ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м.Дніпро Справа № 904/6128/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Зелецькому Р.Р.

Представники сторін:

від позивача: Фелді Олексій Вікторович (в режимі відеоконференції (діє на підставі довіреності № 05-2021/Legal від 19.03.2021р.)

від відповідача: Остапенко П.В. (ЦАГС (діє на підставі ордеру АЕ № 1124204 від 20.01.2022р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 (повний текст складено та підписано 29.11.2021 суддя Ліпинський О.В.) у справі №904/6128/21

за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОХІМ", Дніпропетровська область, Томаківський район, село Преображенка

про стягнення заборгованості у розмірі 5 842 127,36грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської область з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОХІМ" (далі - Відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 5 842 127,36 грн., з яких: збитки в розмірі 4 632 797,22 грн., штраф у розмірі 913 600,86 грн., пеня в розмірі 295 729,28 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 у справі №904/6128/21 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин слід вважати відповідний сертифікат регіональної торгово-промислової палати, в зв`язку із чим, наданий відповідачем сертифікат Дніпропетровської ТТП є належним доказом існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору поставки, а саме стягнення пені, штрафу та відшкодування збитків.

Доводи Позивача з посиланням на те, що наявність посухи в період з 14.08.2020 по 14.09.2020 року не може вважатися для відповідача непередбачуваними обставинами, оскільки на момент укладення Договору поставки вказана обставина вже існувала, тобто була відома Відповідачу, ще до настання терміну виконання зобов`язання, суд першої інстанції визнав безпідставними, оскільки форс-мажорною обставиною в даному випадку, є не наявність посухи станом на 14.09.2020 року (дата укладення договору), а її тривалість у часі, після зазначеної дати, про що Відповідач не міг знати в момент укладення договору.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам Позивача про те, що Відповідач є досвідченим виробником сільскогосподарської продукції, тобто самостійно здійснює обробку земель, виконує посіви, догляд та збір врожаю, що неможливо здійснювати без врахування погодних умов, в тому числі, несприятливих.

- суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам Позивача про фактично підтверджені самим Відповідачем прорахунки в оцінці майбутньої врожайності соняшника та оцінці своїх запасів для належної поставки 500 метричних тон соняшник урожаю 2020 року.

- суд не надав оцінки обставинам невжиття будь-яких заходів з боку Відповідача для відвернення наслідків несприятливих погодних умов (іригаційні заходи чи поливи полів не проводились, майбутній врожай не страхувався тощо).

- суд першої інстанції фактично визнав преюдиційний характер форс-мажорних обставин на підставі Сертифікату ДТПП та не досліджував їх наявність самих по собі та не встановлював чи такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

- суд першої інстанції проігнорував будь-які інші аргументи Позивача проти наявності форс-мажорних обставин для даного конкретного випадку, що суперечить завданню господарського судочинства та ставить під сумнів дотримання процесуальних норм щодо змагальності і доказування та вимог до судового рішення.

- імперативною нормою визначено, що ТПП України уповноважена засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх договірних відносин, а регіональна ТПП - лише коли таке засвідчення безпосередньо передбачене умовами Договору.

Сторони не визначали уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (п. 10.5 Договору) безпосередньо регіональну (Дніпропетровську) ТПП. на що суд не звернув уваги.

- передбачене в п. 10.5 Договору словосполучення «Торгова палата відповідної країни» може стосуватись виключно Торгово-промислової палати, а з огляду на те, що Договір укладено між резидентами України - виключно Торгово-промислової палати України.

- умовами Договору в жодному пункті не передбачено можливість підтвердження події форс-мажору структурними підрозділами чи регіональними відділеннями відповідної Торгової палати.

- наданий Відповідачем сертифікат регіональної ТПП є неналежним доказом існування події форс-мажору, а тому Відповідач не довів у спосіб передбачений законодавством та умовами Договору об`єктивної неможливості виконати зобов`язання за Договором та не спростував наявність підстав для застосування до нього відповідальності.

- ДП «Сантрейд» зазначає, що документи не підтверджують існування події форс-мажору, та на їх підставі неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між обставинами, нібито, форс-мажору та неможливістю виконання зобов`язань за Договором.

- з документів, що були проаналізовані Дніпропетровською ТПП неможливо встановити наявність форс-мажорних обставин, які б унеможливили виконання зобов`язання за Договором.

- Дніпропетровська ТПП в порушення вимог законодавства та умов Договору дійшла передчасних, необгрунтованих та не підтверджених належними документами висновків щодо наявності події форс-мажору, яка може вплинути на виконання Договору.

- з Сертифікату ДТПП вбачається, що форс-мажор почався з 14.08.2020 та закінчився 14.09.2020. Водночас. Договір між сторонами було укладено 14.08.2020. тобто під час дії цього нібито форс-мажору.

- відповідач не може посилатись на обставини форс-мажору, оскільки він погодився на умови Договору в період несприятливих погодних умов. Незрозуміло з яких підстав Дніпропетровська ТПП встановила неможливість виконання Договору, який було укладено під час обставин форс-мажору.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОХІМ" вказує, що:

- належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат регіональної торгово-промислової палати, в зв`язку із чим, наданий Відповідачем сертифікат Дніпропетровської ТТП є належним доказом існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору поставки, а саме стягнення пені, штрафу та відшкодування збитків.

- сертифікатом про форс-мажорні обставини № 1200-20-2050 від 24.12.2020 року, Дніпропетровська торгово-промислова палата засвідчила наявність форс-мажорних обставин, зокрема: виняткові погодні умови, а саме: посуху на території Томаківського району Дніпропетровської області у період з 14.08.2020 року по 14.09.2020 року, внаслідок чого було б унеможливлено виконання зобов`язань за Договором з поставки насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 500 тон в термін до 30.11.2020 року.

- у діях Відповідача, відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки невиконання зобов`язання останнім сталося з причин дії обставин непереборної сили, а саме надзвичайних погодних умов, які Відповідач об`єктивно не міг відвернути та вплинути на них.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 11.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 у справі №904/6128/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 07.02.2022 о 12:20 годин.

Від представника Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 25.01.2022 судові засідання у справі №904/6128/21 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

07.02.2022 у судовому засіданні, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

14.08.2020 року між Позивачем (Покупцем) та Відповідачем (Продавцем) укладено договір поставки №60426218 (надалі - Договір).

В зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язання щодо поставки обумовленого договором товару, листом від 01.02.2021 року Позивач повідомив Відповідача про застосування передбачених Договором заходів відповідальності (пені та штрафу), а також повідомив, що має намір в терміновому порядку розпочати пошук інших постачальників для здійснення поставки на заміщення непоставленого Відповідачем товару та, в подальшому стягнення завданих збитків.

16.02.2021 року між Позивачем (покупець) та ТОВ «Інфініті Тейд» (продавець) укладено договір поставки № 60464663, за змістом якого, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 16.02.2021 року, на заміщення непоставленого Відповідачем за Договором поставки від 18.08.2020 року товару, продавець зобов`язався поставити покупцю соняшник врожаю 2020 року в кількості 500 метричних тон за ціною 19 000,00 грн. за одну метричну тону. Базова ціна товару з ПДВ за цим договором складає 22 800,00 грн. за одну метричну тону.

Позивачем надано копії рахунків на оплату товару по договору поставки № 60464663 від 16.02.2021 року, які виставлені ТОВ «Інфініті Тейд» на загальну суму 10 847 132,08 грн. з ПДВ (а.с. 48,51, 54, 57, 60), а також копії платіжних доручень про здійснення Позивачем оплати зазначених рахунків (а.с. 49, 50, 52, 53, 55, 56, 58, 59, 61, 62).

У зв`язку тим, що ціна на соняшник урожаю 2020 року зросла в порівняні із ціною, яка передбачена в Договорі поставки №60426218 від 14.08.2020 року, різниця між ціною товару за контрактом заміщення, яку сплатив Позивач та ціною товару за умовами Договору поставки, склала 4 632 797,22 грн. без ПДВ., яку Позивач просить стягнути в якості збитків, спричинених порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Позивач просить стягнути з Відповідача пеню в розмірі 295 729, 28 грн. за період прострочення поставки товару з 01.12.2020 року по 31.05.2021 року та 20% штрафу в розмірі 913 600,86 грн.

Відповідач посилається відсутність зобов`язання ТОВ "УКРАГРОХІМ" щодо поставки товару, у зв`язку із не укладенням договору поставки від №60426218 від 14.08.2020 року між сторонами. При цьому, Відповідач зазначає, що в преамбулі Договору, в реквізитах сторін вказано, що його стороною в якості продавця виступає Позивач, в особі директора східної філії ДП САНТРЕЙД Бондаря Ярослава Сергійовича, який діє на підставі довіреності 34-2020/АGRI від 12.06.2020 року та фахівця відділу бізнес-адміністрування Слісаренко Олени Володимирівни, яка діє на підставі довіреності 34-2020/АGRI від 12.06.2020 року, однак Договір поставки №60426218 від 14.08.2020 року підписано лише Бондар Я.С. Отже, зі сторони ДП САНТРЕЙД проект Договору не було підписано, тобто відповідний Договір не було вчинено в письмовій формі, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, згідно якої правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі.

Листами від 15.09.2020 року № 15/09, від 27.10.2020 року № 27/10, від 06.11.2020 року №06/11, від 12.02.2020 року № 12/02 Відповідач повідомив Позивача про відсутність договірних зобов`язань ТОВ "УКРАГРОХІМ" перед ДП "САНТРЕЙД" у тому числі й щодо поставки 500 тон соняшнику врожаю 2020 року, з підстав того, що Договір не підписаний представником ДП "САНТРЕЙД" Слісаренко О.В.

Відповідач посилається на існування форс-мажорних обставин, про існування яких він повідомив Позивача листами від 15.09.2020 року № 15/09 та від 28.12.2020 року №28/12, в яких зазначав про надзвичайні погодні умови, які призвели до значного погіршення посівів соняшнику, що призвело до їх часткової загибелі.

Сертифікатом про форс-мажорні обставини № 1200-20-2050 від 24.12.2020 року, Дніпропетровська торгово-промислова палата засвідчила наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: виняткові погодні умови, а саме: посуху на території Томаківського району Дніпропетровської області в період з 14.08.2020 року по 14.09.2020 року, внаслідок чого було б унеможливлено виконання зобов`язань за Договором з поставки насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 500 тон в термін до 30.11.2020 року. Отже, недопоставка врожаю насіння соняшнику врожаю 2020 року у будь-якому випадку була б викликана погодними умовами, а саме посухою, що відноситься до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), тобто надзвичайних та невідворотних обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (ч. 2 ст. 141 Закону України Про торгово-промислові палати).

Відповідач не виконав умови договору, зокрема, не здійснив поставку товару в обумовленому сторонами обсязі в результаті форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які мали місце з 14.08.2020 року по 14.09.2020 року в результаті посухи, що унеможливило вироблення (вирощення) врожаю соняшника 2020 особисто продавцем, як сільськогосподарським підприємством-виробником.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом позову є матеріально правова вимога до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОХІМ", Дніпропетровська область про стягнення з відповідача 4 632 797,22грн. збитків, 295 729, 28 грн. пені за період з 01.12.2020р. по 31.05.2021р. та 913 600,86 грн. штрафу.

