ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2022 р. Справа №914/265/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Марко Р.І.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" б/н від 20.10.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/3498/21 від 21.10.2021) та за вих. № 01/01/07-878 від 08.11.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/3763/21 від 11.11.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 (суддя Морозюк А.Я., повний текст складено 01.10.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 (суддя Морозюк А.Я., повний текст складено 18.10.2021)

у справі № 914/265/18

за первісним позовом: Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (надалі ПАТ "Укрнафта"), м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фабрікс" (надалі ТзОВ "Смарт Фабрікс"), м. Львів

про стягнення 17 736,59 грн

та

за зустрічним позовом: ТзОВ "Смарт Фабрікс", м. Львів

до відповідача: ПАТ "Укрнафта", м. Київ

про стягнення 563 979,80 грн

за участю учасників справи:

від ПАТ "Укрнафта": Малета А.І. - адвокат (свідоцтво ІФ №001810 від 12.05.2021, довіреність №01/01/07-444/д від 08.06.2021)

від ТзОВ "Смарт Фабрікс": Мельничук В.А. - адвокат (ордер ВС №1096293 від 10.11.2021)

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Укрнафта" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Смарт Фабрікс" про стягнення 17 736,59 грн.

ТзОВ "Смарт Фабрікс" звернулося до Господарського суду Львівської області із зустрічними позовними вимогами до ПАТ "Укрнафта" про стягнення 563 979,80 грн, в тому числі: 446 334,00 грн основного боргу, 81 658,59 грн інфляційних втрат, 35 987,21 грн 3% річних (з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог та про зменшення позовних вимог а.с. 72-74 том І, а.с. 10-12, 143 IV том).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 у справі № 914/265/18 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ "Смарт Фабрікс" на користь ПАТ "Укрнафта" 17 736,59 грн штрафу та 1 762,00 грн судового збору. Зустрічний позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ "Укрнафта" на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс" 563 979,80 грн заборгованості (в тому числі: 446 334,00 грн основного боргу, 81 658,59 грн інфляційних втрат, 35 987,21 грн 3% річних) та 8 459,70 грн судового збору. В порядку ч. 11 ст. 238 ГПК проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, стягнувши різницю на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс", а саме після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судових витрат: стягнуто з ПАТ "Укрнафта" на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс" 546 243,21 грн заборгованості та 6 697,70 грн судового збору.

Приймаючи рішення щодо задоволення первісних позовних вимог, місцевий господарський суд, встановивши факт невиконання ТзОВ "Смарт Фабрікс" своїх зобов`язань щодо поставки товару у строки, обумовлені договором, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 17 736,59 грн штрафу у розмірі 10 % від договірної ціни у відповідності до п. 6.9 договору.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, місцевий господарський суд встановив, що матеріали справи не містять доказів невідповідності поставленого товару у момент його поставки вимогам щодо їх якості. Оскільки ПАТ "Укрнафта" отримала замовлений товар, передбачений умовами договору на загальну суму 940 254,00 грн, проте, розрахувалося частково лише на суму 493 920,00 грн, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення несплаченої суми основного боргу в розмірі 446 334,00 грн. Враховуючи факт порушення строків оплати грошового зобов`язання, суд, перевіривши правильність нарахування 81 658,59 грн інфляційних втрат та 35 987,21 грн 3% річних, визнав їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 стягнуто з ПАТ "Укрнафта" на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс" 9 695,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі № 914/265/18. В задоволенні решти заяви відмовлено.

При прийняті додаткового рішення, судом було досліджено та оцінено докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, взято до уваги характер спірних правовідносин, значення справи для сторін, категорію складності справи. За результатами чого, суд визнав заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу неспіврозмірним із предметом спору, та в порядку ч.5 ст. 129 ГПК України дійшов висновку обмежити розмір витрат ТзОВ "Смарт Фабрікс" на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн. При цьому враховуючи, що представництво адвокатом інтересів ТзОВ "Смарт Фабрікс" здійснювалося як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом, і згідно рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 первісний позов на суму 17 736,59 грн вирішений не на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс", то відповідно із загального розміру витрат на правничу допомогу ТзОВ "Смарт Фабрікс", що є обґрунтованим і пропорційним у даній справі, тобто із 10 000,00 грн., стягненню з ПАТ "Укрнафта" на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс" підлягає частина від цієї суми (пропорційно до задоволених за зустрічним позовом позовних вимог в розмірі 563 979,80 грн), що складає 9 695,00 грн.

