ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 Справа № 917/2032/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

про стягнення 41 199,72 грн

без виклику представників сторін

встановив:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 41199,72 грн, у тому числі: 39215,61 грн - основного боргу за спожиту теплову енергію, 602,10 грн - інфляційних, 1382,01 грн - 3% річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснював розрахунки за поставлену теплову енергію в гарячій воді за період з листопада 2007 року по травень 2019.

Відповідач у відзиві від 23.02.2022 (вхід. № 2093 від 02.03.2022) проти позову заперечує повністю з таких підстав:

- на власника покладається тягар утримання майна; новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника;

- в 2018 році було виявлено безхазяйне майно - квартиру АДРЕСА_1; 04.12.2018 внесено запис до ДРРПНМ про взяття на облік цього безхазяйного нерухомого майна;

- 29.01.2021 право комунальної власності на вказане майно зареєстроване за територіальною громадою міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області;

- 30.04.2021 право оперативного управління на вказану квартиру зареєстроване за Департаментом охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області;

- договір між позивачем та відповідачем за спірний період не укладався;

- на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 25.10.2021 № 1436 видано ордер на вселення до вказаної квартири (службового жилого приміщення) фізичній особі;

- заборгованість за цим позовом виникла за період з листопада 2007 року по травень 2019, а право комунальної власності на квартиру зареєстровано лише 29.01.2021; тобто відповідач не був споживачем спірних комунальних послуг;

- позивач пропустив строк позовної давності за вказаними позовними вимогами.

Відповідач також подав заяву від 23.02.2022 (вхід. № 2084 від 02.03.2022) про застосування строку позовної давності до спірних вимог.

Ухвалою від 03.02.2022 суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Зокрема встановив позивачу строк для подання суду відповіді на відзив, оформленої згідно з вимогами ч. 3 ст.165 ГПК України, з додатками, передбаченими ч. 9 ст.165 ГПК України - 10 днів з дати отримання відзиву (а.с.82).

За даними сайту АТ «Укрпошта» відзив вручений позивачу 21.03.2022. Отже, останнім днем подачі суду відповіді є 31.03.2022.

Позивач відповідь на відзив до суду не надав. Встановлені строки для її подання закінчилися.

Згідно зі ст.113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021 цей позов було передано на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.41-42).

Ухвалою від 31.12.2021 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків(а.с.48-49). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.53-81).

Ухвалою від 03.02.2022 суд відкрив провадження у справі № 917/2032/21, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.82-83).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 04.02.2022 (а.с.84-86).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області прийняв рішення від 04.12.2018 про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна - квартири загальною площею 47,6 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Це підтверджується інформацією від 23.02.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна (далі - Державного реєстру прав).

29.01.2021 державний реєстратор зареєстрував за Територіальною громадою міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області право комунальної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.11.2020 по справі № 524/1725/20. Це підтверджується інформацією від 23.02.2022 з Державного реєстру прав.

Позивач у позові посилається на те, що Кременчуцька міська рада (надалі - відповідач) є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, за якою закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про встановлення ПАТ «Полтаваобленерго» тарифів на теплову енергію, її транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води» № 169 від 08.02.2019 року» Кременчуцька філія АТ «Полтаваобленерго» надавала вказані послуги до 24 квітня 2019 року включно.

Позивач зазначає, що відповідач не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг за період з листопада 2007 року по травень 2019 року, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 39 215 грн 61 коп.

За порушення строків оплати послуг позивач нарахував відповідачу 1 382 грн 01 коп. -3% річних за період 01.02.2019 по 30.11.2021 та 602,10 грн інфляційних за період 01.02.2019 по 30.11.2021.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV (який діяв на період виникнення боргу; далі - Закон № 1875-ІV) учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні).

Відповідно до частини 5 статті 13 вищевказаного Закону, відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від надання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1875-ІV передбачено право споживача своєчасно одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. Пунктом 5 частини 3 тієї ж статті Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В пункті 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено, що відповідач зобов`язаний щомісячно, не пізніше 20 числа вступного місяця, розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання та постачання гарячої води.

У частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV зазначено, що відносини між -учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачем. Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності (ст. 2 Закону).

Відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Цьому обов`язку кореспондує обов`язок споживачів теплової енергії визначений статтею 19 цього Закону, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

В ст. 1 Закону № 1875-ІV вказано, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

В ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" зазначено, що споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

В п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Договір між позивачем та відповідачем стосовно надання послуг теплопостачання на спірний об`єкт у спірний період не укладався.

Позивач надав лист від 28.12.2021 № 14-13-02/3362 про направлення відповідачу рахунку на оплату 39215,61 грн на сплату заборгованості за теплову енергію (а.с.55-56). Проте, вказаний рахунок позивач до матеріалів справи суду не надав.

Позивач також не надав помісячних рахунків, які формувалися на оплату заявлених у позові послуг, чи інших первісних бухгалтерських документів, які б підтверджували наявність вказаної у позові заборгованості та свідчили б про надання послуг у спірний період.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України на власника покладається тягар утримання майна.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За приписом пункту 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власної здійснюють відповідні ради.

В ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» зазначено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

В статті 327 «Право комунальної власності» Цивільного кодексу України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

В ч. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» вказано, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Стаття 335 ЦК України визначає, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області прийняв рішення від 04.12.2018 про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна - квартири загальною площею 47,6 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Вказане майно було взято на облік як безхазяйне органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно - номер запису про взяття на облік: 14105 від 04.12.2018. Це підтверджується інформацією від 23.02.2022 з Державного реєстру прав.

Отже, вказане нерухоме майно не передавалося відповідачу, а лише було взято на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою відповідача. Жодних прав на вказане майно на цю дату відповідач не мав.

Рішення суду, що набрало законної сили, про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

29.01.2021 державний реєстратор зареєстрував за Територіальною громадою міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області право комунальної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.11.2020 по справі № 524/1725/20. Це підтверджується інформацією від 23.02.2022 з Державного реєстру прав.

Заборгованість за послуги постачання теплової енергії спірного нерухомого майна в сумі 39215,61 грн, яку просить стягнути позивач, виникла за період з листопада 2007 року по травень 2019 року, в той час як право комунальної власності на спірну квартиру виникло у відповідача на підставі рішення суду від 27.11.2020 та зареєстровано за відповідачем лише 29.01.2021.

Тобто заборгованість виникла за той період, коли Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області не була а ні власником спірного нерухомого майна, ні користувачем цього майна, не була споживачем заявлених послуг.

Відповідно до ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не довів та не надав документальних доказів, які б підтверджували заявлений обсяг послуг, позивач не довів, що відповідач використовував спірне нерухоме майно та був споживачем послуг теплопостачання у спірний період по спірному об`єкту нерухомості, а також не довів підстав виникнення обов`язку Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області сплачувати за житлово-комунальні послуги у спірний період за вказаний об`єкт нерухомості.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави покладення на відповідача обов`язку оплачувати спірні послуги у заявлений позивачем період, а також відсутні підстави для стягнення боргу за теплопостачання з відповідача.

Тому у позові про стягнення 39215,61 грн основного боргу за спожиту теплову енергію суд відмовляє.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних суд відхиляє, оскільки вони нерозривно пов`язані з вимогами про стягнення основного боргу, які суд визнав безпідставними і у задоволенні яких відмовив. Тому відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних.

Отже, у позові суд відмовляє повністю.

При подачі даного позову позивач сплатив 2270,00 грн судового збору за платіжним дорученням № 871693 від 05.10.2021 (а.с.8).

Ці судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача, оскільки у позові судом відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 05.04.2022.

Суддя Т. М. Безрук