ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" березня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/902/21

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Сичуку І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс", бульвар Кольцова, буд. 1-А, м. Київ, 03194, код - 37395753

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат", вул. Сосонське Шосе, буд. 8, смт. Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300, код - 31380537

про стягнення 526 225,73 грн

за участю секретаря судового засідання: Сичука І.В.

за участю представників:

позивача: Гапоненко Роман Іванович

відповідача: Мілованов Артур В`ячеславович

В С Т А Н О В И В :

06.09.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 01.09.2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" про стягнення 526 225,73 грн за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.

Ухвалою суду від 13.09.2021 року відкрито провадження у справі № 902/902/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

01.10.2021 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання (б/н від 30.09.2021 року), в якому останній просить суд проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Також, у клопотанні останній просить суд витребувати від позивача оригінал договору купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року та оригінал акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2020 року.

Ухвалою суду від 06.10.2021 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.11.2021 року.

11.10.2021 року до суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та витребування доказів (б/н від 06.10.2021 року).

29.10.2021 року до суду від представника відповідача до суду надійшла заява (б/н від 26.10.2021 року), в якій останній просить суд поновити строк для вчинення процесуальних дій у справі № 902/9020/21, прийняти та розглянути відзив на позовну заяву, клопотання про виклик свідків та постановити ухвалу за наслідком розгляду даної заяви.

В якості додатків до заяви представником відповідача додано відзив на позовну заяву (б/н від 26.10.2021 року), в якому останній просить суд позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 12 795,73 грн, в решті позовних вимог відмовити та розподілити судові витрати між сторонами. Додатком до відзиву додано ряд документів.

Також, представником відповідача додано клопотання (б/н від 26.10.2021 року), в якому останній просить суд викликати у судове засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .

В судовому засіданні 03.11.2021 року судом оголошено перерву до 17.11.2021 року.

04.11.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 04.11.2021 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

12.11.2021 року до суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача від 26.10.2021 року про виклик свідків (б/н від 08.11.2021 року).

Також, 12.11.2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (б/н від 08.11.2021 року), в якій останній підтримує заявлені позовні повністю та просить суд задовольнити їх.

В судовому засіданні 17.11.2021 року постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача (б/н від 26.10.2021 року) про виклик свідків, оскільки зазначене клопотання суперечить ч. 2 ст. 87 ГПК України та ч. 3 ст. 88 ГПК України.

За результатами проведеного 17.11.2021 року судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/902/21 на 08.12.2021 року об 11:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

07.12.2021 року до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 24571/5/02-32-18-02-13 від 07.12.2021 року. Додатком до листа додано ряд документів.

В судовому засіданні 08.12.2021 року судом постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/902/21 для судового розгляду по суті на 19.01.2022 року о 10:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

05.01.2022 року до суду від представника відповідача надійшла заява (б/н від 04.01.2022 року), в якій останній просить суд поновити пропущений строк для вчинення процесуальних дій у справі № 902/902/21, прийняти заяви свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Також, останній просить суд викликати в судове засідання в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Додатком до заяви додано ряд документів. Зазначену заяву заявником сформовано в системі "Електронний суд".

19.01.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 13.01.2022 року) про приєднання до матеріалів справи доказів.

В судовому засіданні 19.01.2022 року судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на підставі ч. 2 ст. 202, ч. 1 ст. 216 ГПК України до 03.02.2022 року, яку занесено до протоколу судового засідання від 19.01.2022 року.

Окрім того, судом задоволено заяву (б/н від 04.01.2022 року) про поновлення пропущеного строку для вчинення процесуальних дій та здійснено виклик в наступне судове засідання з метою допиту в якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 26.01.2022 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

За результатами проведеного судового засідання 03.02.2022 року суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи на підставі ч. 2 ст. 202, ч. 1 ст. 216 ГПК України до 24.02.2022 року, яку занесено до протоколу судового засідання від 03.02.2022 року.

Ухвалою суду від 10.02.2022 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

24.02.2022 року до суду представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (б/н від 24.02.2022 року) (вх.канц. № 01-34/1898/22).

В судовому засіданні 24.02.2022 року прийняли участь представники позивача та відповідача.

При цьому, в судовому засіданні в межах дня оголошувалась перерва.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" (Покупець) договору купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" було виставлено рахунки на оплату, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 2 170 179,23 грн.