Не погоджуючись з даними судовими рішенням, ПАТ "Укрнафта" подало апеляційні скарги, в яких зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, судові рішення винесено з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема, щодо рішення суду від 23.09.2021 в частині задоволення зустрічних позовних вимог, то скаржник заперечує висновок суду про те, що у ПАТ «Укрнафта» виникло зобов`язання оплатити товар, переданий на виконання додатку №2 від 12.07.2017 та додаткової угоди №5 від 17.10.2017 до договору купівлі-продажу від 12.04.2017, оскільки судом не враховано, що даний товар не відповідає умовам договору, а саме гарантійному строку зберігання гумових чобіт із захисними властивостями. З огляду на ст. 677 ЦК України даний товар вважається непридатним для використання за призначенням, відповідно у покупця відсутні правові підстави для оплати такого товару. За відсутності обов`язку оплачувати неякісний товар, не виникло зобов`язання і щодо стягнення інфляційних та річних нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Крім того, апелянт вважає, що місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 914/265/18 до вирішення пов`язаної із нею господарською справою № 914/912/21 за позовом ПАТ «Укрнафта» до ТзОВ «Смарт Фабрік» про стягнення попередньої оплати за поставлені по цьому ж договору купівлі-продажу від 12.04.2017 гумових чобіт.

Рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 в частині задоволення первісних позовних вимог не оскаржується.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо додаткового рішення суду від 11.10.2021 скаржник, зокрема, зазначає, що судом не було перевірено документів, що підтверджують повноваження адвоката ТзОВ «Смарт Фабрік». Також суд не звернув уваги на те, що відповідачем не подано доказу понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 23.09.2021.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційних скарг підтримав повністю. На підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи додаткові пояснення (зареєстровані в канцелярії суду за вх №01-04/125/22 від 11.01.2022, №01-04/126/22 від 11.01.2022).

Представник ТзОВ «Смарт Фабрік» проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/7936/21 від 15.11.2021).

Встановивши обставини справи, вивчивши апеляційні скарги, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

12.04.2017 між ТзОВ "Смарт Фабрікс" (продавець) та ПАТ "Укрнафта" (покупець) укладено договір №04.3/255-МТР купівлі-продажу згідно умов якого продавець зобов`язується передати продукцію (товар) у власність покупця, а покупець прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму (а.с. 11-14 том І).

Між сторонами було укладено ряд додаткових угод №№1-3 від 12.07.2017, №4 від 25.09.2017 та №5 від 17.10.2017 до договору №04.3/255-МТР купівлі-продажу від 12.04.2017 (а.с. 15-30 том І).

Згідно з п.1.2 договору асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п.3.1 договору ціни товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних додатках до цього договору. Загальна вартість товару за цим договором складається із сукупної вартості товару згідно з додатками. Оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених додатками (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору продавець гарантує належну комплектність та якість товару, що реалізується за цим договором, його відповідність сертифікату якості, сертифікату відповідності, технічним та санітарним нормам і стандартам, діючим в Україні, наявність технічної документації, що входить до комплекту, яка надається виробником, а також повну відповідність товару відповідному додатку до цього договору та умовам цього договору.

Згідно з п.5.1. договору продавець зобов`язується передати покупцю товар в строки та на умовах, визначених цим договором та відповідними додатками до цього договору.

За умовами п. 5.2 та п.5.3 договору, товар приймається по кількості, якості, комплектності, цілісності тари/упаковки, відповідності маркування та згідно зі специфікацією, що міститься у відповідному додатку до цього договору. Датою постачання товару вважається дата передачі його покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено додатками до договору та/або додатковими угодами. Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання-передачі товару. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання сторонами без зауважень видаткової накладною та/або акту приймання-передачі товару.

У розділі 11 договору сторони домовилися, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов`язань сторонами. Сторони можуть за взаємною згодою припинити достроково дію цього договору, підписавши відповідну угоду про припинення.

У п.12.8 договору сторони також домовились, що позовна давність за цим договором стосовно оплати, кількості та якості товару, стягнення неустойки встановлюється тривалістю в три роки.

