РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.04.2022Справа № 910/19150/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПТРАНС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі Ес Оф Фуд Технолоджі"

про стягнення 125 913,57 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПТРАНС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі Ес Оф Фуд Технолоджі" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором-заявкою №29/04 від 29.04.2021 у розмірі 125 913,57 грн, яка складається з 121 401,55 грн - суми основного боргу та 2 686,01 грн - інфляційних витрат та 1 826,01 грн - штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження сторін.

Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитися із вищевказаною ухвалою у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.04.2021 між ТОВ "Джі Ес Оф Фуд Технолоджі" (замовник) та ТОВ "ВПТРАНС" (перевізник) було укладено договір перевезення, який оформлено у формі договору-заявки №29/04 на міжнародне вантажне перевезення.

Умовами договору-заявки передбачено наступні істотні умови:

- маршрут перевезення: Київська область, с. Зелений Бір - м. Вишневе - Ягодин - Дорогуськ - Люблін, Польша;

- умови транспортування - CMR;

- дата завантаження - 29.04.2021;

- сума фрахту та умови оплати: фрахт 3375 Євро по курсу НБУ на день розвантаження; оплата в день розвантаження згідно рахунку; 800 злотих ветеринару повертається на розмитненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав зобов`язання за договором щодо оплати наданих послуг, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення із відповідача заборгованості за договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Перевезенням вантажів згідно з положеннями ст. 306 ГК України визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень (стаття 307 Господарського кодексу).

Згідно із статтею 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

На виконання умов договору позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: оригіналом CMR від 05.05.2021 та копією акту здачі-приймання робіт №1787 від 17.05.2021 на суму 131 401,55 грн. Зазначені документи підписані представниками сторін та скріплені печатками контрагентів.

Зі слів позивача, відповідач оплатив надані послуги частково на суму 10 000,00 грн.

30.08.2021 позивач звернувся до відповідача із претензією за вих. №30/08 від 30.08.2021 про сплату заборгованості за договором перевезення.

Відповідача на зазначену претензію матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Належних та достатніх доказів відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за отриманий товар у заявленому розмірі до матеріалів справи не подано.

За наведених обставин суд зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не здійснив оплату послуг у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 121 401,55 грн, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 17.05.2021 до 15.11.2021 у розмірі 1 826,01 грн та інфляційні втрати за період з 17.05.2021 по 15.11.2021 у розмірі 2 686,01 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що позивачем невірно визначено період прострочення.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд вважає обґрунтованим розмір 3% річних у сумі 1 816,03 грн.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, та встановлено, що наданий розрахунок є арифметично правильним, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідач в порушення умов договору не здійснив своєчасне погашення заборгованості за договором у передбачений договором строк, тобто, не виконав свої зобов`язання належним чином, то позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПТРАНС" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі Ес Оф Фуд Технолоджі" (03110, м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корпус 6, код ЄДРПОУ - 41396590) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПТРАНС" (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, буд. 8, код ЄДРПОУ - 41650897) 121 401 (сто двадцять одна тисяча чотириста одна) грн 55 коп. - суми основного боргу, 2 686 (дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 01 коп. - інфляційних витрат, 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 03 коп. - 3% річних та 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 82 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна