ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022м. ДніпроСправа № 904/9759/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мірана", м. Черкаси

до Фізичної особи-підприємця Холодної Катерини Геннадіївни, м. Дніпро

про стягнення 43 230,03 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мірана" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Холодної Катерини Геннадіївни заборгованість у розмірі 43 230,03грн., з яких:

- основний борг у розмірі 33813,62 грн.;

- пеня у розмірі 1 876,89 грн.;

- штраф у розмірі 6 894,84 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 644,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 3199-21 від 23 квітня 2021 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані інфляційні збитки за серпень-жовтень 2021 року. Також, позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 1 640,66 грн. за загальний період з 10.08.2021 по 23.11.2021 та штраф 16% у розмірі 6 894,84 грн.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 справу №904/9759/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою господарського суду від 29.12.2021 відкрито провадження у справі.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 49000, м. Дніпро, пр. Металургів, буд. 14, кв.33.

Направлена судом на адресу відповідача ухвала про порушення провадження повернута підприємством зв`язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 63-65).

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень (ч. 10 статті 242 цього Кодексу).

За змістом статей 9, 14, 17 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 (зі змінами та доповненнями) "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи у Єдиному державному реєстрі зазначаються на підставі поданих нею документів.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила). Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на юридичну особу.

Процедура вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає, окрім іншого, повідомлення одержувача через абонентську поштову скриньку (ст.ст. 19, 23 Закону України "Про поштовий зв`язок", п.п. 101, 110 Правил).

У разі неможливості вручення одержувачам поштових відправлень останні зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення (п. 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику (п. 117 Правил).

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення судової ухвали відбулося через незабезпечення відповідачем вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Справу розглянуто відповідно до ст. 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Філм Групп" (постачальник) та Фізична особа-підприємець Холодна Катерина Геннадіївна (покупець) уклали договір поставки №3199-21 (а.с. 12-17).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується постачати товар (передавати у власність покупця) для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього на умовах договору.

Якісні і кількісні характеристики продукції, що є предметом поставки, строки поставки продукції за цим договором визначаються у бланку замовлені та/або накладній на кожну партію окремо (п. 1.2 договору).

За пунктом 2.1 договору предметом поставки є тютюнові вироби та інші вироби (далі-товар).

Постачання здійснюється на умовах визначених домовленістю сторін у кожному конкретному випадку, а саме: або транспортом постачальника, або транспортом покупця (EXW - склад постачальника, або DDP - склад покупця), відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року (п. 3.3 договору).

Продавець залишає за собою право відмови від виконання п. 3.3 у разі, якщо покупець має не сплачену заборгованість по оплаті за раніше поставлений товар або у разі невчасної (після закінчення банківського дня) оплати покупцем замовленого товару (п. 3.4 договору).

Для отримання поставленого товару, покупець повинен надати належним чином оформлені документи: довіреність, накладні тощо.

Згідно п. 4.1 договору вартість кожної партії товару, що поставляється згідно з цим договором, визначається відповідно на кожну партію товару в бланку замовлені та видаткових накладних з урахуванням ПДВ.

Розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточних рахунок постачальника. За попередньою домовленістю сторони можуть обрати інший передбачений чинним законодавством спосіб розрахунку за замовлений товар (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору оплата замовленої покупцем партії товару здійснюється згідно з погодженим бланком замовлення та сформованих в результаті видаткових накладних.

До обов`язків покупця відносяться, зокрема: прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або право відмови від договору; оплачувати товар згідно з умовами визначеними у цьому договорі та згідно з цінами зазначеними у видаткових накладних (п. 5.2 договору).

За умовами п. 6.1 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань, що виплавають з цього договору винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 16 (шістнадцять) відсотків від ціни замовленого товару зазначений у видатковій накладній (п. 6.4 договору).

Згідно п. 8.1 договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та не обмежується кінцевим строком.

Термін закінчення дії цього договору, встановлюється за домовленістю сторін, шляхом направлення за 14 днів до вказаної події, повідомлення про бажання розірвати договір. Таке застереження є можливим у разі відсутності невиконаних зобов`язань між сторонами та інших не вирішених спорів (п. 8.2 договору).

Договір поставки №3199-21 від 23 квітня 2021 року не містить підпис Фізичної особи-підприємця Холодної Катерини Геннадіївни.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мірана" поставило на адресу Фізичної особи-підприємця Холодної Катерини Геннадіївни: АДРЕСА_1 , товар на загальну суму 241 648,10грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними:

№ DP00000299 від 23.04.2021 на суму 9 477,70грн.;

№ DP00000302 від 26.04.2021 на суму 22 230,38грн.;

№ DP00000334 від 30.04.2021 на суму 30 397,50грн.;

№ DP00000372 від 07.05.2021 на суму 31 618,36грн.;

№ DP00000379 від 11.05.2021 на суму 21 536,46грн.;

№ DP00000404 від 14.05.2021 на суму 28 893,12грн.;

№ DP00000423 від 18.05.2021 на суму 36 808,14грн.;

№ DP00000468 від 24.05.2021 на суму 19 412,82грн.;

№ DP00000493 від 28.05.2021 на суму 30 051,42грн.;

№ DP00000514 від 01.06.2021 на суму 11 222,20грн. (а.с. 19-28).

Зазначені видаткові накладні містять посилання на договір №3199-21 від 23.04.2021.

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями: №80 від 26.04.2021 на суму 9477,70грн.; №84 від 29.04.2021 на суму 10 700,00грн.; №89 від 04.05.2021 на суму 11 530,88грн.; №93 від 07.05.2021 на суму 9 200,00грн.; №96 від 10.05.2021 на суму 10 500,00грн.; №98 від 11.05.2021 на суму 3800,00грн.; №104 від 14.05.2021 на суму 8660,00грн.; №106 від 17.05.2021 на суму 15300,00грн.; №109 від 19.05.2021 на суму 7158,36грн.; №110 від 20.05.2021 на суму 500,00грн.; №117 від 24.05.2021 на суму 18793,00грн.; №118 від 24.05.2021 на суму 2743,46грн.; №121 від 27.05.2021 на суму 10950,00грн.; №122 від 28.05.2021 на суму 3150,00грн.; №124 від 31.05.2021 на суму 11752,00грн.; №125 від 31.05.2021 на суму 3041,12грн.; №126 від 01.06.2021 на суму 3200,00грн.; №132 від 07.06.2021 на суму 12094,00грн.; №134 від 08.06.2021 на суму 7355,00грн.; №135 від 10.06.2021 на суму 6300,00грн.; №146 від 15.06.2021 на суму 3800,00грн.; №147 від 16.06.2021 на суму 3000,00грн.; №162 від 04.07.2021 на суму 7956,14грн.; №173 від 13.07.2021 на суму 19412,82грн. (а.с. 29-52).

Призначення платежу у зазначених платіжних дорученнях: оплата за товар по договору №3199-21 від 23.04.2021.

Враховуючи викладене, договір поставки є укладеним.

27.10.2021 позивач направив на адресу відповідача два примірники актів взаєморозрахунків за договором поставки №3199-21 від 23.04.2021 на суму 33 813,62грн.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість за договором поставки №3199-210 від 23.04.2021 у сумі 33 813,62грн. відповідачем не сплачена.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар, пені, штрафу та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Частинами першою, четвертою статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вказане кореспондується з приписами статті 205 Цивільного кодексу України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом відповідно до статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2 стаття 640 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, відповідно до стаття 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, частиною 1 ст. 692 ЦК України чітко встановлений строк виконання покупцем обов`язку з оплати товару, у тому разі, якщо такий строк самостійно не визначений сторонами.

Відтак обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття. Обов`язок покупця оплатити товар одразу після його прийняття також визначений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі № 906/232/19.

Враховуючи положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище видатковими накладними, є таким, що настав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 33 813,62грн. відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 33 813,62грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на дату укладення договору оренди) виконання зобов`язання може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою поручительством. Крім того, неустойка водночас є мірою відповідальності у порушення зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання неналежного виконання зобов`язання, зокрема в разі прострочення виконання.

За частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом п.6.31 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/4156/18 від 10.12.2019, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Позивач просить стягнути пеню у розмірі 1 876,89грн.

Позивач зазначив про те, що нарахував відповідачеві пеню виходячи з обсягу простроченого зобов`язання та розміру облікової ставки Національного банку України у відповідний день прострочення в межах періоду нарахування.

Однак, суд дійшов висновку, що умовами договору не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання.

За викладеного, вимога позивача про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Пунктом 6.4 договору сторони погодили, що за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань, що виплавають з цього договору винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 16 (шістнадцять) відсотків від ціни замовленого товару зазначений у видатковій накладній

Позивач просить стягнути штраф у розмірі 6894,84грн, однак до позовної заяви надано розрахунок штрафу на суму 5410,17грн.

Господарським судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку штрафу, встановлено, що сума штрафу складає 5410,17грн (33813,62грнх16%).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки становить спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Позивач просить стягнути інфляційні втрати за період серпень - жовтень 2021 року у розмірі 644,68грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку втрат від інфляції, судом встановлено його арифметичну вірність (тобто помилок не виявлено).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягненню з відповідача 39868,47грн., з яких: основний борг у сумі 33 813,62грн., штраф у сумі 5410,17грн, втрати від інфляції у сумі 644,68грн.; у решті позовних вимог відмовити.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №10153 від 08.12.2021 (а.с. 7).

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2093,48грн (2270,00х39868,47/43230,03).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мірана" до Фізичної особи-підприємця Холодної Катерини Геннадіївни про стягнення 43 230,03 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Холодної Катерини Геннадіївни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мірана" (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 149; ідентифікаційний код 41814559) основний борг у сумі 33 813(тридцять три тисячі вісімсот тринадцять)грн. 62коп., штраф у сумі 5410 (п`ять тисяч чотириста десять)грн. 17коп., втрати від інфляції у сумі 644 (шістсот сорок чотири)грн. 68коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 2 093 (дві тисячі дев`яносто три)грн. 48коп., видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 28.03.2022

Суддя Н.М. Євстигнеєва