РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2022Справа № 910/19109/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цехаве Корм ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Комбікорм" про стягнення 440 286,93 грн., без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 440 286,93 грн. заборгованості за договором № 17/44 від 03.03.2017 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 14/06/17 від 14.06.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

23.12.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

За приписами ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи, що позивачем пропущено встановлений ч. 2 ст. 80 ГПК України строк для подання клопотання про витребування доказів, не подано заяви про поновлення пропущеного строку на подачу вказаного клопотання та у відповідності до вимог ст. 81 ГПК України не обґрунтовано неможливості його подання у встановлений законом строк, вищевказане клопотання позивача залишено судом без задоволення.

17.01.2022 року від позивача до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 року у задоволенні вказаної заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд справи судом повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача 440 286,93 грн. заборгованості за договором № 17/44 від 03.03.2017 року на підставі договору про відступлення права вимоги № 14/06/17 від 14.06.2017 року.

Судом встановлено, що 14.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міра ЛТД" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цехаве Корм ЛТД" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 14/06/17 (далі - договір) за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором на підставі договорів по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Комбікорм" (Код ) (далі - боржник) (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору визначено, що за цим договором новий кредитор повністю одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань у сумі 440 286,93 (чотириста сорок тисяч двісті вісімдесят шість гривень 93 копійки).

Згідно з п. 2.1 договору підписанням цього договору сторони підтверджують передачу первісним кредитором новому кредитору всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги, що оформлюються відповідним актом приймання-передачі оригіналів документів, згідно додатку 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.1 договору сума відступлених прав вимоги за даним договором становить 440 286,93 грн. (чотириста сорок тисяч двісті вісімдесят шість гривень 93 копійки) з ПДВ.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 5.1 договору).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 962 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Доказів того, що первісний кредитор передав відповідачу товар, а відповідач його прийняв, після чого у відповідача виникло б зобов`язання з його оплати у відповідності до вимог ст. 962 ЦК України позивачем суду не надано.

При цьому, відповідно до умов п. 2.1 договору первісний кредитор передав позивачу всі оригінали документів на підтвердження права вимоги до відповідача.

Проте, в обґрунтування позовних вимог позивач надав до суду: копії товарно-транспортних накладних: № 64 від 07.03.2017 року на суму 180 880,19 грн., № 66 від 07.03.2017 року на суму 88 571,93 грн., № 66 від 16.03.2017 року на суму 187 415,90 грн., № 67 від 17.03.2017 року на суму 248 583 грн., № 77 від 23.03.2017 року на суму 181 867,91 грн., № 77 від 24.03.2017 року на суму 91 188 грн., № 79 від 28.03.2017 року на суму 174 039,91 грн., № 82 від 29.03.2017 року на суму 110 073,60 грн., № 84 від 30.03.2017 року на суму 226 800 грн., № 91 від 07.04.2017 року на суму 266 450,29 грн., № 92 від 07.04.2017 року на суму 268 786,30 грн., № 95 від 10.04.2017 року на суму 115 404 грн., № 99 від 11.04.2017 року на суму 166 208,18 грн., № 103 від 13.04.2017 року на суму 124 389 грн., № 104 від 14.04.2017 року на суму 183 150 грн., які не містять підпису уповноваженого представника відповідача, а також відомість аналітичного обліку по балансовому рахунку - субрахунку № 361 Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра ЛТД" за період з 01.01.2017 року по 01.04.2017 року, які не є належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки не підтверджують передачу первісним кредитором відповідачу та отримання останнім товару на суму 440 286,93 грн.

Таким чином, позивачем не надано суду жодних належних доказів передачі первісним кредитором відповідачу товару і отримання відповідачем товару на спірну суму 440 286,93 грн. за первісним договором по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Комбікорм" (відповідача), який є підставою для договору про відступлення права вимоги № 14/06/17 від 14.06.2017 року відповідно до п. 1.1 цього договору.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду не порушено відповідачем, а тому в позові в про стягнення з відповідача 440 286,93 грн. заборгованості за договором про відступлення права вимоги № 14/06/17 від 14.06.2017 року слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна