ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/4600/14

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши заяву комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково у справі № 911/4600/14 за позовом

публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720)

до

комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (08631, Київська обл., Васильківський р-н, смт Глеваха, вул. Вокзальна,18а, код 33018727)

про стягнення 2904399,49 гривень

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 911/4600/14 позов акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2338025,38 гривень основного боргу, 170332,63 гривень пені, 85267,04 гривень 3 % річних, 310136,49 гривень інфляційних втрат та 58075,23 гривень судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення, Господарським судом Київської області 09.12.2014 видано відповідний наказ.

До Господарського суду Київської області 22.12.2021 від відповідача (далі - заявник/боржник) надійшла заява, в якій заявник просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 911/4600/14 про стягнення з комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради 2338025,38 гривень, 170332,63 гривень пені, 85267,04 гривень 3% річних та 310774,44 гривень інфляційних втрат.

Вказана заява обґрунтована тим, що 29.08.2021 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» № 1639-ІХ від 14.07.2021, яким, зокрема, було внесено зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII, згідно яких передбачено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення. Заявник вказує, що з огляду на відсутність у нього, станом на дату набуття чинності Закону України № 1639-ІХ від 14.07.2021, основної заборгованості перед акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором № 13/2835-ТЕ-17 від 28.12.2012, то згідно із вимогами ст. 7 Закону України № 1730 у нього відсутній обов`язок щодо сплати відповідних сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.12.2021 заяву комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про визнання наказу Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 911/4600/14 таким, що не підлягає виконанню призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.01.2022.

До суду 12.01.2022 від позивача (далі - стягувач) надійшли заперечення на заяву відповідача, у яких стягувач зазначає, що підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відсутні, оскільки з даних Реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону (https://www.minregion.gov.ua/) не вбачається, що боржник включений до нього, списання заборгованості можливе у разі включення боржника до реєстру за кредитором НАК «Нафтогаз України». Стягувач вважає, що норми матеріального права на які посилається боржник, як підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у даній справі, застосувати не можливо, адже Закон № 1730 обмежує можливість його використовувати для списання заборгованості до включення боржника до Реєстру за кредитором НАК «Нафтогаз України».

Крім того, позивач зауважує, що з урахуванням положень ст. 328 Господарського процесуального кодексу України на стадії розгляду заяви про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню в контексті положень ч. 1 ст. 7 Закону № 1730 повинна бути встановлена обставина - чи врегульована/списана така заборгованість сторонами, і які докази підтверджують таке списання. Заявником, однак, не підтверджено доказами самого факту списання коштів (пені, інфляційних втрат та 3% річних) за наказом у справі № 911/4600/14.

З огляду на наведені обставини стягувач переконаний, що відсутні підстави для задоволення поданої боржником заяви.

Ухвалами суду від 12.01.2022 та від 19.01.2022 розгляд заяви комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради було відкладено на 19.01.2022 та 02.02.2022 відповідно.

На адресу суду 31.01.2022 від заявника надійшли додаткові докази, а саме підписані стягувачем та боржником акти звіряння розрахунків станом на 30.09.2019 та на 31.05.2021.

В судове засідання 02.02.2022 представники стягувача та боржника не з`явились.

Розглянувши в судовому засіданні заяву комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

03.11.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії», який набрав чинності 30.11.2016 (далі - Закон № 1730).

Метою цього Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

29.08.2021 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 (далі - Закон № 1639).

Законом № 1639, з-поміж іншого, внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 № 1730.

Приписами ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з урахуванням змін, внесених Законом № 1639, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

На відміну від приписів ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», законодавець не обмежив дію Закону № 1730 на суб`єктів, в залежності від включення їх до Реєстру.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону № 1730, із змінами, внесеними Законом № 1639, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Так, згідно наказу Господарського суду Київської області від 09.12.2014, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 911/4600/14 з комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» стягнуто 2338025,38 гривень основного боргу, 170332,63 гривень пені, 85267,04 гривень 3 % річних, 310136,49 гривень інфляційних втрат та 58075,23 гривень судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 31.05.2021 сума основного боргу за договором від 28.12.2012 № 13/2835-ТЕ-17 відсутня, що підтверджується підписаним між КЖЕП Глевахівської селищної ради та АТ «НАК «Нафтогаз України» актом звіряння розрахунків.

Отже судом встановлено, та не заперечувалось сторонами в перебігу розгляду справи погашення основної частини суми боргу відбулося до 01.06.2021.

За таких обставин на відносини сторін у даному випадку розповсюджуються норми ч. 1 ст. 7 Закону № 1730.

Запроваджений Законом механізм списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, виключає правомірність примусового стягнення з відповідача зазначеної заборгованості.

Судом відхиляються доводи позивача стосовно того, що боржник не відноситься до учасників процедури врегулювання заборгованості, оскільки останній не включений до реєстру.

Так, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина перша статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини першої статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником основної частини боргу за спожитий природний газ до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, а також за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Отже, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства споживача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Також, суд відхиляє заперечення позивача стосовно того, що підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню може бути саме факт списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, проте заявником не підтверджено доказами факту списання коштів, зазначених у спірному виконавчому документів, адже встановлений Законом № 1730, з урахуванням змін, внесених Законом № 1639, обов`язок списати заборгованість виникає у стягувача з моменту набрання ним чинності або за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості. Заперечення позивача, в умовах чітко встановлених та підтверджених судом в межах цієї справи боргових зобов`язань, не може впливати на права відповідача бути вільним від боргів, які підлягають списанню.

За приписами ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних витрат у зв`язку із запровадженням механізму забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, тому наказ Господарського суду Київської області від 09.12.2014 у справі № 911/4600/14 в частині стягнення з комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 170332,63 гривень пені, 85267,04 гривень 3 % річних, 310136,49 гривень інфляційних втрат підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частинні стягнення з комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради 2338025,38 гривень, то в цій частині суд відмовляє у задоволенні заяви, оскільки згідно наказу Господарського суду Київської області від 09.12.2014 у справі № 911/4600/14 вказана сума є сумою основного боргу, на яку норми статті 7 Закону № 1730-VIII не розповсюджуються.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Київської області від 09.12.2014 у справі № 911/4600/14 в частині стягнення з комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 170332,63 гривень пені, 85267,04 гривень 3 % річних, 310136,49 гривень інфляційних втрат.

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала складена та підписана 21.02.2022, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст. ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.М. Колесник