Так, зокрема, у додатку №2 до договору від 12.04.2017 сторонами визначено: (таблиця) найменування МТР - Чоботи гумові ГОСТ 5375-79. Захисні властивості згідно НПАОП: ЗМиК20Щ20СжНсНм у кількості 2352 пари; (п.1) загальна вартість товару, що поставляється 978 840,00 грн (з ПДВ); (п.4) назва підприємства-виробника: ВАТ "Белшина", Білорусь; (п.5) технічні характеристики: чоботи гумові формові кислотолугостійкі з підошвою протиковзання та утеплюючою вкладною устілкою з повсті товщиною не менше 5мм ГОСТ 5375-79. Захисні властивості ЗМиК20Щ20СжНсНм. Маркування згідно ГОСТ 7296-81, ГОСТ 12.4.103-83; (п.6.1) термін виготовлення товару має бути не більше 12 місяців до моменту поставки;(п.6.4) гарантійний термін 12 місяців з моменту поставки; (п.7) реквізити вантажоотримувачів; (п.8) термін поставки: 20 робочих днів з моменту передоплати; (п.9) умови оплати: 50% передоплата, 50% по факту поставки протягом 30 календарних днів (а.с. 17-18 том І).

В подальшому, відповідно до додаткової угоди № 5 від 17.10.2017 сторонами були змінені пункти додатку №2 від 12.04.2017 до договору. Зокрема, таблицю додатку №2 викладено в новій редакції, згідно якої визначено: (таблиця) найменування МТР - 1) чоботи гумові ГОСТ 5375-79. Захисні властивості згідно НПАОП: ЗМиК20Щ20СжНсНм у кількості 1464 пари; 2) чоботи гумові ГОСТ 12.4.072-79. Захисні властивості згідно НПАОП: ЗМиК20Щ20СжНсНм у кількості 888 пар; пункт 1 викладено в наступній редакції: загальна вартість товару, що поставляється 938 448,00 грн (з ПДВ); пункт 5 викладено в наступній редакції: технічні характеристики: чоботи гумові формові кислотолугостійкі з підошвою протиковзання та утеплюючою вкладною устілкою з повсті товщиною не менше 5мм. Захисні властивості ЗМиК20Щ20СжНсНм. Маркування згідно ГОСТ 7296-81, ГОСТ 12.4.103-83; п. 6.1 виключено з додатку № 2 від 12.04.2017; п. 6.4 вищевказаного додатку викладено в наступній редакції: гарантійний термін зберігання - 6 років з моменту виготовлення (а.с. 30 том І).

05.07.2017 ПАТ "Укрнафта" згідно з п.9 додатку №2 до договору від 12.04.2017 здійснило попередню оплату поставки гумових чобіт на суму 493 920,00 грн.

На виконання умов договору ТзОВ "Смарт Фабрікс" протягом серпня-жовтня 2017 року поставило ПАТ "Укрнафта" товар (чоботи гумові) на загальну суму 940 254,00 грн, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями на отримання товару, які підписані та скріплені печатками учасників сторін без будь-яких зауважень (а.с. 79-86 том І, а.с. 125-136 том IV):

1) видаткова накладна №РН-00084 від 02.08.2017 - 210 пар гумових чобіт на загальну суму 88 200,00 грн, товарно-транспортна накладна №84 від 02.08.2017;

2) видаткова накладна № РН-00086 від 02.08.2017 - 425 пар гумових чобіт на загальну суму 178 500,00 грн, товарно-транспортна накладна №86 від 02.08.2017;

3) видаткова накладна № РН-00087 від 02.08.2017 - 720 пар гумових чобіт на загальну суму 302 400,00 грн, товарно-транспортна накладна №87 від 02.08.2017;

4) видаткова накладна № РН-00088 від 02.08.2017 - 330 пар гумових чобіт на загальну суму 138 600,00 грн, товарно-транспортна накладна №88 від 02.08.2017;

5) видаткова накладна № РН-00085 від 18.10.2017 - 272 пари гумових чобіт на загальну суму 108 528,00 грн, товарно-транспортною накладною №85 від 02.08.2017;

6) видаткова накладна № РН-00108 від 27.10.2017 - 19 пар гумових чобіт на загальну суму 7 581 грн, довіреність № 521 від 11.09.2017;

7) видаткова накладна № РН-00109 від 18.10.2017 - 15 пар гумових чобіт на загальну суму 5 985 грн;

8) видаткова накладна № РН-00083 від 02.08.2017 - 263 пари чобіт на суму 110 460,00 грн, товарно-транспортна накладна від 02.08.2017 № 83.