Відповідно до видаткових накладних №МК-0000706 від 31.01.2020 року, № МК-0000824 від 06.02.2020 року, № МК-0000839 від 09.02.2020 року, № МК-0000924 від 13.02.2020 року, № МК-0001120 від 20.02.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" поставлено позивачу товар на загальну суму 1 643 953,50 грн.

В подальшому, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року, в частині поставки товару, утворилась заборгованість в сумі 526 225,73 грн.

З огляду на вказане, позивачем заявлено позов, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" про стягнення 526 225,73 грн за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що визнає заявлені позовну вимоги в розмірі 12 795,73 грн. виходячи з наступного.

13.05.2020 року на виконання договору від 28.01.2020 року було відпущено товар, а саме: м`ясо яловичини охолоджене у кількості 2 772,947 кг на загальну суму 263 430,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № МК-0002047 від 13.05.2020 року, товарно-транспортна накладна № МК-000109 від 13.05.2020 року та декларація виробника від 13.05.2020 року.

При цьому, документи з боку отримувача підписувались ОСОБА_3 який був засновником ТОВ "Кашт Івент Сервіс" та директором ТОВ "Кашт Івент Сервіс", та був в цей період директором ТОВ "Літинський м`ясокомбінат". Сам ОСОБА_3 повідомив про те, що документи підпише пізніше та надасть бухгалтеру ТОВ "Літинський м`ясокомбінат".

18.05.2020 року, ОСОБА_3 подав заяву про звільнення його з посади директора ТОВ "Літинський м`ясокомбінат".

В подальшому платіжними дорученнями від 04.10.2021 року, 06.10.2021 року, 07.10.2021 року та 08.10.2021 року були повернені кошти ТОВ "Кашт Івент Сервіс" в розмірі 250 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 24.09.2021 року по 08.10.2021 року.

Як стверджує відповідач, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 12 795,73 грн (526225,73 грн (ціна позову) - 263 430,00 грн (поставка товару) - 250 000,00 грн. (повернення грошових коштів).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 28.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 28/01/19-п.

Відповідно п.п. 1.1 Продавець передає, а Покупець приймає та оплачує наступну продукцію: яловичий крупнокусковий напівфабрикат, іменовану надалі "товар" або "продукція".

Право власності та усі ризики по товару переходять до Покупця з моменту передачі Продавцем товару Покупцю, що засвідчується підписанням уповноваженими представниками сторін відповідних товаро-супровідних документів та поставленням відтиску печаток сторін (п. 1.2 Договору).

Сума договору складається з суми всіх видаткових накладних (п. 1.3 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору найменування та кількість товару зазначається в накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

Продукція, що постачається, повинна відповідати всім санітарним, ветеринарним, гігієнічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду (п. 2.2 Договору).

Ціна на товар є договірною і формується у відповідності до діючих відпускних цін Продавця, включає в себе ПДВ і вартість доставки та вказується в рахунках-фактури та видаткових накладних (п. 3.1 Договору).

Ціна на Товар зазначається в національній валюті України - гривні (п. 3.2 Договору)

За змістом п. 3.3 Договору Покупець здійснює розрахунок за товар по 100% передоплаті.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну суму переданого товару (п. 3.5 Договору).

Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає платі списується з рахунку Покупця (п. 3.6 Договору).

Поставка товару здійснюється протягом 4 днів з моменту отримання коштів на рахунок Постачальника. Поставка товару здійснюється з залученням Перевізника (п. 4.1 Договору).

Датою поставки партії товару вважається дата отримання його на складі: Покупця, в присутності уповноваженого представника Постачальника, про що робиться відмітка на видатковій накладній про здачу-прийняття товару (п. 4.2 Договору).

Відповідно п. 4.3 Договору Продавець зобов`язується надавати разом з товаром наступні оригінали документів: видаткової накладної; товарно-транспортної накладної (якщо доставка товару здійснюється транспортом Продавця або Перевізника); рахунка-фактури на дану партію "товару"; ветеринарного свідоцтва; посвідчення якості; коригуючі документи, якщо була недостача, надлишок або повернення товару.

Згідно п. 7.1 договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 року.

На виконання умов укладеного договору на підставі виставлених рахунків Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" в період з 28.01.2020 по 17.02.2020 р.р. перераховано відповідачу 2 170 179,23 грн.

Відповідачем було частково виконано взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року та поставлено товар в загальній кількості 18 396,700 гк на суму 1 643 953,50 грн, що підтверджується видатковими накладними МК-0000706 від 31.01.2020 року, № МК-0000824 від 06.02.2020 року, № МК-0000839 від 09.02.2020 року, № МК-0000921 від 13.02.2020 року, № МК-0001120 від 20.02.2020 року (а.с.10-14, т. 1).

Сума непоставленого товару становить 526 225,73 грн (2 170 179,23 - 1 643 953,50 грн).

Також, в підтвердження наявності зазначеної заборгованості до матеріалів справи додано підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2020 року (а.с. 24, т. 1).

25.08.2021 року позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про повернення суми попередньої оплати у розмірі 526 225,73 грн (а.с. 25, т. 1).

Не поставка товару відповідачем у добровільному порядку слугувала підставою звернення позивача з позовом до суду про повернення 526 225,73 грн попередньої оплати.

З урахуванням встановлених обставин судом надано правову оцінку спірним правовідносинам.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як вказувалось вище, позивачем оплачено товар відповідно виставлених рахунків, однак відповідачем не поставлено товар в повному обсязі протягом 4-х днів з моменту отримання коштів на рахунок Постачальника відповідно до умов договору купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.

Враховуючи викладене, в силу приписів ст. 530 ЦК України строк виконання вказаних зобов`язань останнього настав та наявні правові підстави для повернення ним коштів через невиконання своїх зобов`язань.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт перерахування грошових коштів відповідачу в якості попередньої оплати та наявність факту порушення зобов`язання зі сторони відповідача щодо не здійснення поставки товару в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що відповідачем здійснено часткове повернення коштів в сумі 250 000,00 грн за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.

На підтвердження повернення коштів в сумі 250 000,00 грн до матеріалів справи долучено платіжні доручення № 444 від 04.10.2021 року на суму 100 000,00 грн, № 452 від 06.10.2021 року на суму 50 000,00 грн, № 452 від 070.10.2021 року на суму 50 000,00 грн, № 454 від 08.10.2021 року на суму 50 000,00 грн та виписку по особовому рахунку за період з 24.09.2021 року по 08.10.2021 року.

Ухвалою суду від 24.02.2022 року закрито провадження у справі № 902/902/21 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" 250 000,00 грн за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, ч. 1 ст. 14 ГПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, суд враховує правові позиції Верховного Суду стосовно вірогідності доказів та стандарту доказування.

Зокрема, ст. 79 ГПК України викладено у новій редакції: поняття "Достатність доказів" змінено на "Вірогідність доказів", фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (Постанова ВС КГС від 11 вересня 2020 року справа № 910/16505/19).

Щодо доводів відповідача відносно поставки товару 13.05.2020 року на виконання договору від 28.01.2020 року - м`яса яловичини охолодженого у кількості 2 772,947 кг на загальну суму 263 430,00 грн, що, з позиції відповідача підтверджується видатковою накладною № МК-0002047 від 13.05.2020 року, товарно-транспортна накладна № МК-000109 від 13.05.2020 року та декларація виробника від 13.05.2020 року, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз приписів статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" дозволяє зробити висновок про те, що бухгалтерський облік ведеться підприємством з метою надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства; на даних бухгалтерського обліку ґрунтується податкова звітність підприємства. Бухгалтерському обліку підлягають господарські операції - дії (події), що викликають зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а також їх результати, що полягають у реальній зміні майнового стану суб`єкта господарювання. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час їх здійснення, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення господарських операцій.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 925/291/18).

За своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19).

Висновок щодо підтвердження факту господарської операції саме первинними документами викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.08.2020 у справі № 922/2081/19, від 04.11.2020 у справі № 910/9739/19, від 18.11.2020 у справі № 920/61/19.

З огляду на викладене, всі господарські операції повинні підтверджуватися первинними документами. До таких зокрема належать: видаткові накладні, рахунок фактура, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт або акт прийманні виконаних робіт, акти приймання - передачі наданих послуг, банківські виписки, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості, касові ордери (прибутковий та видатковий), бухгалтерська довідка.

Саме вказані документи розкривають внутрішню суть господарської операції, її справжність, економічну вигоду, ділову мету.

Наявні у матеріалах справи податкові накладні також не можуть підтверджувати обставини поставки товару у повному обсязі, оскільки оформлені за першою подією господарської операції - перерахування передплати, а не за фактом передачі товару позивачу.

Як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару.

Оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового Кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару (Постанова КГС ВС від 25 червня 2020 у справі №924/233/18).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" не доведено факту поставки товару позивачу на суму 263 430,00 грн, оскільки у видатковій накладній № МК-0002047 від 13.05.2020 року та товарно-транспортній накладній № МК-000109 від 13.05.2020 року відсутні підпис та печатка отримувача (ТОВ "Кашт Івент Сервіс") та наявність такої поставки не підтверджується позивачем.

Суд також відхиляє доводи відповідача відносно умисних дій директора ТОВ «Літинський м`ясокомбінат» та надання вказівок поставити товар на корись позивача без підписання первинних документів.

Дійсно на момент поставки товару ОСОБА_3 також обіймав посаду директора ТОВ "Кашт Івент Сервіс".

Згідно заяви свідка ОСОБА_1 посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Оленченко О.О. від 22.10.2021 року (зареєстровану в реєстрі за номером № 1601) зазначено, що 13.05.2020 року на виконання договору від 28.01.2020 року було відпущено товар, а саме: м`ясо яловичини охолоджене у кількості 2 772,947 кг на загальну суму 263 430,00 грн.

На підтвердження постачання товару була видана видаткова накладна № МК-0002047 від 13.05.2020 року, товарно-транспортна накладна № МК-000109 від 13.05.2020 року, декларація виробника від 13.05.2020 року.

У декларації виробника стоять підписи та печатка як виробника ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" так і підписи спеціаліста та печатки ветеринарно-санітарної служби.

На видатковій накладній та товарно-транспортній накладній повинна стояти підпис ОСОБА_3 та печатка ТОВ "Кашт Івент Сервіс", але він повідомив що підпише пізніше.

Однак, 18.05.2020 року ОСОБА_3 подав заяву про звільнення його з посади директора ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" та поїхав з ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" не підписавши документи.

ОСОБА_1 на той час працювала головним бухгалтером ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" та всі накладні від імені ТОВ "Літинський м`ясокомбінат" на постачання продукції ТОВ "Кашт Івент Сервіс" підписувались нею.

Аналогічні за змістом обставини наведені у заявах свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Однак, будучи допитаними у судовому засіданні свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , повідомили інші обставини.

Зокрема, свідком ОСОБА_1 зазначено, що обставини перевезення товару та його передачі на користь ТОВ "Кашт Івент Сервіс" відомі зі слів інших осіб.

Свідок безпосередньо не отримувала від ОСОБА_3 вказівок відносно поставки товару без оформлення первинних документів, не може підтвердити ухилення останнього від підписання видаткової накладної.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив, що до його обов`язків не входить фіксування обставин поставки товару, внесення відомостей до ветеринарного свідоцтва вноситься зі слів працівників товариства. Йому особисто невідомі обставини перевезення товару та надання вказівок директором товариства.

Тобто, у судовому засіданні свідками не підтверджено обставин передачі спірної партії товару на користь ТОВ "Кашт Івент Сервіс".

Суд також враховує, що заява свідка є доказом, який за умови дотримання вимог процесуального закону щодо її форми, підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до статті 86 ГПК України (Постанова КГС ВС від 24.03.2020 у справі № 904/1975/19).

Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах (ст. 87 ГПК України).

Тобто, обставини поставки товару повинні підтверджуватись письмовими доказами. А саме належним чином оформленими документами бухгалтерського обліку.

Тому, суд відхиляє надані відповідачем докази - заяви свідків, оскільки останні не підтверджують наведених у відзиві обставин та не ґрунтуються на письмових доказах.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є нормативно та документально доведеними, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" позов підлягає задоволенню судом у повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат, суд вважає за доцільне призначити окреме судове засідання згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (вул. Сосонське Шосе, буд. 8, смт. Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300, код - 31380537) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" (бульвар Кольцова, буд. 1-А, м. Київ, 03194, код - 37395753) 276 225,73 грн - заборгованості за договором купівлі-продажу № 28/01/19-п від 28.01.2020 року.

3. Призначити судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 10.03.2022 року о 10:00 год.

4. Встановити сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 04.03.2022 року включно.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили

6. Примірник повного судового рішення протягом двох днів з дня складання направити учасникам справи в електронній формі на офіційні електронні адреси; за відсутності офіційної електронної адреси - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку за наступними електронними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 12 березня 2022 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (бульвар Кольцова, буд. 1-А, м. Київ, 03194)

3 - відповідачу (вул. Сосонське Шосе, буд. 8, смт. Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300)