РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.04.2022Справа № 910/21205/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко"

про стягнення 76 968,33 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 76 968,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №12515К від 23.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/21205/21, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Ухвала про відкриття провадження у справі №910/21205/21 від 24.12.2021 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана представником відповідача, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

13.01.2022 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аргон" (постачальник) укладено договір поставки №12515К, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі.

Відповідно до п. 2.2 договору, право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент приймання товару покупцем від постачальника. Підтвердженням приймання товару є підписання сторонами накладної та іншої обов`язкової та визначеної чинним законодавством України, товарно-супровідної та транспортно-супровідної документації на товар.

Згідно п. 5.11 договору, у разі відповідності поставки товару умовам цього договору покупець підписує видаткову та товарно-транспортну накладні на поставлений товар. Дата поставки товару повинна відповідати даті виписки видаткової накладної на товар.

Пунктом 8.1 договору встановлено, що покупець оплачує поставлений постачальником товар на свій вибір та в такі строки: по закінченню 75 календарних днів з дати поставки товару постачальником; по мірі реалізації товару кінцевому споживачу.

Договір набирає чинності з 23.04.2014 і діє до 31.12.2014 включно, а в частині невиконаних зобов`язань сторін, що виникли на момент дії даного договору - до їх повного виконання (п. 12.1 договору).

Відповідно до п. 12.4 договору, якщо за 1 місяць до закінчення терміну дії договору, визначеному у п. 12.1 договору, жодна із сторін не висловить в письмовій формі свій намір припинити дію договору, даний договір вважається продовженим на наступний рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не здійснив оплату поставленого позивачем товару у повному обсязі, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 72 755,10 грн. Окрім того, у зв`язку з простроченням відповідача позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 2 571,39 грн, 3% річних у розмірі 451,31 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 190,53 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що сума заборгованості за договором була частково погашена, а тому сума заборгованості є меншою, ніж заявлено позивачем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статей 692, 693 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження поставки товару відповідачу за договором позивач надав до суду в копіях видаткові накладні на загальну суму 72 755,10 грн: №АР0001584 від 02.07.2021 на суму 1 198,80 грн; №АР-0001596 від 05.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001599 від 05.07.2021 на суму 468,66 грн; №АР-0001600 від 05.07.2021 на суму 2 397,60 грн; №АР-0001608 від 06.07.2021 на суму 1 918,08 грн; №АР-0001607 від 06.07.2021 на суму 719,28 грн; №АР-0001609 від 06.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001610 від 06.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001627 від 07.07.2021 на суму 3 116,88 грн; №АР-0001628 від 07.07.2021 на суму 1 198,80 грн; №АР-0001630 від 07.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001629 від 07.07.2021 на суму 1 438,56 грн; №АР-0001632 від 07.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001635 від 08.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001638 від 08.07.2021 на суму 1 130,40 грн; №АР-0001637 від 08.07.2021 на суму 1 198,80 грн; №АР-0001646 від 08.07.2021 на суму 4 075,92 грн; №АР-0001641 від 08.07.2021 на суму 3 356,64 грн; №АР-0001647 від 08.07.2021 на суму 719,28 грн; №АР-0001649 від 08.07.2021 на суму 1 075,32 грн; №АР-0001648 від 08.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001650 від 08.07.2021 на суму 719,28 грн; №АР-0001663 від 09.07.2021 на суму 719,28 грн; №АР-0001665 від 09.07.2021 на суму 725,28 грн; №АР-0001667 від 09.07.2021 на суму 1 198,80 грн; №АР-0001680 від 14.07.2021 на суму 959,04 грн; №АР-0001682 від 14.07.2021 на суму 1 438,56 грн; №АР-0001708 від 16.07.2021 на суму 479,52 грн; №АР-0001726 від 16.07.2021 на суму 521,94 грн; №АР-0001744 від 21.07.2021 на суму 552,48 грн; №АР-0001745 від 21.07.2021 на суму 1 394,10 грн; №АР-0001746 від 21.07.2021 на суму 242,64 грн; №АР-0001765 від 23.07.2021 на суму 493,20 грн; №АР-0001772 від 26.07.2021 на суму 27 417,18 грн; №АР-0001780 від 26.07.2021 на суму 2 157,84 грн; №АР-0001785 від 28.07.2021 на суму 782,40 грн; №АР-0001794 від 29.07.2021 на суму 265,02 грн; №АР-0001835 від 04.08.2021 на суму 579,42 грн; №АР-0001837 від 04.08.2021 на суму 955,80 грн; №АР-0001830 від 05.08.2021 на суму 654,30 грн; №АР-0001884 від 12.08.2021 на суму 1 231,44 грн; №АР-0001903 від 13.08.2021 на суму 477,90 грн; №АР-0001902 від 13.08.2021 на суму 497,40 грн; №АР-0001942 від 19.08.2021 на суму 347,34 грн; №АР-0001988 від 27.08.2021 на суму 159,30 грн; №АР-0002033 від 02.09.2021 на суму 121,32 грн; №АР-0002171 від 24.09.2021 на суму 294,66 грн. Указані видаткові накладні оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Факт наявності заборгованості також підтверджується актом звірки розрахунків №27531 від 31.10.2021, який підписано представниками сторін та скріплено представниками контрагентів. Наявність заборгованості у розмірі, визначеному в акті звірки розрахунків №27531 станом на дату підписання акту відповідачем не заперечується.

Належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за спірним договором до матеріалів справи не додано.

Доводи відповідача щодо часткової оплати отриманого товару судом не приймаються, оскільки із долучених копій платіжних доручень вбачається, що указані платежі були сплачені на виконання договору №14663К від 30.12.2016, у той час як предметом спору є стягнення заборгованості за договором №12515К від 23.04.2014.

За наведених обставин суд зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не здійснив оплату товару у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 72 755,10 грн, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Позивач також заявив до стягнення пеню за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 2 571,39 грн.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 10.1 договору, у разі порушення стороною договору строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення виконання, нараховану на суму грошового зобов`язання, за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 2 567,83 грн, у зв`язку з неправильним арифметичним обчисленням суми пені.

Окрім того, позивач заявив до стягнення 1 190,53 грн інфляційних втрат та 451,31 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму 450,68 грн (у зв`язку із неправильним арифметичним обчисленням), а вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" (03039, м. Київ, пр-т Науки, буд. 8, код ЄДРПОУ - 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргон" (54001, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 16, код ЄДРПОУ - 38934451) 72 755 (сімдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн 10 коп. - суми основного боргу, 2 567 (дві тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн 83 коп. - пені, 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн 53 коп. - інфляційних втрат, 450 (чотириста п`ятдесят) грн 68 коп. - 3% річних та 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 96 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12.04.2022.

Суддя Т.Ю. Трофименко