Оригінали вказаних видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та довіреностей були оглянуті судом першої інстанції в судовому засіданні.

За змістом п.3.2 договору від 12.04.2017, п.9 додатку №2 до договору та п.9 додатку №5 до договору вбачається, що оплата здійснюється наступним чином: 50% передоплати, 50 % протягом 30 календарних днів з дня поставки.

Факт постачання та отримання зазначеного товару сторонами не заперечується. Товар знаходиться на складах ПАТ "Укрнафта". Проте останній свої зобов`язання щодо повної оплати товару не здійснив, таких доказів суду не надано.

Наведені обставини стали підставою ТзОВ «Смарт Фабрікс» для звернення до суду із зустрічним позовом про стягнення з ПАТ "Укрнафта" 446 334,00 грн основного боргу, 81 658,59 грн інфляційних втрат та 35 987,21 грн 3% річних нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Водночас ПАТ "Укрнафта" проти позову заперечує, стверджує, що поставлений товар є неналежної якості та не відповідає умовам договору, покликаючись на п.5.15 договору, відповідно до якого , у випадку передачі товару або його частини неналежної якості та/або комплектності покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в цілому або в частині та вимагати від продавця повернення попередньо сплачених покупцем коштів та відшкодування збитків.

Однак, у пункті 5.13 договору сторони погодили, що у випадку виявлення невідповідності, недоліків, відхилень у комплектності, якості, асортименті, упаковці, маркуванні товару, вказаним у цьому договорі та/або у додатках до цього договору, покупець вправі відмовитися від прийняття товару, щодо якого виявлено невідповідність і вимагати від продавця усунення виявлених недоліків. У такому разі покупець або вантажоотримувач протягом 24 годин після виявлення такої невідповідності письмово повідомляє продавця або про виявлені недоліки. Продавець не пізніше 3 (трьох) робочих днів має повідомити про згоду з виявленими недоліками товару та вказати строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) або направити свого представника для участі в прийманні товару та складанні двостороннього акту приймання - передачі по кількості та якості товару, де фіксують виявлені недоліки та/або дефекти поставленого товару, а також строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі по кількості та якості товару, та порядок усунення таких недоліків та/або дефектів, якщо інше не передбачено додатками до договору та/або додатковими угодами. Усі витрати по усуненню недоліків та/або дефектів, у тому числі витрати на вивезення дефектного товару з місця його знаходження та на доставку аналогічного товару належної якості до того ж або іншого визначеного покупцем місця, несе продавець. Товар, від приймання якого відмовився покупець, має бути вивезений продавцем з місця його знаходження протягом 10 (десяти) робочих днів.

02.07.2019 ПАТ "Укрнафта" надіслало на адресу ТзОВ "Смарт Фабрікс" вимогу щодо повернення грошових коштів, у якій підтверджує, що товар згідно з додатком №2 від 12.04.2017 до договору, а саме чоботи гумові ГОСТ 5375-79, захисні властивості: ЗМиК20Щ20СжНсНм, виробництва ВАТ "Белшина" був поставлений, однак, при прийманні товару вантажоотримувачами було виявлено, що термін виготовлення товару перевищує встановлений ГОСТ 5375-79 гарантійний строк зберігання. Таким чином, керуючись п. 5.15 договору, у зв`язку з тим, що строк придатності товару, який був поставлений ТзОВ "Смарт Фабрікс", не відповідає даним виробника та гарантійному строку зберігання, встановленому ГОСТ, ПАТ "Укрнафта" повністю відмовляється від поставленого товару відповідно до додатку №2 від 12.04.2017 до договору, та вимагає повернення від ТзОВ "Смарт Фабрікс" коштів (50% попередня оплата), що були перераховані ПАТ "Укрнафта" 05.07.2017 у розмірі 493 920,00 грн (а.с.66-68 том IV).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу № 04.3/255-МТР від 12.04.2017.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ч. 1 ст. 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що на виконання умов договору продавцем було поставлено покупцю товар (чоботи гумові) на загальну суму 940 254,00 грн, вартість якого останнім була оплачена в розмірі 50% як передоплата.

