ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.03.2022 Справа№ 914/4109/21

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Лілії Бернацької розглянув заяву Приватного підприємства Галицький достаток про скасування заходів забезпечення позову

у справі № 914/4109/21

за позовом керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі

позивача: Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів,

до відповідача: Приватного підприємства Галицький достаток, м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державного підприємства Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр, м. Львів,

предмет позову: усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування земельними ділянками шляхом їх повернення на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації,

підстава позову: безпідставність відчуження лісових ділянок,

за участю представників:

прокуратури: Максимовська Софія Сергіївна,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Лемик Роксолана Ярославівна,

третьої особи: не з`явився.

ПРОЦЕС

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації до Приватного підприємства Галицький достаток за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування земельними ділянками шляхом їх повернення на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації.

11.03.2022 судом частково задоволено заяву Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова (вх.№ 800/22 від 09.03.2022 року) про забезпечення позову та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:002:0021 площею 0,1417 га, :05:002:0022 площею 0,1383 га, :05:002:0025 площею 0,1200 га, :05:002:0026 площею 0,1200 га, :05:002:0027 площею 0,1200 га, :05:002:0030 площею 0,0849 га, :05:002:0031 площею 0,1615 га, :05:002:0032 площею 0,2020 га, :05:002:0034 площею 0,1199 га, :05:002:0035 площею 0,2700 га, які належать Приватному підприємству Галицький достаток. Зокрема, суд дійшов висновку про те, що реалізація власником права розпорядження (передання в оренду, продажу тощо) спірною земельною ділянкою до вирішення судом спору по суті може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення заявлених Керівником Галицької окружної прокуратури м. Львова вимог. Також суд, оцінюючи співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, зазначив, що тимчасове обмеження прав ПП Галицький достаток у зазначений вище спосіб є менш обтяжливим, оскільки у разі відмови у задоволенні пред`явлених позовних вимог, ці права будуть відновленими та за бажанням реалізованими, в той час, як невжиття заходів щодо обмеження цих прав може призвести до незворотних наслідків для позивача або значно утруднити ефективний захист чи поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та спонукати до залучення у спорі інших заінтересованих осіб, породжуючи нові спори.

18.03.2022 від відповідача надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, яку призначено до розгляду в судове засідання 23.03.2022, а в судовому засіданні розгляд заяви відкладено на 30.03.2022.

Згідно із заявою відповідач у справі просить скасувати відповідні заходи забезпечення позову та зазначає таке:

- у прокурора відсутні підстави для звернення до суду в даній справі;

- в інтересах позивача не подано жодних достовірних доказів, які б підтверджували право власності на спірну земельну ділянку, тому вимога про забезпечення позову є не що інше як зловживаннями правами позивача і задоволення цієї вимоги завдає збитків законному, добросовісному власнику, яким є ПП «Галицький достаток»;

- заявник вважає, що спірні земельні ділянки віднесенні до лісів природоохоронного наукового, історико-культурного призначення та рекреаційно-оздоровчих лісів, тоді як насправді за цільовим призначенням спірні земельні ділянки з 2004 р. належать до категорії земель житлової та громадської забудови;

- в силу вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності та/або право постійного користування на спірну земельну ділянку у Львівської обласної адміністрації, як і в ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» ніколи не виникало, тому припущення прокурора в ініційованому позові, а також в заяві про забезпечення позову не підтверджено відповідними достовірними та допустимими доказами;

- твердження заявника про те, що спірні ділянки знаходяться у постійному користуванні і облікуються у ДП «ЛЛСНЦ» теж є неправдивими;

- посилання заявника рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2005 у справі №2-38/2005, яким було визнано неправомірними та скасовано рішення Брюховицької селищної ради №245 від 11.03.2004 та № 263 від 18.03.2004. є також недоречними, оскільки, це «не впливає на правомірність прийняття рішення Брюховицькою селищною радою № 619 від 23.10.2008 р.»;

- вказуючи на факт скасування Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області рішень Мукачівського міськрайонного суду (справа №2-3327/04 і справа №2-3326/04) прокурор приховав ту обставину, що рішення було скасовано і закрито провадження у справі в зв`язку з ліквідацією ПП «Буддизайн»;

- на ці земельні ділянки вже накладено арешт на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2021 р. у справі № 446/2600/14-к, тому фактичну можливість звернути стягнення на майно та кошти боржника матиме лише той виконавець, який перший наклав арешт і зареєстрував обтяження. Тобто повторне забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки є недоречним.

30.03.2022 від прокуратури надійшли заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, в якій повторно обґрунтовує підстави звернення з позовом у даній справі.

ВИСНОВКИ СУДУ

Розглянувши заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову, суд вважає, що така є безпідставною та зазначає таке.

Так, відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Водночас відповідно до ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд першої інстанції врахував, що відповідно до постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 910/608/19, завданням накладення арешту на майно в господарському процесі як заходу забезпечення позову є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. А тому, ухвала господарського суду про забезпечення позову як виконавчий документ містить усі заходи, що їх зобов`язаний застосувати виконавець на виконання цієї ухвали з метою забезпечення позову до розгляду справи по суті та прийняття остаточного рішення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 31.08.2021 р. у справі № 910/27779/14 зазначає, що ураховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Тому Верховний Суд звернув увагу, що необхідно розмежовувати як окремі юридичні факти "скасування заходів забезпечення" господарським судом, який їх встановив, у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала, а також "скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення" судом вищої інстанції з підстав її невідповідності нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи. Аналогічний правовий висновок викладено у пункті 29 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173, від якого колегія суддів не вбачає підстав відступати.

Надаючи оцінку зазначеним відповідачем у заяві обставинам, суд звертає увагу, що такі в цілому зводяться до обставин, які в силу спору в даній справі, є спірними. Тобто такі обставини як підстави володіння спірним майном та набуття права власності на них учасниками спору є обставинами, що підлягають дослідженню і встановленню при розгляді справи, і на даній стадії розгляду справи суд не може враховувати твердження відповідача як такі, що уже встановлені.

Крім цього, зазначені стороною обставини, такі як статус спірних земельних ділянок як лісів природоохоронного наукового, історико-культурного призначення та рекреаційно-оздоровчих лісів, чи житлової та громадської забудови, наявності права власності та/або право постійного користування на спірну земельну ділянку у Львівської обласної адміністрації, у ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр», перебування у постійному користуванні і на обліку у ДП «ЛЛСНЦ» спірних земель, наявність та чинність рішень Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 2-38/2005, Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2-3327/04 і у справі № 2-3326/04, не є новими обставинами, які були відсутні чи н повідомлені суду на час постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову. Заява про скасування заходів забезпечення позову не може бути підставою для переоцінки судом першої інстанції тих самих обставин, які уже враховані судом при розгляді попередньої заяви. Для процедури перегляду прийнятих судом судових рішень існує інститут апеляційного оскарження.

Щодо недоречності способу забезпечення позову, то суд зауважує, що прерогатива обрання способу забезпечення належить заявнику відповідної заяви. Тому такий аргумент відповідача не підтверджує наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи, суд зазначає про безпідставність заяви про скасування заходів забезпечення позову та відсутність обгрунтованих підстав для її задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 145, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Приватного підприємства Галицький достаток про скасування заходів забезпечення позову у справі № 914/4109/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому розділом Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 01.04.2022.

Суддя Матвіїв Р.І.