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині правильності встановлення обставин укладання 14.08.2020 року між Позивачем (Покупцем) та Відповідачем (Продавцем) договору поставки №60426218 (надалі - Договір), за умовами якого, Відповідач зобов`язався продати та поставити Апелянту Товар - соняшник урожаю 2020 року в кількості 500 (п`ятсот) метричних тон з опціоном +10,0/-10,0 % (п. 1.1. та п. 3.1. Договору) та того, що Весь об`єм Товару Продавець зобов`язався поставити у строк з 20.08.2020 до 30.11.2020 включно (п. 5.2 Договору); недопоставки Товару у кількості 500 метричних тон.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Приписами частин першої, другої статті 611 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із статті 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Відповідно до пункту 10.5 Договору достатнім доказом існування і тривалості події форс-мажору є надання свідоцтва, виданого Торговою палатою відповідної країни або офіційних текстів законодавчих актів, що набрали чинності, також в абзаці четвертому пункту 7.7.2 Договору вказано, що у випадку неприбуття представника постачальника у пункт поставки у вказаний час, акт про неоднорідність товару складається покупцем самостійно із залученням, на розсуд покупця, водія відповідного автотранспортного засобу та/або представника вантажоотримувача та/або регіональної Торгово-промислової палати (ТПП) та/або незалежного сервера. Отже, в одному випадку у Договорі чітко та однозначно вказано, що акт складається за участю представника регіональної Торгово-промислової палати (пункт 7.7.2), а в іншому випадку наведено неоднозначне формулювання органу, який є повноважним для видачі свідоцтва про форс-мажорні обставини: Торгова палата відповідної країни (пункт 10.5).

Позивач вважає, що таким органом є Торгово-промислова палата України, а відповідач що таким органом є Дніпропетровська торгово-промислова палата.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про необхідність тлумачення змісту пункту 10.5 договору за правилами, встановленими статтею 213 Цивільного кодексу України.

Як зазначено у рішенні місцевого господарського суду, аналіз змісту пункту 10.5 договору поставки від 14.08.2020року №60426218 свідчить, що правила, встановленні статтею 213 Цивільного кодексу України не дозволяють однозначно визначити зміст відповідної умови договору щодо органу, повноважного засвідчити настання форс-мажорних обставин.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору поставки щодо органу, повноважного засвідчити настання форс-мажорних обставин, місцевий господарський суд дійшов до висновку про застосовування тлумачення "contra proferentem".

"Contra proferentem" (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Термін юридична техніка вживається з подвійним змістом: ним позначають науку про юридичну техніку та саму юридичну техніку як систему вимог-правил, що висуваються до текстів нормативно-правових та індивідуальних актів.

У структуру юридичної техніки входять інструментальні елементи засоби, прийоми та правила, застосування яких є однією з актуальних проблем сучасного права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення Воловік проти України від 06.12.2007).

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В своїй постанові від 25 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглянув касаційну скаргу дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2021року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2021року у справі № 904/3886/21 за позовом дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" до аграрно-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр К" про стягнення 65 259 033,07 грн встановив наступні обставини :

« … Судами встановлено, що пункт 10.5 був включений у Договір саме в редакції Підприємства, яке, з огляду на принцип "contra proferentem", і повинно нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови, у зв`язку з чим при з`ясуванні (визначенні) органу, повноважного видати сертифікат про настання форс-мажорних обставин за Договором, а також враховуючи ту обставину, що у попередніх договорах поставки (які укладалися між сторонами раніше від 03.09.2019 № 60352192, від 01.11.2019 № 60368289, від 07.11.2019 № 60368289) чітко та однозначно у пункті 10.3 було погоджено, що достатнім доказом наявності форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України; роз`яснення Торгово-промислової палати України, викладені у листі від 01.06.2021 № 1508/05-7.4 на адресу президента Дніпропетровської ТПП, в якому підтверджено засвідчення форс-мажорних обставин та видачу уповноваженим органом Дніпропетровською ТПП, відповідного сертифіката №1200-20-1964 від 14.12.2020; положення частини першої статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою передбачалось, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю, суди дійшли висновку про те, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Дніпропетровської торгово-промислової палати, тобто надані Товариством докази є належним свідченням існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов Договору, а саме стягнення неустойки, штрафу та відшкодування збитків, тому відхилили доводи Підприємства про недоведення Товариством належними та допустимими доказами настання форс-мажорних обставин, які не надали Товариству змоги своєчасно та в повному обсязі виконати свої зобов`язання за Договором…»

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що спірний пункт 10.5. був включений у договір поставки саме в редакції позивача, який, з огляду на принцип "contra proferentem", і повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.05.2018у справі №910/16011/17.

Доводи апеляційної скарги в часині : « … 3.2.3. Відповідно до п. 4.1 Регламенту-1 …

… Тобто, вищевказаною нормою імперативно визначено, що ТПП України уповноважена засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх договірних відносин, а регіональна ТПП - лише коли таке засвідчення безпосередньо передбачене умовами Договору.

Сторони не визначали уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (п. 10.5 Договору) безпосередньо регіональну (Дніпропетровську) ТПП, на що суд не звернув уваги…

… 3.2.5. При цьому, щодо правовідносин на території України поширює свою дію ч. 7 ст. 1 ЗУ « Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до …

… З аналізу вищевказаної норми слідує, що передбачене в п. 10.5 Договору словосполучення «Торгова палата відповідної країни» може стосуватись виключно Торгово-промислової палати, а з огляду на те, що Договір укладено між резидентами України - виключно Торгово-промислової палати України.

Водночас, умовами Договору в жодному пункті не передбачено можливість підтвердження події форс-мажору структурними підрозділами чи регіональними відділеннями відповідної Торгової палати…

… з умов Договору чітко вбачається, що його сторони по відношенню до Торгово-промислової палати використовують два різні поняття, а саме:

регіональна Торгово-промислова палата (ТПП) (абз. 4 п. 7.7.2 Договору); та Торгова палата відповідної країни (п. 10.5 Договору).

Зокрема, в абз. 4 п. 7.7.2. Договору сторони чітко та однозначно погодили, що під час складання Акту про неоднорідність Товару може бути залучено представника «регіональної Торгово-промислової палати (ТПП) та /або незалежного сюрвера».

3.2.7. ДП «Сантрейд» зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував правила тлумачення умов Договору, які прямо передбачені діючим законодавством…

… Таким чином, в результаті встановлення значення слів «Торгова палата відповідної країни» та порівняння їх з термінологією, яка використовується в інших частинах Договору, очевидним є розмежування в умовах Договору понять «регіональна Торгово-промислова палата» (ТПП) та «Торгова палата відповідної країни»

З огляду на вищевказане, умовами Договору (п. 10.5.) чітко та однозначно передбачено, що належним доказом існування форс-мажорних обставин є сертифікат Торгової палати відповідної країни, тобто, Торгово-промислової палати України…» відхиляються колегією суддів як такі, що суперечать фактпичним обставинам справи, правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, яка враховано колегією суддів у відповідності до вимог частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги в частині : « … 3.2.4.Звертаємо увагу, що ДП «Сантрейд» входить до складу компанії…

З огляду на вищевказане, закупівля Товару Позивачем відбувається як у резидентів, так і в нерезидентів України.

При цьому, вся робота підприємства є централізованою та здійснюється за єдиними стандартами. Тому, умови проектів договорів поставки є базовими як для контрагентів-резидентів України так : для контрагентів-нерезидентів.

Саме вищевказана специфіка роботи ДП «Сантрейд» обумовлює зазначене формулювання п. 10.5 Договору.

Тобто, словосполучення «Торгова палата відповідної країни» сформульовано таким чином, щоб дати можливість регулювати правовідносини незалежно від того, яку назву мають торгові палати у різних країнах (наприклад: Торгова палата США та ін.)…»

відхиляються колегією суддів як такі, що носять характер логічної помилки Argumentum ad antiquitatem - «це правильно, тому що ми завжди так робили» і суперечать фактичним обставинам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що : « … наданий відповідачем сертифікат Дніпропетровської ТТП є належним доказом існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору поставки, а саме стягнення пені, штрафу та відшкодування збитків.

Доводи Позивача в частині того, що наявність посухи в період з 14.08.2020 по 14.09.2020 року не може вважатися для відповідача непередбачуваними обставинами, оскільки на момент укладення Договору поставки вказана обставина вже існувала, тобто була відома Відповідачу, ще до настання терміну виконання зобов`язання, суд вважає безпідставними, адже форс-мажорною обставиною в даному випадку, є не наявність посухи станом на 14.09.2020 року (дата укладення договору), а її тривалість у часі, після зазначеної дати, про що Відповідач не міг знати в момент укладення договору…» .

Доводи апеляційної скарги в частині : « … Суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам Позивача про те, що Відповідач є досвідченим виробником сільскогосподарської продукції, тобто самостійно здійснює обробку земель, виконує посіви, догляд та збір врожаю, що неможливо здійснювати без врахування погодних умов, в тому числі, несприятливих.

Тобто, суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам Позивача про фактично підтверджені самим Відповідачем прорахунки в оцінці майбутньої врожайності соняшника та оцінці своїх запасів для належної поставки 500 метричних тон соняшник урожаю 2020 року.

Не надав суд першої інстанції оцінки обставинам невжиття будь-яких заходів з боку Відповідача для відвернення наслідків несприятливих погодних умов (іригаційні захода чи поливи полів не проводились, майбутній врожай не страхувався тощо).

Отже, суд першої інстанції не встановлював усіх обставин, необхідних для підтвердження наявності непереборної сили…

… Водночас, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору…

… суд першої інстанції фактично визнав преюдиційний характер форс-мажорних обставин на підставі Сертифікату ДТПП та не досліджував їх наявність самих по собі та не встановлював чи такі обставини (за їх наявності) були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Також суд першої інстанції проігнорував будь-які інші аргументи Позивача проти наявності форс-мажорних обставин для даного конкретного випадку, що суперечить завданню господарського судочинства та ставить під сумнів дотримання процесуальних норм щодо змагальності і доказування та вимог до судового рішення.

3.1.5. Підсумовуючи наведене, вважаємо, що один лише Сертифікат ДТПП не може бути належним доказом існування обставин непереборної сили.

Ба більше, суд не дослідив сам доказ (Сертифікат ДТПП) на предмет його належності, допустимості, достовірності та відповідності домовленостям сторін у Договорі…

… Сертифікат Дніпропетровської торгово-промислової падати № 1200-20-2050 від 24.12.2020 року є неналежним доказом існування форс-мажорних обставин, оскільки:

1) умовами Договору передбачено підтвердження події форс-мажору виключно сертифікатом ТПП України, а не регіональної (Дніпропетровської) ТПП;

2) умовами Договору передбачено порядок повідомлення та підтвердження форс-мажору, якого не було дотримано;

3) висновок регіональної ТПП прийнято передчасно на підставі документів, які унеможливлюють підтвердження події форс-мажору…

… Позивач стверджує, що належним доказом існування форс-мажорцих обставин, згідно умов Договору, є сертифікат ТПП України.

Проте, суд першої інстанції, посилаючись на, нібито, неможливість визначення справжнього змісту відповідної умови Договору та застосовуючи принцип «Сontra proferentem»…

… дійшов до помилкового висновку про належність наданого Відповідачем сертифікату ДТПП для підтвердження події форс-мажору за Договором…»

відхиляються колегією суддів , як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником такого правовий інститут як форс-мажор, які обставини до нього відносяться та як засвідчується факт їх настання.

Колегія суддів відхиляє помилкові доводи апеляційної скарги в частині того, що « … 3.2.8. У постанові КГС ВС від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, яка містить подібні обставини (зокрема, умови договору) з даною справою…

…Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19…» з огляду на наступне:

У справі № 918/289/19 суди, розглядаючи позовні вимоги про стягнення неустойки за договором купівлі-продажу, які, зокрема, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині поставки товару, встановили, що матеріалами справи підтверджено факт нездійснення відповідачем поставки товару у визначений Договором строк, що останній не заперечив, пославшись, однак, на те, що невиконання ним умов договору сталося через дію обставини непереборної сили, на підтвердження чого надав висновок Рівненської торгово-промислової палати. Втім, суди дійшли висновку про те, що зазначений доказ не відповідає умовам договору та не є належним підтвердженням настання обставин непереборної сили, що є підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов договору.

Тобто у кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, колегія суддів звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

Відповідно до листа від 15.09.2020 року № 15/09, відповідач сповістив позивача :« … повідомляємо, що 14.09.2020 комісією для обстеження посівів, яка призначена наказом № 11/09 від 11.09.2020 року директора ТОВ «Украгрохім» Асмолова П.С., у складі: спеціаліста земельного відділу Виконавчого комітету Томаківської ради Лисої І.В., директора ТОВ «Украгрохім» Асмолова П.С., агронома ТОВ «Украгрохім» Попова В.А., депутата Томаківської селищної ради VII скликання Аксьонова С.І. проведено обстеження посівів соняшника на загальній площі 340,3472 га і дійшла висновку, що внаслідок утримання тривалої засушливої, спекотної погоди та наявності суховійних явищ, відбулося значне погіршення посівів соняшнику, що призвело до їх часткової загибелі.

Відтак, з метою забезпечення подальшої плідної співпраці, доводимо до з «САНТРЕЙД» факт наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а саме надзвичайних погодних умов, які ТОВ «Украгрохім» об`єктивно не могло відвернути та вплинути на них…». (а.с. 90-91).

Позивачем не оспорюється обставини, що надані відповідачем рекомендоване повідомлення про вручення відправлення (а.с. 92), опис вкладення у цінний лист (а.с. 94) підтверджують своєчасне отримання Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «Сантрейд» листа № 15/09 від 15.09.2020р.

В подальшому листом № 28/12 від 28.12.2020р. відповідач спрямував на адресу позивача копію Сертифіката № 1200-20-2050 від 24.12.2020р. про форс мажорні обставини та копію протоколу дослідження № 2029 яоксті сільськогосподарської продукції та сировини від 03.12.2020р., додатково повідомивши адресата про настання форс мажорних обставин, отримання яких також не оспорюється апелянтом (а.с. 206-109).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає встановленим, дотримання відповідачем умов пунктів 10.3-10.4 Договору в частині належного сповіщення позивача про настання обставин непереборної сили.

Відповідно до частни 1 статті 166 Господарського процесуального кодексу України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Оскільки позивачем відповідь на відзив , в якому відповідачем було викладено обставини переписки щодо наявності обставин непереборної сили, не надавалася доводи апеляційної скарги в частині :

« …Відповідачем не дотримано умов Договору щодо належного повідомлення та підтвердження настання події форс-мажору, що також залишилось поза увагою суду.

З метою забезпечення прогнозованості господарської діяльності та рівності сторін Договору, сторони погодили обов`язкове дотримання порядку повідомлення про настання форс-мажорних обставин.

Зокрема, пунктом 10.3 Договору передбачено обов`язок сторони, на чиє виконання впливає подія форс-мажору, повідомити про настання такого форс-мажору протягом 7 календарних днів після його настання.

Однак, такого повідомлення протягом 7 календарних днів після настання форс-мажору Відповідач не здійснював.

3.2.10. Сторона, яка посилається на форс-мажор, окрім надання безпосередньо повідомлення іншій стороні, має вжити заходи для підтвердження такого форс-мажору, відповідно до п. 10.5 Договору, тобто звернутись до Торгово-промислової палати України для отримання свідоцтва.

В Оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає, що «...заперечуючи проти заявлених вимог, Відповідач посилається -на існування форс-мажорних обставин, про існування яких він повідомив Позивача листами від 15.09.2020 року № 15/09 та від 28.12.2020 року № 28/12, в яких зазначав про надзвичайні погодні умови, які призвели до значного погіршення посівів соняшнику, що призвело до їх часткової загибелі».

Позивач вважає, що посилання суду першої інстанції на вказані листи відповідача безпідставне за наступних підстав.

У листі Відповідача від 15.09.2020 року № 15/09 хоч і зазначено про засушливу погоду, проте на підтвердження її існування не надано належний доказ - сертифікат Торгово-промислової палати України.

Натомість, до вказаного листа додано акт обстеження посівів соняшника ТОВ «Украгрохім» на території Томаківського району Дніпропетровської області від 14.09.2020 року. Тобто документ, яким сторони Договору не погоджували підтвердження форс-мажорних обставин.

У листі Відповідача від 28.12.2020 року № 28/12 знову зазначено про засушливу погоду, проте до вказаного листа було долучено:

- копію сертифікату ДТПП про форс-мажорні обставини № 1200-20-2050 від 24.12.2020 р.

- копію протоколу дослідження № 2029 якості сільськогосподарської продукції та сировини від 03.12.2020 р.

