ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2022 р. Справа№ 927/876/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Корсака В.А.

Шапрана В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021

у справі № 927/876/21 (суддя Сидоренко А.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХІНПРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ"

про стягнення 151 202 грн 97 коп.

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі №927/876/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехінпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" про стягнення 151202,97 грн задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" (15572, с. Красне Чернігівського району Чернігівської області, вул. Садова, 26-А; код 36131192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехінпро" (03066, м. Київ, провулок Охтирський, 3, код 39898446) 122631,58 грн боргу, 20822,74 грн інфляційних, 4886,39 грн 3% річних, 2227,03 грн судового збору та 6867,49 грн витрат на правничу допомогу. В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення рішення суду у відповідача існує заборгованість перед позивачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі №927/876/21, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, стягнути з позивача судовий збір.

В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначав, що у позовній заяві позивач не обґрунтовано заявляє до стягнення суму пені, 3% річних і суми інфляційного збільшення боргу, ш ) зовсім не відповідає фактичним обставинам справи. Така обставина наштовхує на висновок, що позивач має на меті отримати збагачення за рахунок відповідача, зловживаючи своїм правом на звернення за судовим захистом, що прямо суперечить положенням Цивільного та Господарського кодексів України. Така ж позиція, наведена у листі ВГСУ від 07.04.2008 №01-8/21, в якому передбачено, що: «Правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" у справі № 927/876/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Корсак В.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі №927/876/21 залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України, у зв`язку із відсутністю доказів сплати судового збору, пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю заяви про його поновлення, та надано скаржнику строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

18.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №927/876/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ". Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Установлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 07.04.2022 № 09.1-08/1313/22, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №927/876/21, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2022 у справі №927/876/21 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" визначено колегію суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Шапран В.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" до провадження у визначеному складі суддів.

Станом на дату винесення постанови на адресу суду від позивача не надходив відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установлено ї сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів господарської справи убачаться наступне. 21 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецтехінпро" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ" (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 210720-1 (надалі - Договір).

За умовами Договору (п. 1.1) постачальник зобов`язався протягом дії даного договору поставляти покупцю запасні частини для сільськогосподарської та будівельної техніки та обладнання, комерційних автомобілів, причепів, автохімію, мастила (оливи), покришки, супутні товари для вищезазначеної техніки (далі товар) за його замовленнями окремими партіями, за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних або додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах.

Відповідно до п.4.1-4.2 договору ціни товару вважаються остаточно погодженими сторонами в видатковій накладній на момент поставки товару. У випадку здійснення покупцем 100% попередньої оплати за товар, ціни на товар, встановлені постачальником, не змінюються, за умови своєчасної оплати покупцем виставленого йому рахунку у відповідності з п.5.1.1 цього договору.

Згідно п.5.1-5.3 покупець зобов`язаний здійснити оплату товару на умовах 100% передплати за замовлену партію товару згідно рахунка постачальника, якщо інші умови оплати не узгоджені сторонами в додатках до цього договору. Рахунок підлягає оплаті протягом 3 банківських днів з дати його виставлення. В разі порушення покупцем даної умови рахунок вважається недійсним, а постачальник має право змінити ціни товару. При проведенні поставки з відстроченням оплати, про що сторони укладають додаток до цього договору, покупець зобов`язаний оплатити вартість такого товару після його поставки, в строк, зазначений у відповідному додатку до цього договору. Якщо товар поставлено без попередньої оплати, а додаток про відстрочення оплати укладено не було, покупець зобов`язаний оплатити вартість такого товару протягом 3 банківських днів з дати поставки товару, вказаної в видатковій накладній.

З умов договору слідує, що Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами сторін та діє до 31 грудня поточного року включно. Якщо за десять днів до закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом про розірвання договору, строк дії даного договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року включно.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 - 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 283888,91 грн згідно видаткових накладних №621 від 21.07.2020 на суму 25818,00 грн, №629 від 24.07.2020 на суму 7480,63 грн, №630 від 24.07.2020 на суму 11249,88 грн, №654 від 29.07.2020 на суму 1539,60грн, №653 від 30.07.2020 на суму 20646,72 грн, №658 від 31.07.2020 на суму 9105,60 грн, №737 від 27.08.2020 на суму 65942,40 грн, №726 від 27.08.2020 на суму 63938,40 грн, №738 від 31.08.2020 на суму 47928,00 грн, №758 від 07.09.2020 на суму 22883,18 грн, №760 від 07.09.2020 на суму 7356,50 грн. Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Ураховуючи умови оплати товару, визначені сторонами у договорі, відповідач повинен був розрахуватися за отриманий товар згідно видаткової накладної №621 від 21.07.2020 до 24.07.2020 включно, №629 від 24.07.2020 до 29.07.2020 включно, №630 від 24.07.2020 до 29.07.2020 включно, №654 від 29.07.2020 до 03.08.2020 включно, №653 від 30.07.2020 до 04.08.2020 включно, №658 від 31.07.2020 до 05.08.2020 включно, №737 від 27.08.2020 до 01.09.2020 включно, №726 від 27.08.2020 до 01.09.2020 включно, №738 від 31.08.2020 до 03.09.2020 включно, №758 від 07.09.2020 до 10.09.2020 включно, №760 від 07.09.2020 до 10.09.2020 включно, проте свій обов`язок належним чином не виконав, здійснивши часткову оплату товару з порушенням терміну розрахунків.

Так, відповідач перерахував позивачу 161257,33 грн за отриманий товар згідно платіжних доручень №104495505 від 18.08.2020 на суму 5000,00 грн, № від 17.12.2020 на суму 6257,33 грн, № від 04.02.2021 на суму 100000 грн, №85 від 08.06.2021 на суму 50000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом було установлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання шляхом поставки товарів. Відповідач за отриманий товар розрахувався частково.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 122631,58 грн, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем. На переконання суду позовні вимоги в частині стягнення боргу підлягають задоволенню в сумі 122631,58 грн.

З матеріалів справи слідує, що звертаючись із позовом позивач просив стягнути з відповідача 23584,50 грн інфляційних за період з 11.09.2020 по 08.06.2021 та 4986,89 грн 3% річних за період з 25.07.2020 по 01.08.2021.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, судом було здійснено перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних та установлено, що позивачем при здійсненні нарахування не ураховано те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% та позивачем невірно визначена сума боргу за період з 04.02.2021 по 08.06.2021, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 4886,39 грн за період з 25.07.2020 по 01.08.2021. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних підлягають частковому задоволенню в сумі 20822,74 грн у зв`язку з допущеними позивачем помилками при здійсненні розрахунку.

Судом не було прийнято до уваги заперечення відповідача в частині стягнення 3% річних та інфляційних з посиланням на те, що здійснюючи відповідні нарахування, позивач невірно визначив початок періоду їх здійснення, оскільки не врахував додаток № 1 до Договору купівлі-продажу № 210720-1 від 21.07.2020, яким визначені умови та строки оплати поставленого товару (товарний кредит; оплата протягом 30 календарних днів з дня отримання товару), з огляду на таке.

Відповідно до ч.1,2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п.1.2.2 Договору купівлі-продажу №210720-1 від 21.07.2020 зміни та доповнення до цього договору мають бути оформлені в письмовій формі та підписані сторонами договору.

Як свідчить додана відповідачем до матеріалів справи копія Додатку до договору №210720-1 від 21.07.2020, указаний додаток не підписаний з боку позивача уповноваженим представником та не містить відбитку печатки юридичної особи і позивач заперечує факт укладання такого додатку до договору.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт укладання між сторонами Додатку до договору, яким би змінювався порядок розрахунків за поставлений товар, ніж той, що визначений сторонами у Договорі.

Підсумовуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково, у частині стягнення боргу в сумі 122631,58 грн, у частині стягнення 3% річних в сумі 4886,39 грн, у частині стягнення інфляційних в сумі 20822,74 грн. В решті позову належить відмовити.

Стосовно витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, 31.07.2021 між адвокатом Висторобець Віталій Олексійович та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецтехінпро" (Клієнт) укладено договір №182/01/77-1 про надання професійної правничої допомоги, згідно умов якого клієнт замовляє адвокату надання професійної правничої допомоги (юридичні, консультаційні та представницькі послуги) щодо надання професійної правничої допомоги та представництва інтересів ТОВ "Спецтехінпро" у справі про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №210720-1 від 21.07.2020 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванівка АГ", а адвокат зобов`язується надати професійну правничу допомогу клієнту по веденню справи за оплату та на умовах даного договору.

Згідно п.2.1 договору вартість надання послуг за цим договором, крім участі та представництва інтересів клієнта по справі, складає 7000,00 грн без ПДВ.

Адвокатом Висторобець В.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецтехінпро" підписано Акт наданих послуг від 10.08.2021 на суму 7000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №147 від 10.08.2021 ТОВ "Спецтехінпро" сплачено на користь адвоката Висторобець В.О. 7000 грн.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката. Таким чином, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

Відповідачем не подано заперечень щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката.

Отже, з огляду на задоволення позову частково та приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату послуг адвоката, покладаються на відповідача у розмірі 6867,49 грн.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі № 927/876/21, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі № 927/876/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі № 927/876/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі № 927/876/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі № 927/876/21.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ІВАНІВКА АГ".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді В.А. Корсак

В.В. Шапран