ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022р. Справа № 904/9914/21

За позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», м. Дніпро

До: Державного підприємства «Смоли», м. Кам`янське

Про: стягнення 166 894, 75 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

АТ ОГС «Дніпропетровськгаз» (позивач) звернувся з позовом до ДП «Смоли» (відповідач) про стягнення 166 894, 75 грн. (в т.ч.: 163 756, 46 грн. - основна заборгованість; 2 680, 67 грн. - пеня та 457, 62 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг за договором розподілу природного газу №42AP490-3476-19 від 18.02.2019 р. (укладеним між сторонами). Ухвалою суду від 05.01.22р. було відкрите провадження у справі №904/9914/21 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Лукро Плюс» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином (про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення відповідачу 19.01.22р. копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а.с.43).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

ДП «Смоли» (відповідач) згідно заяви-приєднання №42AP490-3476-19 від 18.02.19р. приєднався до умов договору розподілу природного газу.

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Кодексом газорозподільних систем (затвердженим постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015р. (Кодекс ГРС).

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 затверджено типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки оператором газорозподільної системи обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів.

Відповідно до п.2.1. типового договору позивач, як оператор ГРМ зобов`язався надати відповідачеві послугу з розподілу природного газу, а відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно п.6.1. типового договору (в редакції, що діяла на дату виникнення відносин): «Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем».

Згідно додатків №4 до вказаного вище типового договору сторонами було визначено розрахунки втрат і витрат природного газу та перелік точок комерційного обліку споживача (копії додатків №4 додаються).

Пунктом 6.4. типового договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 8.2. типового договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором; він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а.с.9-17, 18-25).

За твердженням позивача, в жовтні листопаді 2021 р. ним було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 163 756, 46 грн. (що підтверджується відповідними актами надання послуг № ДГП81019053 від 31.10.21р. та №ДГП81021909 від 30.11.21р., а.с.26-27). Однак відповідач оплату наданих послуг не здійснив; у зв`язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 163 756, 46 грн. Окрім того, позивач відповідно до п.8.2. договору та приписів ст. 625 ЦК України, нарахував відповідачу: 2 680, 67 грн. - пені та 457, 62 грн. - 3% річних. (а.с.4). На час винесення рішення у справі відповідачем доказів погашення заборгованості (з урахуванням пені та 3% річних) не надав. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача, складає 166 894, 75 грн.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язаний оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України ).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідач на їх спростування не подав суду жодного доказу.

За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШВ :

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства «Смоли» (51917, м. Кам`янське, вул. Аношкіна, 179; ) на користь позивача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, б.2; ): 163 756, 46 грн. заборгованості; 2 680, 67 грн. пені; 457, 62 грн. - 3% річних та 2 270, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 29.03.22р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.