ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" квітня 2022 р. Справа №914/2618/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Зварич О.В., Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився,

відповідача: адвоката Станька М.М.,

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" від 26.01.2022(вх. суду від 27.01.2022 №01-05/357/22)

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2022, повний текст рішення складено 21.01.2022,(суддя Кидисюк Р.А.)

у справі № 914/2618/20

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м. Львів

про стягнення 1 534 991 476,79 грн заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 №18-530-Н

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020року АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «Львівгаз збут» про стягнення 1 534 991 476, 79 грн заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 №18-530-Н позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 5 757 648 270,26 грн для постачання побутовим споживачам, який відповідач оплатив частково, у зв`язку з чим його борг становить 1 534 991 476,79 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.01.2022 у справі № 914/2618/20 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 534 991 476 грн заборгованості та 735 700,00 грн судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції встановив неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 18-530-Н купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 в частині повної оплати вартості поставленого позивачем природного газу за період з жовтня 2019року по липень 2020року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 у справі № 914/2618/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою від 15.03.2022 відкладено розгляд справи на 05.04.2022.

17.02.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу -без задоволення.

29.03.2022 надійшла відповідь скаржника на відзив на апеляційну скаргу.

30.03.2022 апелянт подав клопотання про зупинення апеляційного провадження до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/3438/21, яка перебуває на розгляді Окружного адміністративного суду м.Києва.

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що розрахунки за спірним договором здійснювались з урахуванням норм споживання, встановлених постановою КМ України №619 від 08.06.1996. В подальшому постановою КМ України №237 від 29.04.2015 внесено зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності лічильників, однак, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва зазначена постанова №237 визнана незаконною та нечинною. Так, в подальшому постановою КМ України №203 від 23.03.2016 встановлені нові норми споживання природного газу населенням у разі відсутності лічильників, і така постанова також рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва визнана незаконною та нечинною. З урахуванням наведеного, КМ України прийняв постанову №143 від 27.02.2019, якою заборонив нараховувати заборгованість та штрафні санкції на різницю між нормами споживання за постановою КМУ №169 та постановами №237 та №203.

Апелянт вказує, що АТ НАК «Нафтогаз України» не погодився з вказаною постановою та оскаржив її в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м.Києва, подавши позов про визнання протиправними та нечинними абз. 4 п.2 постанови КМ України №143 від 27.02.2019, відповідно до якого не нараховується постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619 (ЗП України, 1996 р., № 13, ст. 360), в редакції, що діяла до 1 жовтня 2014 року, а також штрафні санкції, 3 відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість. Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.02.2021 відкрито провадження у справі №640/3438/21.

З урахуванням наведеного скаржник вказує, що визнання нечинним абз. 4 п.2 постанови КМ України №143 від 27.02.2019 матиме наслідок зміну розміру заборгованості, яка нарахована постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів, а відтак у даній позивач буде зобов`язаний здійснити коригування у розрахунках за спірним договором, що вплине на розмір заявлених позовних вимог.

Відтак апелянт вважає, що результати розгляду справи №640/3438/21 прямо впливатимуть на результат розгляду цього спору і матимуть преюдиційне значення.

У судовому засіданні 05.04.2022 представник апелянта підтримав доводи та вимоги клопотання про зупинення провадження.

Позивач не забезпечив явки свого представника в судове засідання, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином( копія ухвали від 15.03.2022, надіслана поштовим відправленням №393, яке відповідно до даних з офіційного сайту ДП «Укрпошта» вручено одержувачу 01.04.2022).

Слід також зазначити, що 05.04.2022 на адресу суду надійшло клопотання від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому зазначена комісія повідомила суд, що заборгованість у даній справі підлягає врегулюванню в порядку, передбаченому ЗУ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639. Поряд з тим, через військову агресію Російської Федерації комісія потребує значного часу для перегляду наданих ТОВ «Львівгаз Збут» документів на відповідність приписам ЗУ №1639, у зв`язку з чим просить зупинити провадження у даній справі.

Керуючись вимогами ст. ст. 41, 169 ГПК України, оскільки зазначене клопотання подане не учасником справи, дане клопотання не може бути процесуальною підставою для зупинення провадження у справі, а тому не може прийматись судом до уваги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4 та 6 статті 75 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2018 у справі №910/13545/17 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Крім цього, варто зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі потрібно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19).

Як зазначено вище, предметом розгляду даної справи є вимоги АТ НАК «Нафтогаз України» про стягнення з ТОВ «Львівгаз збут» 1 534 991 476, 79 грн заборгованості за неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 №18-530-Н в частині повної та своєчасної оплати за поставлений газ.

За умовами вказаного договору газ, що передається, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Як вбачається з матеріалів даної справи, обсяги газу, реалізованого відповідачем побутовим споживачам, включали в себе об`єми газу як за показами лічильника, так і за нормами споживання, затвердженими постановою КМ України №619 від 08.06.1996. Відповідно, обсяги газу, закупленого відповідачем за спірним договором, також включали об`єми, визначені за показниками лічильників і за нормами, затвердженими цією постановою.

Постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015 було внесено зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 та постановою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" від 29 квітня 2015 року №237.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 встановлено нові норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 у справі №826/2507/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників". Визнано протиправним та нечинним пункт 1 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 204.

Постановою Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019 встановлено заборону нараховувати заборгованість та штрафні санкції на різницю між нормами споживання за постановою КМУ №619 та постановами КМУ № 237 та 203.

Відповідно до абз.4 п.2 постанови КМУ №143 не нараховуються постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619 (ЗП України, 1996 р., № 13, ст. 360), в редакції, що діяла до 1 жовтня 2014 року, а також штрафні санкції, 3 відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість.

У лютому 2021року АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним абз.4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019.

Підставами вказаного позову ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" визначило те, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем з перевищенням повноважень та не відповідає вимогам закону; прийнята з порушенням встановленого законом способу прийняття (з порушенням регуляторної процедури та регламенту Кабінету Міністрів України); дія абз. 4 п. 2 оскаржуваної постанови стала наслідком звернення постачальників природного газу для потреб населення, які закуповували газ у позивача у період 2015-2019р.р., до суду з позовами до АК "НАК "Нафтогаз" про повернення як переплати коштів, сплачених на користь позивача за придбаний природний газ, а також стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2021 відкрито провадження в справі № 640/3438/21.

Відповідно до даних з Державного реєстру судових рішень станом на 05.04.2022 кінцевого рішення по суті позовних вимог ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 640/3438/21 немає.

Отже, спір про визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття абз. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, тому питання про наявність або відсутність підстав для застосування вказаних положень не може бути вирішено господарським судом у цій справі. Так, у справі № 640/3438/21 мають бути встановлені обставини, які не можуть бути встановлені у даній справі з огляду на обмеженість юрисдикції господарського суду щодо розгляду питання законності зазначеної постанови.

Разом з тим, ці обставини матимуть значення для правильного вирішення цієї справи, зокрема, щодо правильності проведеного позивачем нарахування суми боргу, оскільки визнання нечинним абз.4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019 матиме наслідком зміну розміру заборгованості, яка нараховується постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, а відтак позивач зобов`язаний буде здійснити відповідні коригування у розрахунках з відповідачем за спірним договором.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що за наявності спору щодо правомірності постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019, з урахуванням положень якої розраховано розмір заявлених у цій справі позовних вимог, справа № 914/2618/20 не може бути розглянута до вирішення відповідного спору у справі № 640/3438/21.

При цьому, апеляційний суд враховує викладену у постановах Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №904/1210/18, від 27.10.2021 у справі №908/2422/20 правову позицію про необхідність зупинення провадження у аналогічних спорах про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу природного газу для постачання побутовим споживачам до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/3438/21.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційне провадження за апеляційною ТОВ "Львівгаз збут" на рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2022 у справі № 914/2618/20 необхідно зупинити до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/3438/21, яку розглядає Окружний адміністративний суд міста Києва.

Керуючись ст. 234, 235, 281, п. 5 ч.1 ст. 227, п. 4 ч.1 ст. 229 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Львівгаз збут" від 26.01.2022(вх. суду від 27.01.2022 №01-05/357/22) на рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2022 у справі № 914/2618/20

до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/3438/21, яку розглядає Окружний адміністративний суд міста Києва.

2.Сторонам повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення апеляційного провадження.

3.Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя О.В. Зварич

суддя Г.Г. Якімець