Згідно зі ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Як встановлено ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами, що встановлено ч. 1 ст. 674 ЦК України.

Правові наслідки передання товару неналежної якості встановлені ст. 678 ЦК України. Так, ч. 1 вказаної статті визначає, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк та відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Частиною 2 передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.

Як зазначалося вище, у п.5.13 договору міститься умова прийняття товару за якістю. Так, договором передбачено, що у випадку виявлення невідповідності, недоліків, відхилень у комплектності, якості, асортименті, упаковці, маркуванні товару, вказаним у цьому договорі та/або у додатках до цього договору, покупець вправі відмовитися від прийняття товару, щодо якого виявлено невідповідність, і вимагати від продавця усунення виявлених недоліків. У такому разі покупець або вантажоотримувач протягом 24 годин після виявлення такої невідповідності письмово повідомляє продавця або про виявлені недоліки. Продавець не пізніше 3 (трьох) робочих днів має повідомити про згоду з виявленими недоліками товару та вказати строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) або направити свого представника для участі в прийманні товару та складанні двостороннього акту приймання - передачі по кількості та якості товару, де фіксують виявлені недоліки та/або дефекти поставленого товару, а також строк їх усунення, який не може перевищувати 15 (п`ятнадцяти) робочих днів (якщо інше не узгоджено додатково) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі по кількості та якості товару, та порядок усунення таких недоліків та/або дефектів, якщо інше не передбачено додатками до договору та/або додатковими угодами. Усі витрати по усуненню недоліків та/або дефектів, у тому числі витрати на вивезення дефектного товару з місця його знаходження та на доставку аналогічного товару належної якості до того ж або іншого визначеного покупцем місця, несе продавець. Товар, від приймання якого відмовився покупець, має бути вивезений продавцем з місця його знаходження протягом 10 (десяти) робочих днів.

Згідно з ст.680 ЦК покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Однак матеріали справи не містять доказів дотримання ПАТ "Укрнафта" належного порядку фіксації невідповідності товару по якості та умов його заміни, якщо такі були. Позивач за первісним позовом не надав доказів складання сторонами двосторонніх актів про якість продукції у порядку п.5.13 договору купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12.04.2017, виклику/відмови представника продавця для встановлення відповідних обставин щодо якості товару. Товар знаходиться на складах ПАТ "Укрнафта" і не вивозився постачальником з місця його знаходження, що повинно було б відбутися, якби він не відповідав якості (саме так погодили сторони у п.5.13 договору купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12.04.2017).

Зі змісту переписки між сторонами вбачається, що ПАТ "Укрнафта" в межах строку, визначеного договором, не зверталося до ТзОВ "Смарт Фабрікс" із заявами щодо поставки спірного товару неналежної якості. Лише після звернення до суду ТзОВ "Смарт Фабрікс" із зустрічним позовом, ПАТ "Укрнафта" ініціювало питання щодо якості товару, який не відповідає умовам договору (а.с. 31-33, 117-122 том І, а.с.66-68 том IV). За твердженням відповідача строк придатності товару, який був поставлений ТзОВ "Смарт Фабрікс", не відповідає даним виробника та гарантійному строку зберігання, встановленому ГОСТ 5375-79.

Для встановлення дійсних обставин справи, судом першої інстанції було проведено судову експертизу. Згідно з висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової експертизи полімерних матеріалів, пластмас і виробів з них та експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них від 20.03.2020 №5280/19-34/24901-24930/19-34/24936/19-34 підтверджується відповідність чобіт вимогам ГОСТ 5375-79 (а.с.30-47 том IV).

Слід також зазначити, що ч. 5 ст.269 ГК України передбачено, що постачальник (виробник) гарантує якість товару в цілому.

Зі змісту листів №1087 від 22.08.2017 та №37/1060 від 23.04.2018 вбачається, що ТзОВ "Український Торгівельний Дім "Белшина", учасником якого на 100% є ВАТ "Белшина" (Республіка Білорусь) у період 2013-2017 років структурний підрозділ "Виробництво гумових виробів м. Кричев" виготовляло та продовжує виготовляти гумове взуття загального та спеціального призначення із захисними властивостями ЗМиК20Щ20СжНсНм. Гарантійний строк зберігання гумових чобіт з вказаними захисними властивостями, згідно ГОСТ 5375-79 складає 1 рік.

