РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2022Справа № 910/18604/21
за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Спорт"

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами"

про стягнення 37 917,41 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Юніверсал Спорт" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором №ТЗ-124/09/19-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах від 01.09.2019 у розмірі 37 914,41 грн, яка складається з 31 022,04 грн - суми основного боргу, 1 863,80 грн - 3% річних та 5 031,57 грн - інфляційних витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.01.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.09.2019 між Громадською спілкою "Українська ліга авторських і суміжних прав" (суміжна організація, ГС "УЛАСП"), Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (ПО "УЛАСП"), Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (авторська організація) та ТОВ "Юніверсал Спорт" (користувач) було укладено договір №ТЗ-124/09/19-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах, відповідно до умов якого користувач доручає ПО УЛАСП укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими користувач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів), так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Пунктами 3.1-3.2 договору передбачено, що договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором. Договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

Відповідно до п. 3.3 договору, за договорами, зазначеними в п. 3.1 та 3.2 користувач здійснює оплату за 1 (один) рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами. При цьому користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права) в розмірі, що зазначений у додатку №3 до договору (з урахуванням інших положень договору) на рахунок ПО УЛАСП.

Згідно п. 3.4 договору, механізм розстрочки передбачений цим договором діє наступним чином. Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого єдиного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15 днів з дати підписання цього договору. Режим розстрочки за загальним правилом діє без обмеження строку. В той же час, якщо користувач не сплачував єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, так і стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей договір із додатками до нього.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що отриманий ПО УЛАСП від користувача єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується ПО УЛАСП на рахунок Суміжної організації та на рахунок Авторської організації. Пропорції щодо перерахування на Суміжну організацію та на Авторську організацію дотримуються ПО УЛАСП завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від загального платежу користувача має отримати суміжна організація, а інші 50% авторська організація.

Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав оформлений у вигляді додатку №1 до цього договору і є його невід`ємною частиною (п. 4.1 договору).

Договір про надання дозволу на використання об`єктів авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права оформлений у вигляді додатку №2 до цього договору і є його невід`ємною частиною (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору, надання дозволу, строк його дії, спосіб використання об`єктів авторського права та суміжних прав визначаються безпосередньо у додатках №1 та №2 до цього договору. Строк дії цього договору визначається строком дії того дозволу, який буде діяти довше (враховуючи додаток №1 та додаток №2 до цього договору). Адреса публічного закладу (адреси публічних закладів) (прим. - територія), в яких користувач отримує дозволи використовувати об`єкти авторського права та суміжних прав, визначені в додатку №3 до цього договору. Розмір винагороди (роялті) визначається сторонами як в додатку №3 та в додатках №1 і №2 відповідно стосовно суміжних прав та стосовно авторських прав. Порядок виплати сукупної суми винагороди (роялті) користувачем на рахунок ПО УЛАСП встановлений цим договором та додатком №3 до нього; при цьому, порядок сплати винагороди роялті ПО УЛАСП (від імені і за рахунок користувача) на користь Авторської організації та Суміжної організації встановлений також відповідно додатками №1 та №2 до цього Договору. Сторони можуть дооформити інші додатки та додаткові угоди до цього договору.

У разі виникнення заборгованості користувача за цим договором (основним договором із додатками до нього) позов (позови) на стягнення такої заборгованості може бути поданий окремо Авторською організацією до користувача щодо наявної у користувача окремої заборгованості перед Авторською організацією, окремо Суміжною організацією до користувача щодо наявної у користувача окремої заборгованості перед Суміжною організацією, а також у разі досягнення домовленості між Авторською організацією та Суміжною організацією ними може бути поданий спільний позов про стягнення заборгованості з користувача (п. 5.1 договору).

Згідно п. 5.5 договору, ПО УЛАСП отримавши від користувача єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права має перерахувати 50% винагороди (роялті) від такого платежу на поточний рахунок Авторської організації, а інші 50% винагороди (роялті) від такого платежу на поточний рахунок Суміжної організації. Авторська організація та/або Суміжна організація матиме право вимагати від ПО УЛАСП сплати винагороди (роялті) тільки в тому обсязі, в якому ПО УЛАСП таку винагороду фактично отримав від користувача.

Пунктами 5.1 - 5.2 додатку №1 до договору передбачено, що цей договір (про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав) набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.08.2020, а в частині невиконання фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання. У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії цієї ліцензійної угоди протягом місяця до настання зазначеної в п. 5.1 дати, дія цієї ліцензійної угоди вважається продовженою на той самий строк і на тих самих умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії угоди не буде належного повідомлення про припинення. Належним повідомленням про припинення зі сторони користувача є лист з доданим до нього актом припинення використання об`єктів суміжних прав, що має бути підписаний уповноваженими представниками сторін. Повідомлення про припинення дії цієї ліцензійної угоди має бути надіслане засобами поштового зв`язку (цінним листом), при цьому належним доказом направлення повідомлення є чек відділу поштового зв`язку із зазначенням вказаних у цій ліцензійній угоді поштових реквізитів сторони на адресу якої направлено листа, а також опис вкладення з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення. Якщо жодна із сторін не повідомляє іншу сторону про припинення дії цього договору протягом місяця до завершення строку дії цієї ліцензійної угоди (через що ліцензійна угода продовжить свою дію на той самий строк), то розмір платежів за цією ліцензійною угодою (якщо сторонами не погоджено інше) збільшується на 12% і так кожного разу, коли дію договору буде продовжено. Положення про збільшення розміру платежів (винагороди) є обов`язковим для виконання без підписання сторонами будь-яких додаткових угод, воно діє з першого дня коли договір було автоматично продовжено. Якщо за тих чи інших причин користувач сплачував винагороду (роялті) без врахування рівня інфляції, то він повинен доплатити відповідну суму тоді, коли до цього звернеться Суміжна ОКУ. Аналогічні положення містять у пунктах 5.1-5.2 додатку №2 до договору.

Відповідно до п. 1 додатку №3 до договору, користувач здійснює використання об`єктів суміжних прав та об`єктів авторського права у закладах: спорт-клуб DOG за адресою: м. Київ, пр-т С. Бандери, буд. 6.

Пунктом 2 додатку №3 до договору передбачено, що сторонами погоджено наступний розмір єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права: 2 100,00 грн; сторонами погоджено, що починаючи з 01.09.2020, користувач здійснюватиме платежі наступним чином: раз у 12 календарних місяців користувач перераховуватиме на поточний рахунок організації 25 200,00 грн; сторонами погоджено, що за період з 01.09.2019 по 31.08.2020 користувач перераховує на поточний рахунок організації 25 200,00 грн не пізніше 30.09.2019.

Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується користувачем на розрахунковий рахунок ПО УЛАСП відповідно до умов основного договору. Він сплачується не пізніше ніж за п`ять днів до початку місяця за який він здійснюється (перший платіж здійснюється не пізніше 5 числа місяця стосовно якого він сплачується) (п. 3 додатку №3 до договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання щодо сплати роялті, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що під час укладення договору відповідач був введений в оману; відповідачем направлявся лист-повідомлення про розірвання договору, а тому стягнення заборгованості за період після розірвання договору є безпідставним. Окрім того, відповідач зазначає про помилковість розрахунків позивача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Частиною 2 ст. 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (ст. 45, ч. 1 ст. 47 зазначеного закону).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши зміст договору, у т.ч. враховуючи, що позивач є акредитованою організацією колективного управління у сфері розширеного колективного управління у сфері "публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів", а між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, суд дійшов висновку, що договір є укладеним у належній формі.

Судом встановлено, що 19.04.2021 відповідачем було направлено на адресу позивача лист-повідомлення про припинення дії договору, у якому відповідач повідомив про розірвання договору з 31.05.2021. Докази направлення указаного листа наявні у матеріалах справи.

Разом з тим, умовами укладеного договору не передбачено право сторони на дострокове розірвання договору, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що договір слід вважати розірваним з 01.09.2021.

Зі слів позивача, відповідачем було частково сплачено винагороду у розмірі 25 200,00 грн. Разом з тим, доказів оплати винагороди у зазначеному розмірі до матеріалів справи не додано, а відповідачем зазначена обставина не заперечується.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість, яка складається з: 8 400,00 грн - 50% від залишку заборгованості за період з вересня 2019 по серпень 2020 року; 10 022,04 грн - 50% від заборгованості за період з вересня 2020 по серпень 2021 року; 12 600,00 грн - 50% від залишку заборгованості за період з вересня 2021 по серпень 2022 року.

Окрім того, позивач зазначає, що за період дії карантину на території України, ним було перераховано розмір належних до сплати платежів, а саме: за період з січня 2020 року по червень 2020 року сума становить 7 298,36 грн, а за період з листопада 2020 по січень 2021 року - 5 155,20 грн.

З урахуванням доводів позивача, судом встановлено, що розмір сукупних платежів (які мали бути сплачені) за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року (з урахуванням перерахунку розміру через введення карантину) становить 24 098,36 грн; розмір сукупних платежів за період з вересня 2020 року по серпень 2021 року (з урахуванням перерахунку розміру через введення карантину) становить 24 055,20 грн.

Враховуючи, що спірний договір було розірвано з 01.09.2021, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.09.2021 по 31.08.2022.

За період дії договору відповідач мав сплатити платежі за договором у загальному розмірі 48 153,56 грн, з яких за словами позивача фактично сплачено лише 25 200,00 грн.

Належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за спірним договором у повному розмірі до матеріалів справи не додано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача наявна заборгованість за спірним договором у розмірі 22 953,56 грн, з яких 11 476,78 грн належать до сплати на користь позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору, наявність заборгованості відповідача підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 11 476,78 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 5 031,57 грн - інфляційні втрати за період з 13.09.2019 по 01.11.2021 та 3% річних за період з 13.09.2019 по 01.11.2021.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є необґрунтованим та безпідставним.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що у відповідача наявна заборгованість по договору за період з вересня 2020 року по серпень 2021 року у розмірі 22 953,56 грн, строк оплати якої встановлений не пізніше 25.08.2020.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає обґрунтованим розмір 3% річних у сумі 408,12 грн та розмір інфляційних втрат у сумі 400,59 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 04.06.2020 у справі №906/598/19, від 15.04.2021 у справі №905/717/20.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат позивач долучив до матеріалів справи копію договору №14.269 про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2021, предметом якого є надання правничої допомоги у господарській справі за позовом клієнта до ТОВ "Юніверсал Спорт" про стягнення заборгованості; копію акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 28.12.2021 на загальну суму 15 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі у заявленому розмірі, судом враховано, що розмір гонорару визначено за погодженням адвоката з клієнтом і є фіксованим, послуги адвоката було реально надані позивачеві і це підтверджується матеріалами справи, також судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти заявленого розміру адвокатських витрат, відповідач зазначає, що розмір адвокатських витрат є значно завищеним, оскільки позивач звертався до суду із ідентичними позовними заявами та написання позовної заяви не є складним.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді першої інстанції, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Спорт" (04073, м. Київ, вул. С. Бандери, буд. 6, корп. 3, код ЄДРПОУ - 39201136) на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, код ЄДРПОУ - 42502769) 11 476 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн 78 коп. - суми основного боргу, 400 (чотириста) грн 59 коп. - інфляційних втрат, 408 (чотириста вісім) грн 12 коп. - 3% річних, 735 (сімсот тридцять п`ять) грн 55 коп. - витрат по сплаті судового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна