ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/110/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкоТехноІнвест"

до відповідача Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області (Млинівська селищна рада)

про стягнення заборгованості в сумі 6 965, 33 грн.

Секретар судового засіданні Сідлецька Ю.Р.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕкоТехноІнвест" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області (Млинівська селищна рада) (далі-відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 6 965, 33 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вищевказана заборгованість виникла у відповідача внаслідок несплати за поставлений природний газ у квітні 2020 року.

Ухвалою від 11.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до слухання в засіданні на 10.03.2022.

Ухвалою від 10.03.2022 розгляд справи відкладено на 05.04.2022.

28.03.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 37 - 65), в якому останній не визнає позов та заперечує проти його задоволення. Зазначив, що між позивачем та відповідачем договір природного газу у квітні 2020 року не укладався, а строк дії договору на постачання природного газу №195 від 01.03.2019 припинив свою дію 20.03.2020, а тому зобов`язання для сплати грошових коштів у відповідача не виникало, що нівелює факт виникнення чи наявності будь якої заборгованості, яка може бути стягнута в судовому порядку. Також, відповідач не погоджується з вимогою про стягнення коштів, з тієї підстави, що позивачем її розмір розрахований із суми заборгованості, яка виникла поза умовами укладеного договору, так беручи до уваги мету, завдання та принципи публічних закупівель, вбачається що ціна договору є істотною умовою, відтак умови договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та внесення змін до договору поза межами переліку, передбаченими ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до ч. 1 ст. 37 цього закону.

Також, відповідач просив поновити пропущений строк на подання відзиву, прийняти його до розгляду та долучити до матеріалів справи разом з доданими документами.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позов, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Частиною 8 ст. 165 ГПК України врегульовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов відповідач зазначає, що у зв`язку з введенням воєнного стану з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", ускладнилась можливість скористатись своїм правом на подачу відзиву у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд враховуючи наведені відповідачем обставини вважає за можливе відповідно до ст. 119 ГПК України поновити пропущений строк для подачі відзиву.

У судове засідання 05.04.2022 представник позивача не з`явився, однак 04.04.2022 від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі за наявними у справі документами та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 05.04.2022 також не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №725.

Зважаючи на викладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання 05.04.2022 з розгляду справи №918/110/22 по суті, при цьому суд здійснив усі можливі заходи для його повідомлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Явка представників сторін у судове засідання з розгляду справи по суті 05.04.2022 обов`язковою не визнавалася.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За таких обставин, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Cуд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Як встановлено судом, 01.03.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №195 (далі - Договір). Предметом Договору визначено, що постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ, а споживач прийняти та оплатити вартість природного газу в строки та порядку, що визначений Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору річний плановий обсяг постачання газу - до 291,550 тис.куб.м.

Планові обсяги постачання природного газу по календарних місяцях наведені в пункті 1.3. Договору.

Загальна сума Договору становила 2 991 303, 00 грн, а строк дії - до 31.12.2019.

Сторони внесли ряд змін до Договору уклавши додаткові угоди, зокрема Додатковою угодою №5 від 28.02.2020 сторони продовжили строк дії Договору до 20.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.06.2020 у справі 918/426/20 за позовом ТОВ "Екотехноінвест" до Млинівської селищної ради Рівненської області про стягнення заборгованості затверджено мирову угоду, яка виконана відповідачем в повному обсязі та у визначені строки.

Позивач, звертаючись з позовом зазначає, що враховуючи вимоги чинного законодавства України, що регулюють відносини на ринку природного газу, з метою недопущення залишення державної установи без опалення та, як наслідок, зриву покладених на останню функцій та обов`язків здійснив постачання природного газу відповідачу у квітні 2020 року в обсязі 1, 22184 тис. куб. м., підтвердження чого є інформація з ІР платформи SAP щодо остаточної алокації відборів Споживача з ЕІС-кодом 56ХS00004AQ9E00E, тобто відповідача, де чітко зазначено постачальника природного газу ТОВ "Екотехноінвест" та Акт за квітень 2020 року на суму 6 965, 33 грн. з ПДВ, складений за результатами постачання природного газу.

Тобто, позивач стверджує, що не дивлячись на відсутність договірних відносин, ТОВ "Екотехноінвест" не вчинив дії з припинення/обмеження відповідачу з надання послуг з постачання природного газу, шляхом зняття лімітів, у зв`язку з чим, позивач поставив відповідачу газ протягом квітня 2020 року.

За результатами постачання природного газу у квітні 2020 року постачальником було сформовано Акт на суму 6 965, 33 грн. з ПДВ (а.с. 6).

Оскільки постачання природного газу у даних правовідносинах здійснювалось без укладення відповідного договору, позивачем застосовано при розрахунку вартості поставленого природного газу звичайні ціни на цей товар згідно з прейскурантом НАК "Нафтогаз України" (без урахування тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами) для споживачів, які не підпадають під дію Положення про покладений обов`язок на суб`єктів природного газу, за умови оплати після періоду (календарний місяць) поставки газу.

Таким чином, позивачем обґрунтовано розрахунок позовних вимог у сумі 6 965, 33 грн. з ПДВ, виходячи з вартості газу у відповідні місяці його споживання відповідачем.

Позивачем 11.05.2020 відповідачу направлено рахунок №186 на суму 6 965, 33 грн. та Акт приймання - передачі за квітень 2020 року щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у квітні 2020 року.

В подальшому, позивачем направлено вимогу №14-22 від 07.02.2022 про сплату заборгованості за поставлений природний газ у квітні 2020 року (а.с. 8).

Як вказує позивач, споживач не здійснив оплату у розмірі 6 965, 33 грн, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані та такі що не підлягають до задоволення.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), Господарського кодексу України (далі-ГК України) та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 ЦК України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 526 ЦК України та 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема:

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача;

відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з пунктом 2 розділу II Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Усі умови поставки природного газу за договором мають бути справедливими та добре відомими заздалегідь. У будь-якому випадку вся відповідна інформація має бути надана споживачеві до укладення договору (абзац 2 пункту 5 розділу II Правил постачання природного газу).

Пунктом 9 розділу II Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 19 розділу II Правил постачання природного газу постачальник зобов`язаний: забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

Згідно з пунктом 21 розділу 2 Правил постачання природного газу, споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Відповідно до статті 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існували договірні відносини. Так, 01.03.2019 між сторонами було укладено Договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №195, однак 20.03.2020 договір припинив свою дію.

У позовній заяві позивач зазначає, що не дивлячись на відсутність договірних відносин, ТОВ "Екотехноінвест" не вчинив дії з припинення/обмеження відповідачу з надання послуг з постачання природного газу та поставив відповідачу газ протягом квітня 2020 року.

Відповідно до пункту з розділу II Правил постачання природного газу договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу.

Згідно з положеннями пункту 18 розділу II Правил, Постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником. Таким чином, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживачу може здійснювати лише один постачальник природного газу.

Відповідно до пункту 5 розділу II Правил постачання природного газу договір постачання природного газу повинен містити такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору, зокрема:

- предмет договору, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ в необхідних для нього об`ємах;

- річні, місячні та/або добові обсяги природного газу, у тому числі в розрізі точок комерційного обліку (за необхідності), та/або допустиме їх відхилення;

- строк дії договору та умови і порядок його продовження, припинення чи розірвання, у тому числі інформація щодо можливості його одностороннього розірвання.

Відповідно до пунктів 9 та 19 розділу II Правил постачання природного газу постачальник зобов`язаний забезпечувати споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу на умовах, визначених договором на постачання природного газу.

Позивач, зазначає, що факт постачання позивачем природного газу за спірний період (квітень 2020 року) на об`єкт відповідача підтверджується інформацією з ІР платформи SAP щодо.

Таким чином, вказує позивач, ним підтверджено фактичне споживання відповідачем газу у спірний період саме через постачальника - ТОВ "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ".

Згідно з визначеннями пункту 5 розділу I Правил постачання природного газу розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки;

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи:

газова доба - період часу з 05:00 всесвітньо координованого часу (далі - UTC) (з 07:00 за київським часом) дня до 05:00 UTC (до 07:00 за київським часом) наступного дня для зимового періоду та з 04:00 UTC (з 07:00 за київським часом) дня до 04:00 UTC (до 07:00 за київським часом) наступного дня для літнього періоду;

газовий місяць - період часу, який розпочинається з першої газової доби поточного місяця і триває до початку першої газової доби наступного місяця.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи постачальник має право визначити по споживачу в інформаційній платформі кінцеву дату постачання природного газу такому споживачу (з якої споживач буде виключений з Реєстру такого постачальника) та/або визначити періоди постачання природного газу такому споживачу. Інформаційна платформа повинна відображати по споживачу заброньовані постачальником (постачальниками) періоди постачання природного газу і дозволяти постачальнику реєструвати на інформаційній платформі період постачання природного газу відповідно до укладених зі споживачем договорів (додаткових угод), у тому числі без зазначення кінцевої дати.

Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем (пункт 3 розділу І Правил постачання природного газу).

Спір у даній справі стосується фактичної поставки газу, яка відбулася на користь відповідача протягом квітня 2020 року.

Позивач стверджує, що за вказаний період він поставив відповідачу природний газ в обсязі 1,22184 тис. куб. м на загальну суму 6 965, 33 грн, про що склав акт №7-П та направив відповідачу примірник акта на підписання.

Чинне законодавство врегульовує порядок зміни постачальників газу споживачем, що не є побутовим у розділі IV Правил постачання природного газу. Зокрема:

- кожен споживач (у тому числі побутовий споживач) має право на вільний вибір постачальника шляхом укладення з ним договору постачання природного газу відповідно до умов та положень, передбачених цими Правилами (пункт 2);

- повідомлення споживачем діючого постачальника про намір змінити постачальника є пропозицією про розірвання договору постачання природного газу або його призупинення в частині постачання природного газу у певному розрахунковому періоді і повинно містити дату розірвання (призупинення) чинного договору постачання природного газу, яка визначається останнім календарним днем перед датою, з якої договір постачання природного газу з новим постачальником набере чинності. З метою забезпечення безперебійного постачання природного газу діючий постачальник поставляє природний газ споживачу до останнього дня терміну дії існуючого договору постачання природного газу відповідно до умов та положень, узгоджених у ньому, а договір постачання природного газу, укладений з новим постачальником, набирає чинності наступного дня після розірвання (призупинення) договору з діючим постачальником, але за умови, що у споживача не буде простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником (пункт 5);.

- фактичне постачання природного газу новим постачальником може починатись виключно з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів нового постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС (пункт 6);

- зміна постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється в порядку, визначеному главою 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, та з дотриманням вимог Закону України "Про ринок природного газу" (пункт 7).

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, постачальник має право визначити по споживачу в інформаційній платформі кінцеву дату постачання природного газу такому споживачу (з якої споживач буде виключений з Реєстру такого постачальника) та/або визначити періоди постачання природного газу такому споживачу. Інформаційна платформа повинна відображати по споживачу заброньовані постачальником (постачальниками) періоди постачання природного газу і дозволяти постачальнику реєструвати на інформаційній платформі період постачання природного газу відповідно до укладених зі споживачем договорів (додаткових угод), у тому числі без зазначення кінцевої дати.

Відповідно до пункту 3 розділу І Правил постачання природного газу, постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

При цьому, згідно з визначеннями пункту 5 розділу I Правил постачання природного газу, розрахунковий період це газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки;

Відповідно до Правил постачання природного газу саме на постачальника природного газу покладено обов`язок забезпечити своєчасну реєстрацію споживача в Реєстрі споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді (пункт 9 розділу II Правил постачання природного газу).

Позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів споживання відповідачем природного газу з ресурсів позивача у період квітня 2020 року, як і не підтверджено існування договірних відносин з позивачем у спірному періоді.

Доказів існування між позивачем і відповідачем договору постачання природного газу та наявності підтвердженого обсягу природного газу на квітень 2020 року для потреб споживача у матеріалах справи відсутні.

Посилання Позивача на те, що споживання газу визначається на підставі даних Оператора ГТС, які відображені на електронній IT-платформі SAP не беруться до уваги судом з наступних підстав.

Відповідно ч. 5 розділу І Правил, інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи. Відповідно і достовірність даних підтверджується саме Оператором ГТС. З даних з IT-платформи SAP за квітень 2020 року не вбачається, що вони надані Оператором ГТС оскільки зазначені дані з IT-платформи містять тільки підпис та печатку представника Позивача. Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 12 Правил за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи / Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Взаємовідносини між постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Оператором ГТС.

Позивач, всупереч наведеним нормам не надав суду доказів того, що між позивачем, як споживачем природного газу, та Оператором ГРМ/ГТС складався відповідний акт про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період (квітень 2020 року).

Відтак Позивач, не отримавши від споживача даних та/або даних Оператора ГТС про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період не мав права надавати споживачу примірник акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період.

Відтак, ТОВ "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" не довів підстави для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідач позов заперечив, зазначивши, що між позивачем та відповідачем договір природного газу у квітні 2020 року не укладався, а строк дії договору на постачання природного газу №195 від 01.03.2019 припинив свою дію 20.03.2020, а тому зобов`язання для сплати грошових коштів у відповідача не виникало, що нівелює факт виникнення чи наявності будь якої заборгованості, яка може бути стягнута в судовому порядку.

Також, відповідач не погоджується з вимогою про стягнення коштів, з тієї підстави, що позивачем її розмір розрахований із суми заборгованості, яка виникла поза умовами укладеного договору, так беручи до уваги мету, завдання та принципи публічних закупівель, вбачається що ціна договору є істотною умовою, відтак умови договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та внесення змін до договору поза межами переліку, передбаченими ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до ч. 1 ст. 37 цього Закону.

Зазначене кореспондується із вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України, за якими ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом.

Млинівська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, здійснює свою діяльність на підставі плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій протягом бюджетного періоду (бюджету).

Приписами ч. 4 ст. 48 БК України унормовано, що зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушення бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються. Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов`язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов`язань, у судовому порядку.

Казначейство здійснює реєстрацію та облік бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів у порядку, визначеному БК України та Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року №309 (далі - Порядок).

Органи казначейства не реєструють зобов`язання у разі відсутності у розпорядника бюджетних коштів бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом (п. 2.9. Порядку)

Враховуючи наведене, суд розглянувши позовні вимоги, вважає такі необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, а тому заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Правило ч. 1 ст. 74 ГПК України зобов`язує кожну сторону спору довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Насамперед сторона спору повинна надати належні докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Належність доказу не презюмується, а тягар доведення належності несе сторона спору, яка подає суду відповідний доказ. Саме сторона спору зобов`язана обґрунтувати, яка саме інформація у поданому доказі має доказове значення. Окрім того, правило ч. 1 ст. 77 ГПК України вимагає, щоб поданий стороною доказ як належний був ще й допустимим, тобто таким, що здатний підтвердити певні обставини.

Недоведеність позову є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні заявлених позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору згідно статті 129 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 квітня 2022 року.

Суддя А.М. Горплюк