ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 березня 2022 року Справа № 903/146/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західукрпостач», м.Нововолинськ, Волинська область

до відповідача: Городищенської сільської ради, с.Городище, Луцький р-н, Волинська область

про стягнення 659 100 грн. 00 коп.

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Боснюк Ю.П.

Представники сторін:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Західукрпостач» в позовній заяві від 14.02.2022 №2-02-22 просить суд стягнути з Городищенської сільської ради 659 100 грн. 00 коп. заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та судовий збір в сумі 9 886 грн. 50 грн.

Ухвалою суду від 16.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 22.03.2022.

16.03.2022 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про визнання позовних вимог повністю та про розгляд справи без уповноваженого представника Городищенської сільської ради. Відповідне клопотання приєднана до матеріалів справи.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, клопотання про визнання позову підписане головою Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Світланою Соколюк, визнання позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновків про можливість розгляду справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

24.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Західукрпостач» (Позивач, Постачальник) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Горохівської державної адміністрації Волинської області (Відповідач, Споживач) укладено договір №273 про закупівлю послуг з виробництва і постачання теплової енергії , відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується у 2020 році надавати Замовнику послуги (пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води), згідно наданих заявок, а Замовник - прийняти і оплатити послуги. Найменування послуг - код ДК 021:2015 - 09320000-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція (постачання теплової енергії). Кількість - 350 Гкал. Ціна ІГкал - 1950,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 5.2 Договору, місце надання послуг: ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Сенкевичівка, 45750, Україна, Волинська обл., смт. Сенкевичівка, вул. Шевченка, 23а.

Відповідно до п. 10.1. Договору даний договір діяв до 31.12.2020.

Згідно з п.10.3. договору дія договору про закупівлю може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеного у попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. Дія зазначеного договору не продовжувалась.

Матеріалами справи підтверджено, що впродовж з 01.01.2021 по 15.04 2021 Постачальник продовжував надавати Споживачу теплову енергію в кількості 338 Гкал. на загальну суму 659 100,00 грн, що підтверджується Актом звірки показників лічильника теплової енергії від 31.12.2021 (а.с.9-10).

07.09.2021 Позивач, з метою досудового врегулювання спору, направив на адресу Відповідача претензію на суму 659 100,00 грн.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно із ст.ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Нормами ст. 24 закону України «Про теплопостачання» передбачено, що основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Як зазначає позивач та вбачається судом з наявних у матеріалах справи документах обладнання в котельнях, які забезпечують тепловою енергією є власністю Товариства з обмеоюеною відповідальністю «Західукрпостач». Тому функції виробника та постачальника теплової енергії виконує орендар котельні.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), а відповідач при цьому не провів належних розрахунків за отриману теплову енергію, позов визнав, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: з відповідача на користь позивача слід стягнути 659 100,00 грн заборгованості за отриману теплову енергію.

Відповідно до ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України та відсутність правових підстав для звільнення відповідача від його сплати, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача належить стягнути 4943,25 грн. (9 886,50 грн. -50%) сплаченого позивачем судового збору за результатами розгляду позовної заяви.

Беручи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, судовий збір у сумі 4943,25 грн (50 % судового збору, сплаченого при поданні позову), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. 73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України Про судовий збір, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Городищенської сільської ради (вул.Шкільна,35, с.Городище, Луцький район, Волинська область, 45656, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західукрпостач" (вул. Княгині Ольги, 68 м.Нововолинськ, Волинська область, 45400, ) 659 100,00 грн заборгованості за отриману теплову енергію та 4 943,25 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Управлінню державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області повернути із державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю Українська теплогенеруюча компанія "Західукрпостач" (вул. Княгині Ольги, 68 м.Нововолинськ, Волинська область, 45400, ) 4 943,25 судового збору сплаченого згідно платіжного доручення № 1217 від 02.02.2022 (оригінал знаходиться в матеріалах справи).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

29.03.2022

Суддя М. С. Шум