З цього приводу Позивач зазначає, що по-перше, як вказаний лист Відповідача (від 28.12.2020), так і долучені до нього копії сертифікату (від 24.12.2020) та протоколу (від 03.12.2020) подані (виготовлені) значно пізніше кінцевого строку поставки за Договором (до 30.11.2020 включно), по-друге, жоден із вказаних документів (сертифікат ДТПП та протокол дослідження № 2029 якості сільськогосподарської продукції та сировини) не є документом, яким сторони Договору погодили підтвердження форс-мажорних обставин.

Отже, що Відповідач звернувся до Дніпропетровської торгово-промислової палати (хоча йому було достеменно відомо з умов Договору про необхідність звертатися до ТПП України) вже після прострочення Відповідачем своїх зобов`язань за Договором та, тим більше, після, нібито, настання форс-мажорних обставин.

Відповідно і висновки цього документу (сертифікату ДТПП) носять ретроспективний характер для сторін Договору, цей документи не міг бути використаний в період виконання Договору та не може бути підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за невиконане зобов`язання…»

відхиляються колегією суддів на підставі частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 7 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в редакції рішення Президії ТПП України від 15.07.2014 № 40 (3) було передбачено порядок оскарження виданих сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), оскарження відмови у їх видачі.

Зокрема, пунктами 7.1 - 7.7 Регламенту було визначено, що виданий Торгово-промисловою палатою України / регіональними торгово-промисловими палатами сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) може бути оскаржений в Регламентний комітет ТПП України з питань сертифікації форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який призначається рішенням Президії ТПП України.

До складу Регламентного комітету входить Президент ТПП України та два фахівці ТПП України / регіональних ТПП, що мають вищу юридичну освіту, досвід практичної роботи яких у юридичній сфері і ТПП України / регіональній ТПП складає не менше 5 років.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) може бути оскаржено стороною по договору, контракту, угоді протягом трьох місяців з дати, коли стороні стало відомо про його видачу.

Заявник може оскаржити відмову у видачі сертифіката щодо висновку про відсутність форс-мажорних обставин або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов`язання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання відмови.

Регламентний комітет зобов`язаний розглянути заяву про оскарження сертифіката або оскаржити відмову у його видачі протягом 30 календарних днів з дня її надходження до ТПП України. Рішення Регламентного комітету про залишення сертифіката / відмови в його видачі в силі або їх скасування приймається більшістю голосів його членів і є остаточним.

У разі скасування сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) про це робиться відповідний запис в єдиному Реєстрі сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

При скасуванні відмови у видачі сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) розгляд заяви зацікавленої особи поновлюється і здійснюється відповідним уповноваженим органом у складі іншої уповноваженої особи.

У новій редакції Регламенту, затвердженій рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014. 44(5), положення про можливість оскарження до Регламентного комітету виданих сертифікатів та відмови у їх видачі, не передбачені.

Проаналізувавши положення ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), колегія суддів вважає, що суди попередніх судових інстанцій дійшли до вірного висновку, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по своїй суті є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань та не є актом державного чи іншого органу, який може бути предметом оскарження в господарському суді, оскільки такий сертифікат не є актом, який сам по собі тягне за собою виникнення, зміну, припинення прав та обов`язків у будь-яких сторін, породження певних правових наслідків. Сертифікат, дійсність якого оспорюється скаржником, не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов`язкового характеру для суб`єктів таких відносин.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові ВГСУ від 26.07.2016р. у справі № 910/6237/16.

Позивачем не надано доказів на підтвердження оскарження ним Сертифікату про форс-мажорні обставини № 1200-20-2050 від 24.12.2020 року, згідно з наведеним вище порядком.

Відповідно, доводи Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Сантрейд», викладені в розділах «Щодо передчасності висновків Дніпропетровської ТПП», відхиляються як такі, що не підтверджені належними і допустими доказами.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає, що надав відповіді на всі істотні, вагомі та доречні доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції , яке є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 у справі №904/6128/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 131 447,89 грн. (а.с. 229) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 у справі №904/6128/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 у справі №904/6128/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 131 447,89 грн. покласти на Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 19-21-А, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.03.2022

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна