ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Справа№ 911/864/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Приходько Я М. ( довіреність від 04.01.2022 №01-22/7-39)

від відповідача:Гаврин Д.В. (довіреність від 17.03.2021 б/н)

від третьої особи : не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київріанта»

на рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021

у справі №911/864/21 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Київріанта»

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 115 039,41 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-32 від 09.09.2014 у загальній сумі 115 039,41 грн., яка складається з:

- основного боргу в сумі 2 676,98 грн., який становить вартість наданих у квітні та травні 2020 року, але неоплачених послуг з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, постачання теплової енергії та вартості води, яка використання для самостійного прибирання приміщення, а також нарахованих за невиконання обов`язку по оплаті вказаних послуг пені в сумі 254,75 грн., 3 % річних в сумі 62,61 грн. та інфляційних втрат в сумі 145,04 грн.;

- штрафу в сумі 111 900,00 грн. нарахованого на підставі п. 4.3 спірного договору за порушення відповідачем обов`язку щодо надання позивачу довідок про чистий дохід за березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року.

Відповідач проти задоволення позову заперечив пославшись на те, що:

- у період, стягнення вартості наданих послуг за який є предметом цього спору, відповідач був позбавлений можливості використовувати спірні приміщення внаслідок дії розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 287-р від 14.03.2020;

- ним на адресу позивача були направлені довідки та примірники періодичних звітів з касових апаратів за відповідний період, що свідчить про те, що ним надавались відповідні довідки про чистий дохід.

Рішенням господарського суду Київської області від 06.10.2021, повний текст якого складений та підписаний 09.11.2021, у справі № 911/864/21 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 278,90 грн. основної заборгованості, 28,11 грн. пені, 111 900,00 грн. штрафу, 15,37 грн. інфляційних збитків, 6,84 грн. 3 % річних та судові витрати 2 214,55 грн. судового збору, відмовлено в задоволенні інших позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення основного боргу за надані у період у квітні та травні 2020 року послуги та нарахованих за їх несвоєчасну оплату пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що:

- у вказаний період використання відповідачем приміщення щодо якого надаються спірні послуги було унеможливлено внаслідок виникнення об`єктивних обставин, за які він не відповідає (введення на всій території України карантину та часткового закриття пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення);

- враховуючи те, що надання позивачем послуг з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці та використання води для прибирання орендованого майна є безпосередньо та нерозривно пов`язаними з використанням відповідачем орендованого приміщення, вимоги позивача про стягнення основної заборгованості, в частині надання зазначених послуг у спірний період є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України;

- так як у процесі розгляду справи відповідачем не було належними та допустимими доказами доведено факт ненадання послуг з постачання теплової енергії та враховуючи те, що такі послуги не пов`язані із безпосереднім доступом відповідача до орендованого приміщення та фактичним функціонуванням приміщення, а також те, що відповідачем не доведено технічну можливість відключення від системи опалення частини орендованого приміщення, оплата вартості послуг з постачання теплової енергії має бути покладено на відповідача з вказаних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 111 900,00 грн. суд першої інстанції зазначив про те, що:

- у процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду всіх належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обов`язків по направленню позивачу довідок про чистий дохід за спірний період;

- заперечення відповідача щодо належного направлення позивачу довідок про чистий дохід за вищезазначені періоди є безпідставними і необґрунтованими, оскільки з наданих відповідачем описів вкладення у цінні листи неможливо встановити належність зазначених у них довідок саме до спірного договору, а не до будь-яких інших договорів, укладених з позивачем, а також звітні періоди за які подану відповідну довідку чи власне характер відомостей, наявних в кожній довідці. При цьому, умовами спірного договору не передбачено надання періодичних касових звітів, навіть якщо вони є первинними бухгалтерськими документами про дохід орендаря;

- у процесі розгляду справи не було надано суду копій документів, що направлялися на адресу позивача у якості підтвердження отримання чистого доходу спірний період, а саме найменування таких документів не може свідчити про те, що вони є довідками, що стосуються доходу відповідача у орендованому приміщенні;

- як вбачається із наявних у матеріалах справи, довідок вих. № 6/21 від 11.01.2021 про чистий дохід за грудень 2020 року та № 197/20 від 08.12.2020 про чистий дохід за листопад 2020 року неможливо встановити розмір чистого доходу у певний період за спірним договором, оскільки вказані довідки не містять суми чистого доходу, проте містять певний перелік договорів та періодичних касових звітів і додатках без зазначення якого саме конкретного договору стосується конкретний звіт і на яку суму.

Не погоджуючись з судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Київріанта» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21 в частині часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 278,90 грн. основної заборгованості, 28,11 грн. пені, 111 900,00 грн. штрафу, 15,37 грн. інфляційних збитків, 6,84 грн. 3 % річних та судові витрати 2 214,55 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

Скаржник також звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 86 ГПК України не було надано належної оцінки наданим апелянтом на підтвердження фактичних обстави справи доказам у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме, на те, що:

- неможливість користування ним приміщенням щодо якого надаються послуги свідчить про безпідставність стягнення вартості ним всіх послуг щодо вказаного приміщення, в тому числі і послуг з постачання теплової енергії;

- позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту надання послуг з постачання теплової енергії;

- ним до матеріалів справи долучені належні та допустимі докази направлення позивачу довідок про чистий дохід за березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року;

- так як умовами спірного договору не передбачено затвердженої сторонами форми довідки про чистий дохід відповідача, а також обов`язкових реквізитів, які повинні містити така довідка, направлення відповідачем позивачу з метою підтвердження чистого доходу у відповідному періоді примірників періодичних звітів з касових апаратів не суперечить умовам такого договору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київріанта» на рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору, подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

28.12.2021 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду скаржником на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 товариству з обмеженою відповідальністю «Київріанта» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21, відкрито апеляційне провадження у справі №911/864/21, зупинено дію оскаржуваного рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21 до закінчення апеляційного провадження у даній справі, призначено справу до розгляду на 22.02.2022 об 11 год. 00 хв.

20.01.2022 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач, з посиланням на те, що:

- направлені відповідачем листи не свідчать про виконання ним обов`язку щодо надання позивачу довідок про чистий дохід так як з наданих відповідачем в якості доказів копій описів вкладень не вбачається та не можливо встановити: що направлені листи були довідками про чистий дохід відповідача в орендованому приміщенні за договором оренди № 1579 від 11.06.2014; що вищевказані листи направлені на виконання умов спірного договору (відповідач не надає доказів на виконання якого договору із чотирьох укладених між позивачем та відповідачем вказані листи направлені, долучаючи при цьому до матеріалів всіх судових справ між позивачем та відповідачем (№ 911/861/21, № 911/864/21, № 911/712/21, № 911/713/21) одні і ті ж самі копії описів вкладень у цінний лист; за який саме звітний місяць подаються довідки;

- умовами спірного договору не передбачено надання примірників періодичних звітів з касових апаратів, а також не встановлено, що чистий дохід підтверджується даними періодичних звітів, а відтак, навіть у випадку направлення відповідачем позивачу таких звітів, вказане не може свідчити про належне виконання відповідачем умов спірного договору в частині надання позивачу довідок про чистий дохід;

- відповідач не надав доказів, які б звільняли його від обов`язку сплатити позивачу вартість наданих послуг відповідно до виставленого рахунку;

- твердження відповідача про неможливість користуватися орендованим майном у квітні 2020 року, що, на думку відповідача, звільняє його від обов`язку сплатити позивачу вартість наданих послуг спростовуються зокрема наявними у матеріалах справи доказами того, що працівники відповідача у квітні 2020 року проходили до орендованого приміщення через пункти догляду позивача,

просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні, 22.02.2022 представник відповідач підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Представник позивача, заперечив проти вимог апеляційної скарги просив ї залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 43,44,63 т.3).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11.06.2014 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області як орендодавець та відповідач як орендар уклали договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1579, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 963 (далі Договір оренди).(а.с.15-22 т.1)

У Договорі оренди сторонами погоджено, що:

- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі терміналу «D», загальною площею 174,8 кв. м. (надалі Майно), розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» (термінальний комплекс «D», загальною площею 107 850,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, реєстраційний номер в єдиному реєстрі об`єктів державної власності 20572069.1435.НЛТНПД1884), що перебуває на балансі позивача, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.2018 і становить 16 973 080,00 грн., без ПДВ (п. 1.1 з урахуванням договору про внесення змін від 27.12.2018);

- майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі (п. 1.2);

- орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний у Договорі оренди, але не раніше дати державної реєстрації Договору оренди та підписання акта приймання-передавання Майна (п. 2.1);

- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (із змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - жовтень 2018 року - 254 596,20 грн. з врахуванням проіндексованої конкурсної надбавки - 343 565,14 грн. (п. 3.1 з урахуванням договору про внесення змін від 27.12.2018);

- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (п. 3.4);

- орендар звільняється від обов`язку сплати усіх платежів згідно умов Договору оренди за користування Майном за весь час, протягом якого Майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Обставини, що є причиною неможливості використовувати Майно орендарем, можуть бути пов`язані як з діями орендодавця та/або балансоутримувача, так і з певними об`єктивними обставинами (п. 3.12);

- орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна, шляхом компенсації комунальних послуг, податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. При цьому, витрати на утримання Майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної Орендарем площі Майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих Орендареві. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна з переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю (п. 5.10);

- орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання Договору оренди, звернутися до позивача для отримання проекту договору про відшкодування витрат позивача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг орендарю (п. 5.18);

- цей договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з 11.06.2014 року до 10.06.2024 року включно (п. 10.1).

Спірне майно було передано у орендне користування відповідачу, що сторонами не заперечується та підтверджується наявною у матеріалах справи належним чином засвідченою копією підписаного Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та відповідачем акту приймання-передавання орендованого майна від 01.07.2014. (а.с.29 т.1)

На виконання умов Договору оренди 09.09.2014 позивач як балансоутримувач та відповідач як орендар уклали договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 80.1-14/1-32 (далі Договір). (а.с.30-37 т.1)

Сторонами неодноразово змінювались умови Договору шляхом укладення додаткових угод № 1 від 24.10.2014, № 2 від 21.01.2016, № 3 від 12.02.2018, № 4 від 19.02.2019. (а.с.53-76 т.1)

У Договорі, з урахуванням вищевказаних додаткових угод, сторонами погоджено, що:

- у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини приміщення № 3.2.60, площею 174,8 кв. м, на третьому поверсі пасажирського терміналу «D». Або приміщення, для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги за такими вартостями:

1. постачання теплової енергії, обсяг наданих послуг в місяць - Розрахунковим шляхом за 174,8 кв. м ? 12,236 Гкал*900, 00 (за 1 Гкал), вартість, ціна грн. без ПДВ - 2 080,00 грн.;

2. забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць, обсяг наданих послуг в місяць, 6 працівників, вартість, ціна за одного працівника грн. без ПДВ 42,00 грн.;

3. використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем - за місяць, обсяг наданих послуг в місяць - 174,8 кв.м, вартість, ціна грн. без ПДВ за 1 кв.м. - 3,00 грн.;

4. прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів - за один куб.м., обсяг наданих послуг в місяць - по факту, вартість, ціна грн. без ПДВ - 110,00 грн.;

5. підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо-портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: Чистий дохід орендаря х 18 % - орендна плата (без ПДВ), де, Чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщенні відповідно до умов Договору оренди. Чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць. Орендна плата (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим приміщенням згідно Договору оренди (п. 1.1);

