ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Справа№ 910/10730/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Демидової А.М.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання: Дерій В.В.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: Березова І.Г. - адвокат;

від відповідача: Карбовничий С.В. - самопредставництво;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021

у справі № 910/10730/21 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "№ 13 по вул. Б. Гмирі"

про стягнення 371 400,95 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

05.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" з вимогами до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "№ 13 по вул. Б. Гмирі" про стягнення 371 400,95 грн заборгованості за договором на послуги водопостачання та водовідведення від 27.12.2000 № 8816/4-14, в тому числі: 265 297,58 грн основного боргу, 37 217,33 грн інфляційних втрат, 15 826,52 грн 3% річних та 53 059,52 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору на послуги водопостачання та водовідведення від 27.12.2000 № 8816/4-14, не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2018 по 31.07.2020 у розмірі 265 297,58 грн, крім того, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позивачем нараховано 37 217,33 грн інфляційних втрат, 15 826,52 грн 3% річних та 53 059,52 грн штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 у задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що між сторонами відсутні договірні відносини щодо постачання питної води, яка використовується для приготування гарячої води, оскільки умовами договору такі взаємовідносини не регулюються. Твердження позивача про обґрунтованість свої вимог належними та допустимими доказами не відповідає дійсним обставинам справи, так як позивачем не надано суду жодного акту підписаного відповідачем. Відповідач не має права надавати споживачам послугу з водопостачання та водовідведення, а виконавець послуги повинен укласти договори на постачання послуги з водопостачання та водовідведення з власниками квартир, орендарями та квартиронаймачами, які є дійсними споживачами даної послуги. Всі кошти, які потупають на рахунок відповідача від споживачів послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку, відповідач в повному обсязі перераховує постачальнику цих послуг - позивачу, що позивач підтверджує в розгорнутому розрахунку позовних вимог, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення основного боргу не підлягають задоволенню. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу, вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафу також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про стягнення основного боргу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження у справі № 910/10730/21, задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стало відсутність підписів в актах про зняття показань з приладів обліку, однак, позивач не погоджується із таким твердженням суду, оскільки відповідач є споживачем послуг по відношенню до позивача та стороною діючого договору від 27.12.2000 № 8816/4-14 на надання послуг з водопостачання та водовідведення, на яку покладено обов`язок з оплати вартості наданих послуг з водопостачання та водовідведення.

Скаржник зазначає, що оскільки відповідачем доступ до зняття показань з приладів обліку не надавався, тому облік наданих послуг з водопостачання та водовідведення проводився відповідно до норм чинного на той час законодавства.

На думку скаржника, відомості обліку споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води не можуть бути доказом у справі, оскільки вони підписані головою правління та бухгалтером відповідача.

Також на думку скаржника, судом першої інстанції не досліджено скільки коштів відповідач отримав від мешканців будинку за отримані послуги, скільки з них було сплачено виконавчих послуг за спірний період.

Скаржник зазначає про те, що між сторонами тривалий час велось листування щодо укладення прямих договорів (наявна в матеріалах справи), але відповідач так і не надав повного пакету документів для укладання прямих договорів з мешканцями будинку, а позивачем були вжиті всі необхідні заходи для сприяння укладання договорів між позивачем та мешканцями відповідача.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що позивачем не наведено конкретних норм процесуального та матеріального права, які були порушені судом; акти № 2124-13 та № 2-124-14 про зняття показань з приладів обліку абонента 2-809, якими позивач обґрунтує кількість наданої послуги холодного водопостачання до будинку, не можуть бути належним доказом кількості спожитої послуги, окрім того, акти № 2124-13 та № 2-124-14 не погоджені представником відповідача. Відповідач не погоджує акти про зняття показань з не повірених лічильників. Для обґрунтування розрахунку за середніми значеннями позивачем не надані відповідні розрахунки, що кількість наданої послуги визначалась саме за середніми значеннями лічильників за попередні періоди, а от розрахунки, виконані відповідачем в поясненні від 04.10.2021, підтверджують, що кількість зазначеної спожитої послуги в актах не відповідає середнім значенням показів лічильників за попередні періоди.

