ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Справа №924/607/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Саврій В.А.,

суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представника позивача: Безпалюк О.Л. (довіреність №14-338 від 22 грудня 2022 року) - в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;

відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скару Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року, суддя Музика М.В., м. Хмельницький, повний текст виготовлено 18 вересня 2020 року, у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик"

про стягнення заборгованості за Договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18 вересня 2017 року в розмірі 2 434 556,12 грн., з яких: 1 742 929,11 грн. - основний борг, 244 715,81 грн. - пеня, 181 983,82 грн. - 3% річних, 264 927,38 грн. - інфляційні втрати

Судом роз`яснено представнику позивача права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2020 року, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом Волочиського КПТМ "Тепловик" про стягнення заборгованість за Договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18 вересня 2017 року в розмірі 2 434 556, 12 грн., з яких: 1 742 929, 11 грн. - основний борг, 244 715,81 грн. - пеня, 181 983,82 грн. - 3% річних, 264 927,38 грн. - інфляційні втрати.

17 вересня 2020 року, рішенням Господарського суду Хмельницької позов АТ "НАК "Нафтогаз України" було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 742 929,11 грн. - основного боргу, 122 357,91 грн. - 50% пені, 96 999,73 грн. - 3% річних, 196 298,76 грн. - інфляційних втрат, а також 21 142,18 грн. - судового збору. В стягненні 84 984,09 грн. - 3% річних, 68 628,62 грн. - інфляційних втрат та 122 357,90 грн. - пені відмовлено.

АТ НАК "Нафтогаз України", у своїй апеляційній скарзі, просить скасувати рішення в частині зменшення розміру пені на 50% та відмови у позові щодо стягнення половини заявленої пені відповідно, і ухвалити нове, яким позов у цій частині, також, задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки зменшення розміру пені можливе за наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, що не було враховано господарським судом.

КПТМ "Тепловик", у своєму відзиві на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки присудження до стягнення пені у розмірі 50% від належної до стягнення суми, вважає адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання ним зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, що передбачено чинним законодавством.

19 жовтня 2020 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" було відкрито провадження і призначено її розгляд на 04 листопада 2020 року.

04 листопада 2020 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду провадження у даний справі було зупинено до закінчення касаційного перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду справи №903/918/19 та зобов`язано сторони повідомити суд про результати розгляду справи №903/918/19.

16 жовтня 2020 року постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду було скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 28 січня 2020 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2020 року, а справу №903/918/19 направлено на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

08 лютого 2021 року, рішенням Господарського суду Волинської області, у справі №903/918/19, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 квітня 2021 року, було частково задоволено позов АТ "НАК "Нафтогаз України" до ПТМ "Ковельтепло" про стягнення 570 012,04 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача 226 325,12 грн., в тому числі 117 597,08 грн. - пені, 46 275,57 грн. 3% річних, 62 452,47 грн. - індексу інфляції, а в позові в частині стягнення 117 597,08 грн. - 50% пені, 119 761,98 грн. - 3% річних, 106 327,86 грн. - індексу інфляції, - відмовлено.

17 червня 2021 року, ухвалою Верховного Суду у справі №903/918/19 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Волинської області від 08 лютого 2021 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 квітня 2021 року.

Таким чином, рішення по справі №903/918/19 набрало чинності і відпали обставини, які зумовлювали зупинення провадження у справі №924/607/20.

25 січня і 11 лютого 2022 року, за ініціативою суду, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду провадження у справі було поновлене та призначено її розгляд на 17 лютого 2022 року в режимі відеоконференції.

Представник позивача, перебуваючи в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав доводи і вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвалою апеляційного суду від 25 січня 2022 року явка представників сторін обов`язковою не визнавалась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

18 вересня 2017 року, між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та Волочиським КПТМ "Тепловик", як споживачем, укладено Договір постачання природного газу №1158/1718-ТЕ-34, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) 3030 тис. м3 природного газу за ціною у 5 930,40 грн. з ПДВ за 1000,000 м3 газу на дату укладання договору, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. (т.1 а.с.30-39)

За п.6.1. Договору №1158/1718-ТЕ-34, остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п.11.3 цього Договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11 січня 2005 року спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Оплата за природний газ здійснюється, зокрема, таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі, коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія ст. 191 Закону України "Про теплопостачання"; 2) у будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватись за поставлений природний газ відповідно до п.6.1. Договору у разі, коли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу (п.6.3. Договору №1158/1718-ТЕ-34).

Відповідно до п.8.2. Договору №1158/1718-ТЕ-34, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 року.

Пунктом 8.3. Договору №1158/1718-ТЕ-34 сторони погодили, що з урахуванням п.11.3. цього Договору, укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 року спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

12 січня 2018 року, Додатковою угодою №1 до Договору постачання природного газу №1158/1718-ТЕ-34 сторони виклали в наступній редакції:

- пункт 6.1. "Сторони погодили, що з урахуванням п.11.3 цього Договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором";

- пункт 8.2. "У разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року ".

- пункт 8.3. "Сторони погодили, що з урахуванням п.11.3. цього договору, підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором".

- підпункт пп.4) п.11.3 "Будь-які спільні протокольні рішення або надані споживачем будь-які документи щодо оформлених та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після ідписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору". (т.1 а.с.40-41)

27 березня 2018 року, Додатковою угодою №2 до Договору постачання природного газу №1158/1718-ТЕ-34 сторони погодили нову кількість природного газу в період з 01 жовтня по 31 грудня 2018 року обсягом до 2872,372 тис. м3. (т.1 а.с.42)

04 квітня 2018 року, Додатковою угодою №3 до Договору постачання природного газу №1158/1718-ТЕ-34 сторони погодили нову кількість природного газу в період з 01 квітня по 31 травня 2018 року обсягом до 250 тис. м3. і продовжили строк дії договору в частині реалізації природного газу по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків-до їх повного здійснення. (т.1 а.с.43)

У період жовтня 2017 року - квітня 2018 року, на виконання умов Договору постачання природного газу №1158/1718-ТЕ-34, АТ "НАК "Нафтогаз України" було передано, а Комунальним підприємством прийнято природного газу в обсязі 2 810,493 тис. м3, за актами приймання-передачі природного газу:

- від 31 жовтня 2017 року на суму 913 014,73 грн.;

- від 30 листопада 2017 року на суму 2 756 989,58 грн.;

- від 31 грудня 2017 року на суму 2 960 758,13 грн.;

- від 31 січня 2018 року на суму 3 442 448,94 грн.;

- від 28 лютого 2018 року на суму 3 284 255,52 грн.;

- від 31 березня 2018 року на суму 3 217 242,00 грн.;

- від 30 квітня 2018 року на суму 92 638,78 грн., на загальною суму 16 667 347,68 грн. (т.1 а.с.44-50)

15 листопада 2017 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 року "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", між ГУ ДКС України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, Волочиським КПТМ "Тепловик", НАК "Нафтогаз України", було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №3894 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України на суму 244 437,39 грн. (т.1 а.с.51-52)

30 листопада 2017 року, Волочиським КПТМ "Тепловик", платіжним дорученням №859 перераховало АТ "НАК "Нафтогаз України" 244 437,39 грн. - відповідно спільного протокольного рішення №3894. (т.1 а.с.88)

В подальшому було підписано спільне протокольне рішення аналогічного змісту №4275 від 13 грудня 2017 року на 1 423 389,62 грн. (за природний газ за 2017 рік). (т.1, а.с. 92-93)

Проте, докази перерахунку коштів за цим протокольним рішенням у матеріалах справи - відсутні.

Також, Волочиським КПТМ "Тепловик" перераховано АТ "НАК "Нафтогаз України" за Договором №1158/1718-ТЕ-34 та на підставі постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року кошти, платіжними дорученнями:

- №912 від 21 грудня 2018 року в сумі 1 057 062,99 грн.;

- №903 від 26 листопада 2018 року в сумі 602 389,05 грн.;

- №850 від 24 жовтня 2018 року в сумі 227 958,98 грн.;

- №782 від 25 вересня 2018 року в сумі 392 293,41 грн.;

- №664 від 27 серпня 2018 року в сумі 404 580,32 грн.;

- №663 від 25 липня 2018 року в сумі 432 899,91 грн.;

- №487 від 23 червня 2018 року в сумі 307 920,20 грн.;

- №486 від 24 травня 2018 року в сумі 1 084 557,17 грн.;

- №399 від 24 квітня 2018 року в сумі 2 828 514,62 грн.;

- №82 від 30 січня 2018 року в сумі 1 142 623,22 грн.

- №212 від 27 лютого 2018 року в сумі 2 603 184,38 грн., а всього на загальну суму 11 083 984,25 грн. (а.с.119-129)

Також, 3 595 996,93 грн. - сплачено шляхом розподілу коштів за теплову енергію на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18 червня 2014 року у період з 01 листопада 2017 року по 03 грудня 2018 року. (т.1 а.с.26-29)

21 травня 2020 року, оскільки КП "Тепловик" не провів повну оплату за Договором, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Волочиського КПТМ "Тепловик" про стягнення заборгованість за Договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18 вересня 2017 року в розмірі 2 434 556, 12 грн., з яких: 1 742 929, 11 грн. - основний борг, 244 715,81 грн. - пеня, 181 983,82 грн. - 3% річних, 264 927,38 грн. - інфляційні втрати. (т.1 а.с.1-6)

14 липня 2020 року, Волочиське КПТМ "Тепловик" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з клопотанням про зменшення розміру пені, у якому відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90%. (т.1 а.с.137-139)

17 вересня 2020 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області позов АТ "НАК "Нафтогаз України" було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 742 929,11 грн. - основного боргу, 122 357,91 грн. - 50% пені, 96 999,73 грн. - 3% річних, 196 298,76 грн. - інфляційних втрат, а також 21 142,18 грн. - судового збору. В стягненні 84 984,09 грн. - 3% річних, 68 628,62 грн. - інфляційних втрат та 122 357,90 грн. - пені відмовлено. (т.1 а.с.214-221)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2017 року, між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та Волочиським КПТМ "Тепловик", як споживачем, укладено Договір постачання природного газу №1158/1718-ТЕ-34, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) 3030 тис. м3 природного газу за ціною у 5 930,40 грн. з ПДВ за 1000,000 м3 газу на дату укладання договору, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем, на виконання умов даного Договору передано, а відповідачем прийнято природний газ, за актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 16 667 347,68 грн.

Відповідач, отримавши зазначену кількість, свої зобов`язання за Договором №1158/1718-ТЕ-34 щодо оплати природного газу виконав частково на суму 14 924 418,57 грн., чим допустив заборгованість перед позивачем на 1 742 929,11 грн.

Сторонами не заперечується факт наявності основної заборгованості за поставлений АТ "НАК "Нафтогаз України" природний газ, а тому позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості по Договору №1158/1718-ТЕ-34 у розмірі 1 742 929,11 грн. - за отриманий природний газ були задоволені.

Також, господарським судом було частково задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь позивача 96 999,73 грн. - 3% річних, 196 298,76 грн. - інфляційних втрат, які не оскаржують ся сторонами.

АТ "НАК "Нафтогаз України" в своїй апеляційній скарзі оскаржує рішення лише щодо часткового задоволення клопотання відповідача і зменшення на 50% пені, що склало 122 357,91 грн.

Згідно ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору №1158/1718-ТЕ-34, п.8.2 Договору викладено в наступній редакції: "У разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Здійснивши перерахунок проведеного позивачем розрахунку пені (по кожному акту окремо), судова колегія погоджується з місцевим господарським судом про законність та обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача 244 715,81 грн.

Відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням про зменшення заявленого в позові розміру пені на 90%.

За приписами ст. 233 ГК України та ч.3 ст. 551 ЦК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а тому місцевий господарський суд прийнявши до уваги, що основне зобов`язання за Договором №1158/1718-ТЕ-34 виконане на 89,5%, з відповідача було стягнуто 3% річних та інфляційні втрати, у загальному розмірі 446 911,20 грн., які є захистом майнового права та інтересу позивача, та фактично є відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення по їх сплаті. Відповідач отриманий газ використовує для постачання теплової енергії населенню і припинення його діяльності може негативно вплинути на їх життєдіяльність. Доказів отримання будь-яких збитків простроченням оплати, позивачем суду не було надано, а тому колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції вправі був зменшити розмір заявленої позивачем пені на 50% з 244 715,81 грн. до 122 357,90 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04 грудня 2018 року у справі №916/65/18, від 03 липня 2019 року у справі №917/791/18, від 22 жовтня 2019 року у справі №904/5830/18, від 13 січня 2020 року у справі №902/855/18, від 27 січня 2020 року у справі №916/469/19.

Крім того, наявність у кредитора можливості стягувати з споживача надмірні грошові суми у вигляді пені не повинно перетворитися на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. (позиція Конституційного Суду України, рішення №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року).

Інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236, 238 ГПК України з всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №924/607/20 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.