ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2022 р. Справа № 910/14947/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Корсака В.А.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна Н"

про ухвалення додаткового рішення

у справі №910/14947/21 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна Н"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Седна Н" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" про стягнення заборгованості у розмірі 41187,20 у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №16/20-У від 01.06.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/14947/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна Н" задоволено повністю.

30.11.2021 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна Н" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн та 46,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (поштові витрати).

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/14947/21 вказану заяву задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн та 46,00 грн витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення додаткового рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він не отримав від позивача копію заяви про ухвалення додаткового рішення з доданими документами, а отже був позбавлений права подати відповідні заперечення щодо обсягу наданих послуг адвоката.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 апеляційну скаргу у справі №910/14947/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/14947/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Позивач у встановлений процесуальний строк не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1348/22 від 11.04.2022 у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/14947/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 апеляційну скаргу у справі №910/14947/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Корсак В.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи убачається, що 25.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Седна Н" та адвокатом Стеценком Ю.В. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого останній зобов`язався бути представником клієнта, зокрема, у господарських судах та надавати йому необхідну правову допомогу, а клієнт - оплатити адвокату винагороду за надану допомогу.

Також, 02.09.2021 між сторонами укладено додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги, умовами якої визначено вартість правової допомоги адвоката у господарській справі за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" про стягнення заборгованості за договором на виконання робіт та поставку матеріалів №16/20-У від 01.06.2020. Зокрема, за надану правову допомогу щодо формування правової позиції, підготовки позовної заяви, скарг, інших необхідних процесуальних документів передбачено винагороду адвоката у сумі 800,00 грн за 1 годину роботи.

26.11.2021 між адвокатом та клієнтом підписано акт приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт на загальну суму 3200,00 грн, який містить перелік наданих послуг, що включають:

- підготовку позовної заяви, направлення її копії відповідачу поштою (3 години);

- підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення, направлення її копії відповідачу (1 година).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Седна Н" сплатило на рахунок адвоката Стеценка Ю.В. 3200,00 грн грошових коштів за надані послуги, що підтверджується копією платіжного доручення №1321 від 13.10.2021.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Колегія суддів також зазначає, що у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Наданими позивачем доказами, а саме копіями договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2019, додаткової угоди від 02.09.2021, акту приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт, а також платіжного доручення №1321 від 13.10.2021 підтверджується надання позивачу професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції. Так, адвокатом витрачено 4 години часу на надання правової допомоги, що у грошову еквіваленті складає 3200,00 грн (800,00 грн за 1 годину робочого часу адвоката).

Як убачається з матеріалів справи, адвокатом Стеценком Ю.В., що представляє інтереси позивача на підставі довіреності від 26.11.2020, підготовлено та подано до суду позовну заяву, а також заяву про ухвалення додаткового рішення. Отже, фактично, надані адвокатом послуги клієнту відповідають тим, що зафіксовані в акті приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт, підписаного між адвокатом та позивачем.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись вказаними процесуальними приписами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково витрат, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням викладеного у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічний висновок наведений у додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №911/471/19).

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані при зверненні з апеляційною скаргою не надано суду будь-яких належних доказів або заперечень, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі. У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що відповідач не довів на підставі ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката щодо складності цієї справи.

Що ж стосується інших витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на направлення поштової кореспонденції, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З системного аналізу процесуального законодавства убачається, що будь-які дії учасника справи, пов`язані з її розглядом судом, у тому числі і надсилання процесуальних документів засобами поштового зв`язку є процесуальною дією у розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, а відтак і витрати, понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Отже, понесені позивачем витрати на відправку поштової кореспонденції (позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення) є такими, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а отже правомірно заявлені позивачем на підставі п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України.

На підтвердження понесення вказаних витрат у загальному розмірі 46,00 грн у матеріалах справи наявні описи вкладення у цінний лист та фіскальні чеки від 09.09.2021 та 26.11.2021.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він не отримав від позивача копію заяви про ухвалення додаткового рішення з доданими документами, а отже був позбавлений права подати відповідні заперечення щодо обсягу наданих послуг адвоката.

Разом з цим, апеляційний суд вказує на те, що заява про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами була надіслана Товариством з обмеженою відповідальністю "Седна Н" на адресу місцезнаходження відповідача (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 75-А, офіс 129). При цьому, обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу не ставиться в залежність від факту отримання/неотримання вказаної заяви відповідачем. Позивач належним чином дотримався вимог процесуального закону та у встановлений процесуальний строк подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, надіславши її копію іншій стороні на належну адресу. З урахуванням наведеного, вказані обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність застосування місцевим господарським судом приписів процесуального закону під час ухвалення додаткового рішення.

З огляду на усе вищезазначене, суд вважає необґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/14947/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом даної апеляційної скарги судом не здійснюється, оскільки відповідачем оскаржено додаткове рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Натомість, сплата судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Законом України «Про судовий збір» не передбачена.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/14947/21 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.А. Корсак

В.В.Андрієнко