Відповідач зазначає про те, що всі квартири будинку обладнані квартирними лічильниками відповідно до п.п. 10, 11 Правил № 630, що також підтверджується рішенням у справі № 910/12852/17.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

В провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Зубець Л.П. перебуває справа №910/10730/21.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.12.2021 суддю Північного апеляційного господарського суду Мартюк А.І. звільнено у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022, справу № 910/10730/21 передано колегії суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, Пашкіна С.А., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2022 прийнято справу № 910/10730/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Пашкіна С.А., Демидова А.М. Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 призначено на 22.02.2022.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, справу № 910/10730/21 передано колегії суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, Демидова А.М., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 прийнято справу № 910/10730/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді Демидова А.М., Ткаченко Б.О.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2022 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2022 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 27.12.2000 між Державним комунальним об`єднанням "Київводоканал" (правонаступником якого є Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал") (постачальник за договором) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "№ 13 по вул. Б. Гмирі" (абонент за договором) було укладено договір № 8816/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення (далі - договір), відповідно до умов якого за договором постачальник зобов`язується забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Голови Держитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65.

Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Голови Держитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65 втратили чинність 18.10.2008, у зв`язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила).

Відповідно до підпункту а) пункту 2.2. договору абонент зобов`язаний сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством, У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифом з часу його введення в дію без внесення змін до цього договору.

Згідно з пунктом 3.1. договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Відповідно до пункту 3.4. договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншим засобом, передбаченим Правилами користування.

У пункті 3.6. договору зазначено, що абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

За змістом пункту 3.7. договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноваженого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 5.1. договору)

В позовній заяві позивач зазначає, що абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.04.2018 по 31.07.2020 послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння розрахунків та підписання акту не направляв. Тому, в силу положень п. 3.7. договору, кількість та вартість наданих позивачем з 01.04.2018 по 31.07.2020 послуг з водопостачання та водовідведення вважаються прийнятими абонентом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості отриманих від позивача послуг, відповідно до умов договору, у відповідача перед позивачем (за період з 01.04.2018 по 31.07.2020) виникла заборгованість з їх оплати в розмірі 265 297 грн 58 коп.

11.05.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 5688/12/8/02-21 про сплату заборгованості.

В підтвердження надання послуг позивачем долучено до позовної заяви копії актів про зняття показань з приладу обліку за спірний період.

Позивач звернувся із позовною заявою до суду та вказав на те, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору на послуги водопостачання та водовідведення від 27.12.2000 № 8816/4-14, не виконано взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2018 по 31.07.2020 у розмірі 265 297,58 грн, крім того, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позивачем нараховано 37 217,33 грн інфляційних втрат, 15 826,52 грн 3% річних та 53 059,52 грн штрафу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно статті 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно із ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Аналогічні правові норми викладені у ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, послуги з постачання питної води, що використовується відповідачем для підігріву води та водовідведення умовами вказаного договору та додаткам до нього не передбачені.

Гаряча та перегріта вода є продукцією енергопостачальника та/або виробника. Споживачем холодної води як складової гарячого водопостачання є виробник та/або постачальник енергії.

Разом з цим, позивачем не доведено, що останній є особою, яка надає послуги з гарячого водопостачання як самостійного різновиду енергії, як і не доведений факт перебування на балансі у відповідача теплового пункту, що є засобом вироблення гарячої води.

З 01 січня 2015 року позивач не є постачальником гарячого водопостачання в зв`язку зі змінами законодавства, а таким постачальником були спочатку ТОВ "Київська міська компанія "Енергосервіс", ПАТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго". Отже взаємовідносини по постачанню води, яка обраховується вказаними лічильниками, мають встановлюватися між позивачем та вказаними юридичними особами.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що між сторонами відсутні договірні відносини щодо постачання питної води, яка використовується для приготування гарячої води, оскільки умовами договору такі взаємовідносини не регулюються, відтак, розмір заборгованості визначеної відповідно до актів про зняття показань з приладу обліку (9857179 WPDynamic-100 (бойлер)) в присутності представника абонента 2-3407 КП "Київтеплоенерго" визнається судом не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, будинок відповідача не обладнано засобом обліку гарячого водопостачання, тому актів про зняття показань з приладів обліку не має та не може бути. Відповідно, не може вважатись доведеним обсяг стоків, а відтак, і розмір боргу, що позивач рахує за відповідачем за послуги з їх прийняття.

Так, на підтвердження обсягу поставленої питної води за кодом 2-809 за період з 01.04.2018 по 31.07.2020 позивач посилається на акти про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем, однак з матеріалів справи вбачається, що відповідачем акти не підписані.

Докази того, що з 01.04.2018 по 31.07.2020 обсягу поставленої питної води для приготування гарячої води також позивачем не надані.

Отже, вартість послуг позивача з постачання питної води та питної води, яка використовується для виготовлення гарячої води в період з 01.04.2018 по 31.07.2020, не може вважатись доведеною.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження позивача про обґрунтованість своїх вимог належними та допустимими доказами (актами про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем; дебетово-інформаційними повідомленнями до банківської установи відповідача), не відповідає дійсним обставинам справи так як позивач не надав суду жодного акту підписаного відповідачем.

Слід зазначити про те, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача із претензією про факт недопущення представників позивача для зняття показників з лічильників.

Відповідно до пункту 3.6 договору абонент повинен розраховуватися у порядку, встановленому чинним законодавством, що відповідач виконує сумлінно та в повному обсязі.

Статтею 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" (в чинній на час спірних правовідносин редакції) передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Згідно із ст. 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (яка діяла до 14 травня 2015 р.), визначено:

- за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунок підприємств, які надають ці послуги;

- кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, можуть згідно з укладеними договорами надходити на рахунок об`єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, що надають ці послуги.

Виходячи з того, що всі квартири будинку відповідача обладнані квартирними засобами обліку гарячого та холодного водопостачання, 03.06.2014 правлінням ОСББ прийняте рішення, що у відповідності до ст. 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання бере на себе функцію накопичення коштів, які сплачують споживачі за послугу водопостачання та водовідведення, з подальшим перерахуванням цих коштів виконавцю послуги. Про що було повідомлено позивачу листами №30 від 30.06.2014 та № 37 від 26.07.2014, з вимогою укласти договори з власниками квартир, орендарями чи квартиронаймачами.

Після внесення змін, які набули чинності 14.05.2015, ст. 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначається, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори.

Так, 19.06.2015 загальними зборами відповідача прийнято рішення про визначення Київводоканалу виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, отже, відповідач не має права надавати споживачам послугу з водопостачання та водовідведення, а виконавець послуги повинен укласти договори на постачання послуги з водопостачання та водовідведення з власниками квартир, орендарями та квартиронаймачами, які є дійсними споживачами даної послуги.

А поки:

- не будуть укладені договори зі споживачами у відповідності до чинного законодавства;

- з метою недопущення погіршення ситуації з оплатою споживачів за отриману послугу з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку;

- та на вимогу ст. 4 Закону України "Про співвласників багатоквартирного будинку": забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг,

ОСББ (відповідач) приймає на себе зобов`язання - приймати на рахунок відповідача кошти споживачів за послугу, яку надає споживачам позивач, з подальшим перерахуванням цих коштів виконавцю послуги - позивачу.

В свою чергу, як вбачається із матеріалів справи, відповідач, починаючи з липня 2014р., щомісячно веде відомості обліку споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, в яких, на підставі оплати та показників квартирних засобів обліку холодної та гарячої води, визначається кількість спожитої послуги та величину оплати. Відповідач надає копії відомостей обліку споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, повна відомість (зазначені документи містяться в матеріалах справи). Всі кошти, які поступають на рахунок відповідача від споживачів послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення в багатоквартирному будинку, відповідач в повному обсязі перераховує постачальнику цих послуг - позивачу, що позивач підтверджує в Розгорнутому розрахунку позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вірним висновок господарського суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог, з огляду на що, позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "№ 13 по вул. Б. Гмирі" про стягнення 371 400,95 грн не підлягає задоволенню, і, як наслідок, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 37 217,33 грн інфляційних втрат, 15 826,52 грн 3% річних та 53 059,52 грн штрафу також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про стягнення основного боргу.

Доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими та не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються вищевстановленими обставинами та наведеними правовими нормами.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 у справі № 910/10730/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/10730/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова складена та підписана 06.04.2022.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.М. Демидова

Б.О. Ткаченко