грошові кошти в сумі 2182,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №34рв від 11.05.16 та №АО364рв від 10.08.16.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2020 року у справі №676/145/19 (провадження №2/676/86/20) позов задоволено: стягнуто 143337,44 грн. солідарно з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) та ОСОБА_1 , стягнуто з МТСБУ 100000,00 грн. на користь ОСОБА_2 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.12.2020 року у справі 676/145/19 (номер провадження 2/676/86/20) вищевказане рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2020 року скасовано, в частині солідарного стягнення з Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , прийнято нове: стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 143337,44 грн. майнової шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди.

Отже, дослідженням матеріалів справи встановлено, що ДТП, внаслідок якого було завдано шкоду автомобілю марки Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , сталося з вини ОСОБА_1 . Наведене підтверджується документальними доказами у справі, встановлено в судових рішеннях, які набрали законної сили та не заперечується сторонами у даній справі. Поряд з цим, доводи самого ОСОБА_1 , який у даній справі виступає в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача є необгрунтованими, оскільки спростовуються документальними доказами і невідповідають дійсним обставинам справи. Вищевказане також вірно встановлено господарським судом Івано-Франківської області при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього ж закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п. 39.1. ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи викладене, 24.02.2021 року ,відповідно до платіжного доручення №889757 від 24.02.2021 року, на виконання судового рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2020 року у справі №676/145/19 (провадження №2/676/86/20) та постанови Хмельницького апеляційного суду від 22.12.2020 року у справі 676/145/19 (номер провадження 2/676/86/20), МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 101151,56 грн. на підставі наказу №3.1/1152 від 24.02.2021 р.

Відповідно до п.38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та відповідно до посвідчення про відрядження №372 від 14.12.2015 року в період з 24.12.2015 року по 26.12.2015 року, тобто на момент вчинення ДТП, був направлений у відрядження до м. Коломия Івано-Франківської області, що не заперечується відповідачем, підтверджується документальними доказами та вірно встановлено судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

08.04.2021 року позивач звертався до відповідача з вимогою, щодо добровільного відшкодування, в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування в загально розмірі 103333,56 грн. Однак, вищевказана вимога позивача, залишена від відповідачем без відповіді, у зв`язку із чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Частино 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З аналізу наведених норм законодавства в сукупності із підтвердженими документальними доказами дійсними обставинами справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів скаржника про те, що в позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування, яке є предметом позову у даній справі. При цьому, посилання відповідача на те, що військова частина НОМЕР_1 не є та не була власником автомобіля марки «Nissan Terano 2» без державного реєстраційного знаку, з використанням якого ОСОБА_1 вчинив ДТП, не спростовують висновків господарського суду Івано-Франківської області, які покладенні в основу оскаржуваного рішення та не відповідають нормам чинного законодавства. Оскільки, на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 виконував службові обов`язки та перебував у службовому відрядженні саме в інтересах військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин, судова колегія апеляційного суду зазначає, що скаржником в апеляційній скарзі не спростовано висновки суду першої інстанції, щодо задоволення позову та така не містить аргументації чи обґрунтувань, щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що стало наслідком прийняття неправомірного рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Західний апеляційний господарський суд вважає, що Господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 09.11.2021 року у справі №909/521/21 з дотриманням норм матеріального і процесуального права. А тому, рішення Господарського суд Івано-Франківської області від 09.11.2021 року у справі №909/521/21 належить залишити без змін, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без задоволення.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , за вих. №1137 від 01.12.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/4056/21 від 06.12.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2021 року у справі №909/521/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на військову частину НОМЕР_1 .

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №909/521/21 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя І.Б.Малех

Суддя В.М.Гриців

Суддя О.В.Зварич