Також ВАТ "Белшина" підтвердило, що підприємство на адресу ТзОВ "Смарт Фабрікс" відвантажило чоботи гумові ГОСТ 5375-79 (ЗМиК20Щ20СжНсНм), та чоботи гумові ГОСТ 12.4.072-79 (ЗМиК20Щ20СжНсНм), які відрізняються лише комплексом ударозахисних властивостей, а тому дана продукція повністю відповідає ГОСТ 5375-79, та перевищує його за вимогами та якісними показниками. Датою виготовлення даної продукції є жовтень 2016, що засвідчено у паспорті якості продукції №52. Продукція виготовляється серійно, отримання протоколів випробувань на кожну партію не проводиться, випробовування на даний вид продукції робляться один раз на п`ять років. (а.с. 159, 165 том І, а.с. 194-195 том IV).

Тобто, відповідність товару захисним властивостям ЗМиЛ20Щ20СжНсНм підтверджена самим виробником даної продукції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що додатковою угодою № 5 від 17.10.2017 сторони внесли ряд змін до додатку № 2 від 12.04.2017, якою, зокрема, зменшено ціну чобіт з 420 грн за пару (з ПДВ) на 399 грн за пару (з ПДВ). Цією ж угодою змінено технічні характеристики чобіт, а саме: змінено вимоги щодо асортименту чобіт в залежності від відповідності вимогам ГОСТів. Встановлено обсяг поставки чобіт по ГОСТ 5375-79 - в кількості 1 464 пари та по ГОСТ 12.4.072-79 - в кількості 888 пар; виключено вимогу щодо терміну виготовлення товару - не більше 12 місяців до моменту поставки; встановлено гарантійний термін зберігання 6 років з моменту виготовлення.

Відповідно до вимог п.2.7 ГОСТу 5375-79 "Чоботи гумові формові. Технічні умови", середній строк служби чобіт 12 місяців. При цьому не "придатності до використання за призначенням", не "строку зберігання" (як вказано в листі ВАТ "Белшина" № 37/1060 від 23.04.2018), а середній строк служби (а.с.166-167 том І).

Згідно з вимогами п.2.7 зазначеного ГОСТу, середній строк служби таких чобіт - 12 місяців, гарантію на що надано ТзОВ "Смарт Фабрікс" в додатку № 2 від 12.04.2017 до внесення змін, натомість, за умовами додаткової угоди №5 гарантійний термін зберігання чобіт збільшено до 6 років.

Тобто, додатковою угодою №5 від 17.10.2017 сторони внесли зміни до додатку №2 від 12.04.2017 до договору, якою погодили поставку гумових чобіт за ГОСТом 12.4.072-79 та з іншими вимогами що гарантійного строку.

Укладення позивачем і відповідачем такої додаткової угоди щодо уже поставленої продукції, яка відповідає умовам такої додаткової угоди щодо ГОСТу і гарантійного терміну, засвідчує те, що сторони досягли згоди щодо характеристик поставленого товару, який би задовольняв вимоги обох сторін договору. У силу презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) додаткова угода №5 від 17.10.2017 є чинною та обов`язковою для сторін.

Таким чином, поставка ПАТ "Укрнафта" чобіт по ГОСТ 12.4.072-79 відповідає договірним умовам, які були узгоджені сторонами.

Відтак, твердження ПАТ "Укрнафта" про те, що, оскільки відповідно до ГОСТ 5375-79 термін зберігання чобіт складає 1 рік, то поставлені чоботи не відповідають умовам договору є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищенаведеним.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поставку ПАТ "Укрнафта" товару неналежної якості з боку ТзОВ "Смарт Фабрікс" суду не надано.

З огляду на вищенаведене, виходячи із того, що загальна сума поставленого з боку ТзОВ "Смарт Фабрікс" товару (чобіт гумових) згідно додатку №2 до договору від 12.04.2017 склала 940 254 грн, а сплачена з боку ПАТ "Укрнафта" 05.07.2017 попередня оплата поставки гумових чобіт складала 493 920,00 грн, несплачена сума основного боргу складає 446 334,00 грн.

Твердження скаржника про невідповідність суми договору із заявленою до стягнення суми основного боргу є безпідставним, оскільки, як зазначалося вище, загальна сума поставки згідно видаткових накладних становить 940 254,00 грн.

Відтак, позовні вимоги ТзОВ "Смарт Фабрікс" до ПАТ "Укрнафта" за зустрічним позовом про стягнення 446 334,00 грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ТзОВ "Смарт Фабрікс" здійснило нарахування за прострочення виконання грошового зобов`язання ПАТ «Укрнафта»: 81 658,59 грн - інфляційних втрат та 35 987,21 грн - 3% річних окремо за кожною видатковою накладною, за період, починаючи із дати виникнення боргу (згідно умов оплати визначених в додатку №2 до договору від 12.04.2017) та закінчуючи 10.04.2020 (а.с. 78 том І, а.с. 17-24 IV том).

Перевіривши нарахування зазначених сум, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТзОВ "Смарт Фабрікс" до ПАТ "Укрнафта" за зустрічним позовом про стягнення 81 658,59 грн інфляційних втрат та 35 987,21 грн 3% річних є обгрунтованими.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги про стягнення 563 979,80 грн заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами, в свою чергу відповідачем за зустрічним позовом не спростовані, а відтак правомірно задоволені судом першої інстанції.

Стосовно тверджень скаржника про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо не задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, то колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Укрнафта" 06.09.2021 було подано клопотання про зупинення провадження у справі №914/265/18 до набрання чинності рішенням у справі №914/912/21. Клопотання обґрунтоване тим, що Господарським судом Львівської області розглядалась справа №914/912/21 за позовом ПАТ "Укрнафта" до ТзОВ "Смарт Фабрікс" про стягнення попередньої оплати за поставлені по договору купівлі-продажу від 12.04.2017 №04.3/255-МТР чоботи. В обґрунтування позову покладено зокрема те, що ПАТ "Укрнафта" була передана продукція (гумові чоботи) із датою виготовлення 2013-2016 роки, а дійсний гарантійний термін зберігання чобіт - один рік поставки, тому ПАТ "Укрнафта" відмовилось від прийняття вказаної продукції. Вимога ТзОВ "Смарт Фабрікс" у зустрічному позові у даній справі №914/265/18 є похідною від вимоги ПАТ "Укрнафта" у судовій справі №914/912/21, хоча обидві базуються на обставинах, пов`язаних з виконанням договору купівлі-продажу №04.3/255-МТР від 12.04.2017. Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.08.2021 у справі №914/912/21 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з рішенням ПАТ "Укрнафта" підготовлено апеляційну скаргу. На думку заявника, на час розгляду даного клопотання склались обставини, які об`єктивно унеможливлюють розгляд даної справи №914/265/18. В якості підстави для зупинення провадження у справі покликається на п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.

За змістом п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.

Отже, провадження у справі необхідно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Проаналізувавши зміст даного клопотання та матеріали справи, колегія суддів зазначає, що ПАТ "Укрнафта" не обґрунтувало, яким чином наслідки розгляду іншої справи зможуть вплинути на результати розгляду даної справи, а також не підтверджено неможливість повного та об`єктивного дослідження обставин даної справи і вирішення спору в даній справі без результатів вирішення іншої справи.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний господарський суд, встановивши відсутність обставин неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі та відхилення такого клопотання, оскільки зібрані докази в даній справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та вирішити спір.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про задоволення зустрічного позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції від 23.09.2021.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишається за скаржником.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині скасування додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 11.10.2021, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

30.09.2021 від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій заявник просить стягнути з ПАТ "Укрнафта" на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс" 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 44-45 том V).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.129 ГПК України).

Судом встановлено, що інтереси ТзОВ "Смарт Фабрікс" в суді першої інстанції у цій справі представляв адвокат Мельничук В.А. на підставі ордеру про надання правової допомоги ЛВ№159879 від 12.04.2019 та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №1784 від 30.11.2010 (а.с.65-66 том ІІ).

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу на суму 20 000,00 грн адвокатом долучено:

- договір-доручення про надання правової допомоги від 12.04.2019, укладений між ТзОВ "Смарт Фабрікс" (замовник) та Адвокатським об`єднанням "Гелемей і Партнери" (а.с. 46-48 том V);

- акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 24.09.2021 (а.с. 51 том V).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного вище договору об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво та надати іншу правову допомогу другій стороні - клієнту за певну винагороду (гонорар) та з відшкодуванням певних витрат, необхідних для виконання договору. Ціна послуг, які надаються виконавцем становить 1 000 грн., за одну людино/годину роботи адвоката (п.5.1 договору).

Згідно п.5.2 обсяг наданих послуг та розмір їх оплати затверджуються сторонами в акті виконаних робіт та наданих послуг, який є підставою для розрахунків між сторонами.

Актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 24.09.2021 сторони підтвердили, що виконавцем надано замовнику правничу допомогу в кількості 20 людино/годин за ціною 1 000 грн за 1 людино/годину на загальну суму 20 000,00 грн, а саме: підготовка заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом - 3 000 грн., підготовка додаткових пояснень по справі від 14.06.2021 - 2 000 грн, підготовка заперечень на клопотання про зупинення провадження у справі від 03.08.2021 - 2 000 грн, підготовка додаткових пояснень по справі за отриманими додатковими доказами ПАТ "Укрнафта" від 03.08.2021 - 4000 грн, підготовка, оформлення і долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які не подані ПАТ "Укрнафта" - 2 000 грн, підготовка заяви про зменшення позовних вимог - 1 000 грн, представництво інтересів у судових засіданнях Господарського суду Львівської області а саме - 26.06.2019, 03.07.2019, 15.06.2021, 12.08.2021, 09.09.2021, 23.09.2021 - 6 000 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

ПАТ "Укрнафта" було подано заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в якому, зокрема, зазначено про неспівмірність заявленого відшкодування дійсній тривалості часу на підготовку процесуальних дій (а.с. 60-62 том V).

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що усі перелічені у наведених документах послуги були надані представником позивача за зустрічним позовом, представник брав участь у судових засіданнях, знайомився із документами позивача й аналізував законодавство та судову практику, а вартість наданих послуг у розрізі однієї години за послугу (роботу, документ) була погоджена між позивачем та адвокатським об`єднанням у договорі.

Враховуючи, що обсяг робіт, який визначений у акті приймання-передачі послуг, по факту був наданий адвокатом, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є доведений та документально обґрунтований.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що даний спір, який виник між сторонами у справі не відноситься до категорії складних спорів, судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Відповідно, беручи до уваги характер спірних правовідносин, значення справи для сторін, категорію складності справи, обсяг доказів, предмет позову, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про неспіврозмірності заявленого відшкодування 20000,00 грн та на підставі ч.5 ст. 129 ГПК України обмежив розмір витрат ТзОВ "Смарт Фабрікс" на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн. А з врахуванням пропорційного розміру задоволених позовних вимог стягнув з ПАТ "Укрнафта" на користь ТзОВ "Смарт Фабрікс" підлягає 9 695,00 грн, в решті у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу відмовив.

Твердження скаржника щодо неподання доказів про оплату послуг по договору-дорученню про надання правової допомоги від 12.04.2019, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки згідно ч.8 ст.129 ГПК України судом встановлюється розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Щодо покликання апелянта на відсутність печатки в договорі-дорученні про надання правової допомоги від 12.04.2019, слід відзначити що відповідно до ст.58-1 ГК України, в редакції Закону України від 23.03.2017 № 1982-VІІІ, використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим; наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Безпідставним та необґрунтованим є також твердження скаржника про те, що судом першої інстанції не перевірено повноваження адвоката Мельничук В.А., оскільки як зазначалося вище, на підтвердження представництва інтересів ТзОВ "Смарт Фабрікс" адвокатом Мельничуком В.А. було долучено до матеріалів справи ордер про надання правової допомоги ЛВ№159879 від 12.04.2019, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №1784 від 30.11.2010 та договір-доручення про надання правової допомоги від 12.04.2019, що відповідає вимогам п.4 ч.1 ст. 60 ГПК України.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційні скарги ТзОВ «Укрнафта» на рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.10.2021 у справі № 914/265/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційних скарг залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст складено 24.03.2022.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Р.І. Марко