ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022м. ДніпроСправа № 904/244/22
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу в накладній

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 51 225,00 грн. - штрафу за невірно зазначену масу вантажу в накладній.

Відповідача позов заперечує, мотивуючи тим, що Відповідач під час завантаження вантажу для відправлення відповідно до встановлених вимог здійснив зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим. Крім того, у складеному комерційному акті не встановлено внесення неправдивих відомостей до залізничної накладної, а лише встановлено невідповідність між масою вантажу, зазначеною в накладних та фактичною масою вантажу в натурі. Відповідач вважає, що ним не могли бути внесені невірні відомості до накладної через технічну неможливість внесення інших відомостей ваги вантажу, ніж встановлена при зважуванні. Маса вугілля збільшилася під час перевезення внаслідок потрапляння у вагони вологи у вигляді значного дощу, у зв`язку з чим виключає його вину у неправильному зазначені у накладній маси вантажу, як підстав для покладання на останнього відповідальності у вигляді штрафу. Крім того, позовні вимоги про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у вагонах пред`явлено Позивачем з пропуском спеціального строку позовної давності, оскільки підставою стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у вагонах № 56956287, 56062573, 56875404 за залізничною накладною № 47203245 є акти від 04.06.2021 за № 482004/291 та № 482004/292 відповідно, з часу його складання й починається перебіг строку позовної давності. Отже, Позивач подав позов поза межами шестимісячного строку.

Відповідач також подав заяву про зменшення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу в перевізному документі, у разі встановлення факту невірного зазначення Відповідачем у накладній маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову, застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та зменшити суму штрафу. Заява обґрунтована відсутністю доказів спричинення Позивачеві негативних наслідків, ступеню виконання Боржником зобов`язань, нестабільним фінансовим станом, стратегічною та соціальною значимістю підприємства Відповідача.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2021 за накладною №47203245, зі станції Богуславський регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на станцію Курахівка регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" відправлено вагони, у тому числі: № 56956287, № 56062573, № 56875404 з вантажем вугілля кам`яне марки г-газовий.

Відповідно до п. 24 накладної № 47203245, масу вантажу визначено відправником.

Спосіб визначення маси: вагонні ваги, статичні (150 т), заводський номер 069.

Вантажовідправником є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною є ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ".

23.07.2021 на станції Покровськ регіональної філії "Донецька залізниця" складено комерційний акт загальної форми ГУ-22 № 482004/355, у якому зазначено, що згідно АЗФ № 27623 від 21.07.2021, АЗФ № 756 від 23.07.2021 ст. Покровськ комісією у складі робітників станції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ДСЗ ОСОБА_3 , була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 20900 кг, нетто 68800 кг. При подаванні вагона із зупинкою без розчеплення на 150т статистичні ваги станції, повірені 15.07.2021 виявлено: фактична маса брутто вагону складає 91100 кг, тара вагона з ПД 20900 кг, нетто 70200 кг, що більше документа на 1400 кг та понад ВП 1200 кг. В документі зазначено: поверхня вантажу маркована в довжину 5 подовженими смугами. Фактично поверхня вантажу від рівня до нижче бортів 10-20 см, розрівнена, маркування повздовжніми борознами, скоси в торці над 1 та 7 люками 120см х 280см х 30-40см. Люка закриті, течі вантажу немає. Вагон у технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає.

Відповідно до комерційного акту № 482004/356 від 23.07.2021, складеному на станції Покровськ регіональної філії "Донецька залізниця", згідно АЗФ № 27624 від 21.07.2021, АЗФ (ваги) № 757 від 23.07.2021 ст. Покровськ комісією у складі робітників станції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ДСЗ ОСОБА_3 , була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 23200 кг, нетто 69800 кг. При подаванні вагона із зупинкою без розчеплення на 150т статистичні ваги станції, повірені 15.07.2021 виявлено: фактична маса брутто вагону складає 94500 кг, тара вагона з ПД 23200 кг, нетто 71300 кг, що більше документа на 1500 кг та понад ВП 1300 кг. В документі зазначено: поверхня вантажу маркована в довжину 5 подовженими смугами. Фактично поверхня вантажу від рівня до нижче бортів 10-20 см, розрівнена, маркування повздовжніми борознами, скоси в торці над 1 та 7 люками 120см х 280см х 30-40см. Люка закриті, течі вантажу немає. Вагон у технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає.

Згідно з комерційним актом № 482004/357 від 23.07.2021, складеним на станції Покровськ регіональної філії "Донецька залізниця", згідно АЗФ № 27625 від 21.07.2021, АЗФ (ваги) № 758 від 23.07.2021 ст. Покровськ комісією у складі робітників станції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ДСЗ ОСОБА_3 , була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 20900 кг, нетто 70900 кг. При подаванні вагона із зупинкою без розчеплення на 150 т статистичні ваги станції, повірені 15.07.2021 виявлено: фактична маса брутто вагону складає 93250 кг, тара вагона з ПД 20900 кг, нетто 72350 кг, що більше документа на 1450 кг та понад ВП 1350 кг. В документі зазначено: поверхня вантажу маркована в довжину 5 подовженими смугами. Фактично поверхня вантажу від рівня до нижче бортів 10-20 см, розрівнена, маркування повздовжніми борознами, скоси в торці над 1 та 7 люками 120см х 280см х 30-40см. Люка закриті, течі вантажу немає. Вагон у технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає.

Акти підписані заст. ДС ОСОБА_3 , робітник станції ОСОБА_2 , робітник станції ОСОБА_1 .

На підтвердження результатів зважування Позивач додав до матеріалів справи копію виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, у якій під № 14-16 внесено запис про зважування вагонів № 56956287, 56062573, 56875404.

З посиланням на п. 118, 122 Статуту залізниць України (далі Статут), за неправильно зазначену в залізничній накладній масу вантажу Позивач нарахував штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 51 225,00 грн. (3 415,00 грн. х 5 х 3 (вагони)).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: наявність порушення з боку Відповідача при оформленні накладної та неправильного зазначення в ній маси вантажу, обґрунтованість нарахування штрафу, наявність підстав для зменшення розміру штрафу.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Частиною 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (п. 2 Статуту). На підставі Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (п.5 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Згідно з п. 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542).

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з п. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно з ч. 1, 2 п. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту).

Відповідно до ч. 1 п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. (п.118 Статуту).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. (п.118 Статуту).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує з наведених у відзиві підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд погоджується з Позивачем і не приймає позицію Відповідача.

Так, твердження Відповідача про зважування спірного вагону перед відправкою на справних, повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах, не спростовує факту внесення в накладну неправильних відомостей щодо ваги вантажу, що підтверджується належними доказами (актами загальної форми і комерційними актами), копії яких наявні в матеріалах справи.

Також Відповідач допускає, що причиною збільшення вантажу у вагоні стали метеорологічні умови, зокрема, під час перевезення мали місце опади у вигляді дощу, що підтверджується відповідним листом Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології № 994-04/38-1880 від 19.11.2021, у якому вказано, що за даними метеостанції Павлоград, що є репрезантивною для с. Богданівка Павлоградського району та с. Шахтарське, які розташовані на території Павлоградського району Дніпропетровської області, 20.07.2021 опади були відсутні, 21.07.2021 спостерігався значний дощ, гроза, кількість опадів за добу склала 22,8 мм, в тому числі за день 22,3 мм. За ніч 0,5 мм. Такі явища як зливи, шквали, град мають локальний характер і не завжди можуть бути зафіксовані існуючою мережею метеостанцій, їх наявність, час настання, тривалість та інтенсивність у різних частинах міста і районів може значно відрізнятися від даних у пункті спостережень.

Суд не приймає вказаний документ, як такий, що може бути належним та допустимим доказом факту перевищення вказаної у накладній ваги вантажу за рахунок дощових опадів, оскільки в інформації зазначено лише про кількість опадів 21.07.2021 на шляху прямування вагону, проте вона не підтверджує потрапляння води у вагон у кількості, що спричинило збільшення маси вантажу.

Суд також не приймає доводи Відповідача, про пропуск Позивачем спеціального строку позовної давності для вимог про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у вагонах № 56956287, 56062573, 5687504, оскільки, в даному випадку, підставами для подання позову стали факти виявлення маси вантажу в вагонах більшої ніж зазначено у накладній. Дані факти підтверджуються наведеними вище актами загальної форми та комерційними актами від 21.07.2022, в яких зазначені результати зважування на станції Покровськ та дата, час виявлення комерційної несправності. Позовну заяву здано на пошту 19.01.2022, що підтверджується експрес накладною Укрпошти, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3,7 ст. 116 ГПК України останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже, у даному випадку, шестимісячний термін для пред`явлення позовних вимог про стягнення штрафу сплив 21.01.2022.

З урахуванням викладеного, Позивач не пропустив строк позовної давності.

Відповідач посилаючись на ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України просить зменшити розмір штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 УК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Таким чином, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Слід зазначити, що зменшення розміру санкцій за ст. 233 ГК України є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізоване при наявності сукупності передбачених в контексті коментованої норми обставин. Відсутність завданих збитків, здійснення Відповідачем провізної плати у повному розмірі.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

Крім того, до заяви про зменшення розміру штрафу Відповідачем не додано жодного доказу в підтвердження наявності виняткових обставин, які є достатніми для зменшення розміру штрафу у розумінні ст. 233 ГК України. Відповідач лише посилається на відсутність завдання збитків Позивачеві.

Стаття 233 ГК України визначає складові аналізу наявності підстав для зменшення неустойки, серед яких зокрема майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Суд звертає увагу, що до клопотання про зменшення штрафу не додано жодного доказу, який би свідчив про майновий стан Відповідача. Збитковість, навіть якщо вона і наявна (доказів на підтвердження не надано), сама по собі не є винятковим випадком та достатньою обставиною для зменшення штрафу. Відмовляючи у задоволенні заяви про зменшення розміру штрафу, господарський суд враховує також обставини того, що сторони знаходяться у рівних економічних умовах.

Також суд звертає увагу, що навантаження вагону з перевищенням його вантажопідйомності (що має місце у даному випадку) загрожує безпеці руху поїздів. З урахуванням цього, штраф за неправильно зазначену масу вантажу у випадку перевищення вантажопідйомності дисциплінує учасників даних відносин та має кінцеву мету забезпечення безпеки на транспорті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №904/3061/20.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241,247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, код 40150216) штраф - 51 225,00 грн., судовий збір 2 481,00 грн..

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 12.04.2022

Суддя С.Г. Юзіков