ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/70/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс", м. Київ

до відповідача Фізичної особи - підприємця Ільчук Ірини Володимирівни, м. Іршава Хустського району Закарпатської області

про стягнення 45851,79 грн

секретар судового засідання Яскорська А.О.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Ільчук Ірини Володимирівни про стягнення 44118,34 грн боргу за поставлений товар, 1049,17 грн пені, 684,28 грн. - 12 % річних, посилаючись на невиконання відповідачем Договору №19510-07/2021 від 03.12.2021.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/70/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, яка була надіслана на офіційну юридичну адресу Відповідача вручена Фізичній особі - підприємцю Ільчук Ірині Володимирівні 05.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 656 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 656.

Натомість, 21 лютого 2022 року через систему ""Електронний суд" від представника відповідача, адвоката Лук`янинка А.О. надійшло клопотання № б/н від 21.02.2022 про повернення позовної заяви "ТОВ Автодистриб`юшн Карго Партс" з підстав порушення, на думку відповідача, порядку відкриття провадження у справі, а саме: сплата позивачем судового збору в меншому розмірі ніж це встановлено законом.

Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року у задоволенні зазначеного клопотання відповідача відмовлено.

09 березня 2022 року відповідачем подано суду заяву відповідно до якої зазначає, що подане заявником до заяви платіжне доручення від 31.01.2022 №767 про сплату судового збору на суму 1984 грн. 80 коп. не може бути належним доказом сплати судового збору за подачу даної заяви та свідчить про ненадання заявником доказів сплати судового збору за подану заяви у встановленому законом порядку. За таких обставин, вважає, що суд безпідставно відкрив провадження у справі і зобов`язав відповідача надати відзив на позов.

Надаючи оцінку зазначеній заяві відповідача, суд враховує, що питання відкриття провадження належить відповідно до ст. 176 ГПК України до дискреційних повноважень господарського суду та пов`язується процесуальним законом із відсутністю підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року про відкриття провадження у справі судом встановлено відповідність позовної заяви вимогам статей 162-164 Господарського процесуального кодексу України, достатність поданих матеріалів для відкриття провадження у справі та відсутність підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Окрім того, зазначеною ухвалою суду запропоновано, зокрема відповідачу, подати/надіслати суду відзив на позов, оформлений згідно з вимогами ст. 165 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких він ґрунтуються, якщо такі докази не надані позивачем - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у справі наданим йому процесуальним законом правом заперечити проти заявлених позовних вимог у встановлений судом строк не скористався. При цьому, суб`єктивні міркування представника позивача та довільне трактування ним норм ГПК не позбавляли відповідача можливості заперечити по суті заявлених ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Партс" вимог, позаяк подання відзиву на позов є правом, ане обов`язком для відповідача у справі та відповідно до ч.ч. 2 ст. 14, ч. 4 ст. 13 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Надаючи додаткова оцінку міркуванням представника відповідача щодо безпідставного відкриття провадження у справі з підстав недоплати позивачем судового збору, суд враховує наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розміри ставок судового збору визначені в ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та становлять, зокрема за подання до господарського суду позовної заяви майнового хакрактеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З врахуванням предмету спору у даній справі, розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви про стягнення 45851,79 грн становить 2481,00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII (надалі - Закон № 2147-VIII) статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною 3, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (п.п. б) п.1 ч. 17 § 1 Розділ 4 Закону № 2147-VIII).

Абзацом 4 ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 2147-VIII визначено, що підпункт "б" підпункту 1, підпункт "а" підпункту 3 пункту 17, пункт 19 § 1 цього розділу вводяться в дію з дня початку функціонування підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування процедури реєстрації, автентифікації та доступу осіб до функціонуючих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (електронний кабінет).

Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, зокрема, підсистеми "Електронний кабінет" затверджено рішенням Вищої Ради Правосуддя від 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 та відповідно до поданого останньою оголошення (надруковане у газеті «Голос України» №168 (7668) від 4 вересня 2021 року на 15 сторінці та на веб-порталі Судова влада України) 05 жовтня 2021 року вказана підсистема ЄСІТС почала офіційно функціонувати.

У зв`язку з наведеним, в силу прямої вказівки Закону № 2147-VIII (Абзац 4 ч. 2 Прикінцевих положень) з 05 жовтня 2021 року введено в дію п.п. б) п.1 ч. 17 § 1 Розділ 4 Закону № 2147-VIII щодо запровадження понижуючого коефіцієнта 0,8 розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі.

З врахуванням викладеного, не може вважатися релевантним посилання відповідача на роз`яснення ДСА від 29.10.2021 року щодо застосування відповідних норм права, позаяк набрання чинності (введення в дію) п.п. б) п.1 ч. 17 § 1 Розділ 4 Закону № 2147-VIII пов`язане з днем початку функціонування підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет», ане з зазначенням в оголошенні про початок функціонування відповідної підсистеми про його введення в дію.

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару за договором поставки №19510-07/2021 від 03.12.2021, у зв`язку з чим станом на 31.01.2022 (дата оформлення позовної заяви №31/01/2022-1ПЗ) в нього виникла заборгованість в розмірі 44118,34 грн, на яку позивачем нараховано за період з 16.12.2021 по 31.01.2022 пеню в розмірі 1049,17 грн та 684,28 грн - 12% річних.

Окрім того, просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1984,80 грн та зазначає про наявність у позивача 11200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі 6400,00 грн фактично понесених витрат згідно з підтверджуючими документами та 4800,00 грн витрат, які очікує понести позивач.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов по суті заявлених вимог відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

03 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (як Постачальником) та Фізичною особою - підприємцем Ільчук Іриною Володимирівною (як Покупцем) укладено Договір № 19510-07/2011 (надалі за текстом Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором передати у власність Покупця визначені цим Договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини (надалі - Товар), а також надати шиноремонтні та шиномонтажні послуги (надалі - Послуги), а Покупець, в свою чергу, зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти Товар і Послуги та здійснити їх оплату (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що номенклатура, найменування, одиниці виміру, походження Товару, загальні кількість, ціна за одиницю Товару, що передаються за цим Договором, терміни та умови їх передачі визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товари, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується Сторонами на кожну окрему партію Товару.

Згідно з п.п. 2.3.1., 2.3.2. п. 2.3. поставка Товару здійснюється на умовах EXW (франко-завод, склад Постачальника) або FCA (франко-перевізник) за правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року. Доказом передачі Товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна (на умовах EXW) та товарно-транспортна накладна (у випадку поставки на умовах FCA).

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. Договору ціни на Товар і Послуги погоджуються Сторонами у кожному окремому випадку і вказуються у товарних (видаткових) накладних, товарно-транспортних накладних, замовленнях-нарядах та Актах виконаних робіт, які є невід`ємною частиною даного Договору.

За домовленістю Сторін Товар продається на умовх попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту.

У випадку продажу Товару на умовах попередньої оплати Постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає Покупцю рахунок на оплату (п. 3.3. Договору).

Згідно з п. 3.4. Договору якщо продажу Товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі Товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженої ним особи на прийняття Товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату.

Оплата товару відповідно до п. 3.6. Договору здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальнику. Зобов`язання Покупця за цим Договором щодо оплати поставленого Товару та наданих Послуг вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника (п. 3.7. Договору).

Строк дії Договору сторонами погоджено в його п. 8.2., згідно з яким даний Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2021 року.

Відповідно до платіжного доручення №63 від 03.12.2021 року Покупцем було здійснено часткову передоплату у відповідності до умов п. 3.3. Договору в розмірі 50000,00 грн.

На виконання умов укладеного Договору Постачальником згідно з видатковою накладною №SI від 10.12.2021 передано, а Покупцем відповідно до Генеральної довіреності від 03.12.2021 прийнято Товар - запчастини, експлуатаційні матеріали вартістю 94118,34 грн (З ПДВ), що підтверджується долученою до позовної заяви копією видаткової накладної №SI від 10.12.2021 та Генеральної довіреності від 03.12.2021 року.

Згідно з положеннями п. 3.4. Договору, враховуючи часткову передоплату Покупцем вартості отриманого Товару, сторонами у видатковій накладній №SI від 10.12.2021 зазначено кінцевий строк оплати Товару - до 15.12.2021 року.

За твердженням Позивача, Відповідачем не виконано зобов`язання з оплати залишку вартості переданого йому за Договором згідно з видатковою №SI від 10.12.2021 товару в розмірі 44118,34 грн у зазначений в видатковій накладній строку, не сплачено виставлений по даній поставці рахунок №S від 10.12.2021, у зв`язку з чим у Фізичної особи - підприємця Ільчук Ірини Володимирівни виникла заборгованість в заявленій сумі, стягнення якої разом із нарахованими пенею та відсотками річних і є предметом судового розгляду у даній справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач в порушення п. 4.3. Договору взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати вартості отриманого ним Товару за Договором не виконав, у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість за поставлений йому за Договором та відповідно до видаткової накладної №SI від 10.12.2021 товар в розмірі 44118,34 грн.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 44118,34 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо вимог про стягнення пені та штрафу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Підпунктом 5.2. Договору сторони погодили, що за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд вважає правомірним нарахування Покупцю пені за період з 16.12.2021 по 31.01.2022 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в сумі 1049,17 грн.

Щодо відсотків річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3. Договору Сторонами обумовлено, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, встановлена ст. 625 ЦК України у вигляді, зокрема 12% річних від простроченої суми.

Згідно поданого Позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов, Відповідачу нараховано за період з 16.12.2021 по 31.01.2022 - 12% річних в розмірі 684,28 грн.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 12% річних за вказаний період суд встановив, що до задоволення як правомірні, обгрунтовано заявлені та вірно розраховані підлягають позовні вимоги про стягнення з Відповідача 681,72 грн - 12% річних.

В частині стягнення з відповідача 2,56 грн. відсотків річних суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс»

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК Украни доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо поданого позивачем попереднього розрахунку судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд роз`яснює учасникам справи, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79,126, 129, 221, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ільчук Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (02222, м. Київ, вул. Закревського, 16, ) 44118 (сорок чотири тисячі сто вісімнадцять) грн 34 коп боргу, 1049 (одну тисячу сорок дев`ять) грн 17 коп пені, 681 (шістсот вісімдесят одну) грн 72 коп - 12 % річних та 1984 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 68 коп в повернення сплаченого судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 22 березня 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.