- розмір оплати за послуги, які зазначені в пунктах 1-4 Таблиці № 1 та всі послуги, що зазначені в Таблиці № 2 цього Договору, залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат позивача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 1.4);

- відповідач зобов`язується щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію позивача довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Відповідач несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці. За період з 01.07.2014 до моменту набрання чинності цим договором відповідач зобов`язаний надати в бухгалтерію позивача довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні, на протязі 3-х робочих днів з дати набрання чинності цим договором (пп. 2.2.2 п. 2.2);

- відповідач зобов`язується щомісяця, з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії позивача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.2. Договору. Відповідач несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється відповідачем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт відповідач зобов`язаний повернути в бухгалтерію позивача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт не буде повернутий позивачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами. Акт підписується керівниками Сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання Акту відповідачем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих Послуг. (пп. 2.2.3 п.2.3);

- Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 10.06.2024. Датою підписання Договору вважається пізніша дата, якщо Договір підписувався сторонами в різні дати (п. 6.1).

На виконання умов Договору позивачем у квітні та травні 2020 року складені акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020 на суму 1 477,94 грн. та від 31.05.2020 на суму 1 199,04 грн. і виставлені відповідні рахунки-фактури № 897/455 від 30.04.2020 та № 897/605 від 31.05.2020.(а.с.90-94 т.1)

Відповідач відмовився від підписання вказаних актів, направивши позивачу листи вих.№ 91/20 від 18.05.2020 (а.с.187-191 т.1) та вих.№ 115/20 від 11.06.2020 (а.с.192-196 т.1), в яких, з посиланням на неможливість використання ним спірних приміщень у вказаний період з незалежних від відповідача обставин, не погодився з нарахуванням плати за послуги з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці та використання води для прибирання орендованого приміщення самостійно, повідомив про відмову від підписання актів-здачі наданих послуг за квітень і травень 2020 року та просив здійснити перерахунок.

З огляду, в тому числі, і на вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом у якому, серед іншого, просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 2 676,98 грн., який становить вартість наданих, але неоплачених у квітні та травні 2020 року послуг з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, постачання теплової енергії та вартості води, яка використання для самостійного прибирання приміщення.

Суд першої інстанції вказані позовні вимоги задовольнив частково, що колегія суддів вважає вірним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірний Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами і доповненнями), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин.

Відповідно до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України № 287 від 14.03.2020 «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень, крім здійснення перевезень осіб з метою забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань, а також представників дипломатичних установ та гуманітарних місій.

Листом Окремого контрольного-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України вих. № 23/2628 від 06.04.2020 (а.с.203-204 т.1) надано відповідь на звернення відповідача, у якій зазначено, що орендоване відповідачем індивідуально визначене (нерухоме) майно, що належить до державної власності, а саме приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D» загальною площею 725, 2 кв. м не має окремого входу, а з 00:00 год. за київським часом 18.03.2020 ДП «МА «Бориспіль» переведено усі технічні рейси з пасажирського терміналу «D» до терміналу «F», з метою оптимізації господарської діяльності та зменшення витрат на обслуговування інфраструктури аеропорту, доступ до пасажирського терміналу «D», окрім задіяних служб державного підприємства було обмежено у взаємодії з ОКПП «Київ».

16.01.2021 між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях було підписано додатковий договір до Договору оренди (а.с. 207-208 т.1) в п. 2 якого сторонами погоджено, що, враховуючи інформацію від Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (лист від 06.01.2021 № 23/128), в зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського сполучення, зупиненням діяльності міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Бориспіль», обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) «D», неможливістю потрапляння на територію пункту пропуску «Бориспіль» та неможливістю користування орендованим майном через обставини, які знаходяться поза волею Орендаря (не належить до його прав чи обов`язків згідно Договору) та Орендодавця, керуючись п. 6 ст. 762 та п. 3 ст. 631 ЦК України, Закону України від 04.10.2020 № 1071-ХІ «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» та п. 3.12. Договору на період часу, починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно, протягом якого майно не могло використовуватись орендарем за цільовим призначенням згідно договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, зупинити виконання сторонами умов договору, передбачених пунктами 3.6., 5.3., 8.4. договору. Сторони встановили, що в порядку передбаченому п. 3 ст. 631 ЦК України умови п. 2 Додаткового договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 18.03.2020 по 14.06.2020 року включно.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними у матеріалах справи документальними доказами доведено неможливість використання відповідачем спірного приміщення внаслідок виникнення об`єктивних обставин, за які він не відповідає протягом всього часу, стягнення вартість послуг за які є предметом цього позову.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що заявлена до стягнення у цій справі сума заборгованості складається з вартості послуг:

- з теплопостачання за квітень 2020 року вартість 278,90 грн.,

- з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці (6 людей) у квітні 2020 року та у травні 2020 року по 360, 00 грн., загальна вартість 720,00 грн.;

- забезпечення водою, яка використана для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно (кількість 174,80 кв.м. по 4,00 грн. за 1 кв.м.) у квітні 2020 року та у травні 2020 року по 839, 04 грн., загальна вартість 1 678,04 грн.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується фактична неможливість з 17.03.2020 використання відповідачем спірного приміщення внаслідок виникнення об`єктивних обставин, за які він не відповідає, надання відповідачу послуг, що обліковуються в залежності від кількості працівників або кількості та можливості використання води для самостійного прибирання, було неможливим та фактично не здійснювалося, а відтак відсутні підстави для стягнення вартості таких послуг.

При цьому відшкодування витрат на постачання теплової енергії за квітень 2020 року є законним, так як тягар утримання орендованого приміщення в цій частині, цілком справедливо має бути покладено на відповідача, оскільки орендоване приміщення є вбудованим, опалення є централізованим, та технічна можливість відключення від постачання тепла частини площі терміналу аеропорту відсутня, та оскільки відповідачем не спростовано, що такі послуги протягом квітня 2020 фактично надавалися, а також беручи до уваги, що такі послуги не пов`язані із безпосереднім доступом працівників відповідача до орендованих приміщень та фактичним функціонуванням магазину.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.12.2021 у справі № 911/2867/20 предметом розгляду у якій були позовні вимоги державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про стягнення заборгованості за надані останнім за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-28 від 09.09.2014 послуги.

При цьому колегія суддів зауважує відповідачу на наступному.

З огляду на встановлення на території України карантину Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020 внесено зміни до ЦК України та доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 14 такого змісту: « 14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.».

Отже, за змістом вказаної норми навіть у випадку зменшення плати за користування нерухомим майном впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони, останній має відшкодовувати наймодавцю його витрати зокрема по сплаті комунальних платежів та земельного податку.

Вказаним також спростовується твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку щодо сплати вартості теплової енергії з огляду на неможливість використання ним спірних приміщень у квітні 2020 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку що, з заявленої до стягнення суми основного боргу, позивач має право на стягнення з відповідача плати за надані послуги з постачання теплової енергії у квітні 2020 року в сумі 278, 90 грн. та, відповідно, не має права на стягнення вартості послуг з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці у квітні 2020 року та травні 2020 року в сумі 720,00 грн. та послуг з забезпечення водою, яка використана для прибирання приміщення самостійно у квітні 2020 року та у травні 2020 року у загальній сумі 1 678,04 грн.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії за квітень 2020 року, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у загальній сумі 278,90 грн., відмовивши у задоволенні решти позовних вимог про стягнення основного боргу. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в сумі 254,75 грн., 3 % річних в сумі 62,61 грн. та інфляційних втрат в сумі 145,04 грн. нарахованих за несвоєчасне виконання обов`язку по сплаті основного боргу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати послуг з постачання теплової енергії за квітень 2020 року на суму 278, 90 грн., позивач відповідно до приписів Договору має право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань пеню, а відповідно до положень ЦК України - інфляційні втрати та 3 % річних та звернутися за їх стягненням до суду.

За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно, враховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу та здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат частково задовольнив їх за розрахунком суду в сумі 28,11 грн. пені, 15,37 грн. інфляційних втрат та 6,84 грн. 3 % річних. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 111 900,00 грн. нарахованого на підставі п. 4.3 Договору за порушення відповідачем обов`язку щодо надання довідок про чистий дохід за березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року, слід зазначити наступне.

Як встановлено вище, за умовами пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору відповідач зобов`язується щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію позивача довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Відповідач несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що в разі несвоєчасного надання довідки про чистий дохід, відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу штраф в розмірі 100,00 грн. без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення. Сплата здійснюється Орендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо надання довідок про чистий дохід за березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року.

В свою чергу відповідач зазначає про те, що вказаний обов`язок ним був виконаний шляхом направлення позивачу:

- довідки вих. № 155/20 від 10.09.2020 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.03.2020 по 31.03.2020;(а.с.211-212 т.1)

- довідки вих. № 156/20 від 10.09.2020 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.07.2020 р. по 31.07.2020 р.; (а.с.213-214 т.1)

- довідки вих. № 157/20 від 10.09.2020 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.08.2020 по 31.08.2020; (а.с.215-216 т.1)

- довідки вих. № 171/20 від 09.10.2020 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.09.2020 по 30.09.2020; (а.с.217-218 т.1)

- довідки вих. № 184/20 від 06.11.2020 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.10.2020 по 31.10.2020; (а.с.219-220 т.1)

- довідки вих. № 197/20 від 08.12.2020 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.11.2020 по 30.11.2020; (а.с.221-222 т.1)

- довідки вих. № 6/21 від 11.01.2021 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.12.2020 по 31.12.2020;(а.с.223-224 т.1)

- довідки вих. № 23/21 від 09.02.2021 та примірників періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.01.2021 по 31.01.2021. (.с.225-226 т.1)

На підтвердження надсилання позивачу вказаних довідок та актів відповідачем до матеріалів справи надано описи вкладення у цінні листі у яких зазначено наступні предмети (а.с.211-226 т.1): «довідка вих. № 155/20 від 10.09.2020 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.03.2020 р. по 31.03.2020 р.»; «довідка вих. № 156/20 від 10.09.2020 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.07.2020 р. по 31.07.2020 р.»; «довідка вих. № 157/20 від 10.09.2020 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.08.2020 р. по 31.08.2020 р.»; «довідка вих. № 171/20 від 09.10.2020 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.09.2020 р. по 30.09.2020 р.»; «довідка вих. № 184/20 від 06.11.2020 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.10.2020 р. по 31.10.2020 р.»; «довідка вих. № 197/20 від 08.12.2020 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.11.2020 р. по 30.11.2020 р.»; «довідка вих. № 6/21 від 11.01.2021 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.12.2020 р. по 31.12.2020 р.»; «довідка вих. № 23/21 від 09.02.2021 р. та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р.».

При цьому, як зазначає позивач, при розкритті конвертів, які надійшли від відповідача виявлено фактичну невідповідність складу документів з заявленими, а саме відповідно до опису вкладень в цінні листи, зокрема встановлено відсутність додатків до довідок про чистий дохід, про що позивачем було складено акти № 01-26/6-6 від 14.09.2020, № 01-26/6-7 від 14.09.2020, № 01-26/6-5 від 14.09.2020, № 01-26/6-8 від 15.10.2020 р., № 01-26/6-10 від 10.11.2020, № 01-26/6-15 від 10.12.2020, № 01-26/6-2 від 14.01.2021 р., що наявні у матеріалах справи. (а.с.145-158 т.1)

Також позивач зазначив, що відповідно до наявних довідок вих. № 6/21 від 11.01.2021 про чистий дохід за грудень 2020 року (а.с.146 т.2) та № 197/20 від 08.12.2020 про чистий дохід за листопад 2020 року (а.с.147 т.2), відповідачем зазначено про чистий дохід отриманий від діяльності з використання орендованого майна за договорами № 80.1-14/1-31 від 09.09.2014, № 80.1-14/1-32 від 09.09.2014 (спірний Договір - примітка суду), № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014, № 80.1-14/1-34 від 09.09.2014, у сукупності періодичних звітів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх обов`язків по направленню позивачу довідок про чистий дохід за березень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, вересень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року та січень 2021 року, так як:

- з наданих відповідачем описів вкладення у цінні листи неможливо встановити належність зазначених у них довідок саме до Договору, а не до будь-яких інших договорів, укладених з позивачем, а також звітні періоди за які подану відповідну довідку чи власне характер відомостей, наявних в кожній довідці;

- умовами Договору не передбачено надання періодичних касових звітів, навіть якщо вони є первинними бухгалтерськими документами про дохід орендаря;

- у процесі розгляду справи відповідачем не було надано копій документів, які направлялися на адресу позивача у якості підтвердження отримання чистого доходу за спірний період, в той час як найменування таких документів не може свідчити про те, що вони є довідками, що стосуються доходу відповідача у орендованому приміщенні;

- з наданих позивачем довідок вих. № 6/21 від 11.01.2021 про чистий дохід за грудень 2020 року та № 197/20 від 08.12.2020 про чистий дохід за листопад 2020 року (а.с.146-147 т.2) неможливо встановити розмір чистого доходу у певний період саме за Договором, оскільки вказані довідки не містять суми чистого доходу, проте містять певний перелік договорів та періодичних касових звітів і додатках без зазначення якого саме конкретного договору стосується конкретний звіт і на яку суму.

При цьому колегія суддів зауважує відповідачу і на наступному:

- примірники періодичних звітів були відсутні у листах, про що комісією складалися акти про відсутність вкладень у конверті та, що, у свою чергу, унеможливлювало встановити чистий дохід відповідача за вказаний період;

- за змістом Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № № 336/22868 чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - дохід, що визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг (у тому числі платежів від оренди об`єктів інвестиційної нерухомості) наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів;

- отже, чистим доходом відповідача слід вважати виручку від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому за Договором оренди приміщені № 3.2.60, площею 174,8 кв. м, на третьому поверсі пасажирського терміналу «D»;

- при цьому періодичні звіти з касових апаратів дають змогу встановити обсяг виконаних розрахункових операцій, тобто встановити загальну вартість реалізованої за певний проміжок часу продукції, що не є тотожним поняттю чистого доходу;

- умовами Договору чітко встановлено обов`язок надання відповідачем довідок про чистий дохід за звітний місяць, а не будь-якого іншого бухгалтерського документу, а також не встановлено, що чистий дохід може підтверджуватись даними періодичних звітів з касових апаратів. При цьому отримання таких довідок є необхідним для нарахування позивачем відповідачу плати за послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо-портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування;

- періодичні звіти не можуть свідчити про встановлення саме в орендованих приміщеннях за Договором оренди, зазначених в періодичних звітах касових апаратів (РРО), оскільки відповідачем не надано доказів розміщення вказаних касових апаратів (РРО) у спірних приміщеннях. При цьому в орендованому приміщенні не виключається можливість використання відповідачем декількох касових апаратів, а тому звіт касового апарату не може підміняти собою довідку про чистий дохід.

Вказані обставини спростовують послання відповідача на належне виконання ним умов Договору в частині надання позивачу довідок про чистий дохід за спірний період.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б підтверджували належне виконання відповідачем своїх обов`язків по направленню позивачу довідок про чистий дохід за березень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, вересень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року та січень 2021 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 111 900,00 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інших підстав для скасування рішення у апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на обставини, які викладені вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київріанта» на рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення господарського суду Київської області від 06.10.2021 у справі №911/864/21.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/864/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення підписано 13.04.2022.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко