ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2645/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви, м. Одеса, суддя Бездоля Д.О., повний текст ухвали складено та підписано 10.01.2022 року

у справі №916/2645/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Одеса

до відповідача Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м.Київ

про визнання договору або його окремих пунктів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ, в якому просив визнати недійсним укладений між позивачем та відповідачем договір №ПР-02/03/14 від 19.03.2014 року в цілому або визнати недійсними його окремі положення, а саме: пункти 2.5; 3.1.3; 3.1.5; 3.1.7; 3.1.8; 3.1.12; 3.2.4; 3.3.5; 3.4.2; 3.4.3; 3.4.4; 4.1; 4.2.3; 4.4.; 4.5; 4.5.1; 4.5.2; 4.6 вказаного договору; вирішити питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат по справі.

Позовні вимоги позивача полягають у визнанні недійсним договору про надання послуг в галузі авторського права та суміжних прав та обґрунтовані невідповідністю оспорюваного договору про надання послуг у галузі авторського права та суміжних прав №ПР-02/03/14 від 19.03.2014 року вимогам чинного законодавства та несправедливістю його умов, зокрема, визначених у прохальній частині позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року у справі №916/2645/21 (суддя Бездоля Д.О.) позовну заяву ОСОБА_1 , м.Одеса до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ про визнання договору або його окремих пунктів недійсними та додані до неї документи повернуто позивачу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем, всупереч вимог ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, у визначений судом строк, який є максимально допустимим, не усунуто недоліки позовної заяви, а саме: не надано письмових відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що на думку суду є підставою для повернення позовної заяви у порядку, визначеному ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , м.Одеса з ухвалою суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року у справі №916/2645/21 про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник, погоджуючись з тим, що копiя ухвали про залишення позовної заяви без руху вiд 20.12.2021 року була йому вiдправлена засобом електронного зв`язку, який він вказав у позовній заяві, зазначив, що отримав її лише 06.01.2022 року та на виконання цієї ухвали подав до суду заяву про усунення недолiкiв позовної заяви 11.01.2022 року.

Позивач зазначив, що у повній мірі не усвідомлював наслідків, які можуть статися, коли останній зазначав електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 як офіційну, хоча вона не є такою. При цьому, скаржник зауважив, що в момент подання позовної заяви припускав про те, що зазначаючи прохання відправляти йому копії судових документiв на електронну адресу, він лише зможе отримати додатковий iнструмент для завчасного ознайомлення зi змiстом процесуальних документів, який не вплине на перебiг процесуальних строків. Проте, на думку позивача, обов`язком суду також було перевірити чи була належним чином вказана позивачем електронна адреса саме офіційною електронною адресою останнього.

Скаржник зазначив, що Електронний кабінет у ЄСІТС зареєстрував лише 12.01.2022 року, в якому вказана інша електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніж та, яка вказана у позовній заяві, та яка, на його думку з 12.01.2022 року є офіційною.

Посилаючись на низку об`єктивних та суб`єктивних обставин пропуску строку на усунення недоліків позовної заяви, скаржник зазначив, що він не був повідомлений та не отримував копії процесуальних документів належним чином, як того вимагає чинне процесуальне законодавство України, з огляду на що наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про повернення позивачу позовної заяви без розгляду та направлення такої позовної заяви до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви у справі №916/2645/21, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм правом згідно ч.1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Приписи ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України визначають, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 34 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на викладене вище, судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку апеляційна скарга ОСОБА_1 , м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви у справі №916/2645/21 має розглядатися у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Оскільки строки розгляду даної апеляційної скарги є скороченими і закінчилися до введення в державі воєнного стану, судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу, оскільки всі її учасники були повідомлені належним чином до 24 лютого 2022 року, будь-яких заяв або заперечень щодо неможливості її розгляду до суду не надходило у встановлені судом строки.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржувану у справі ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду матеріалів оскарження ухвали, правових норм, які підлягають застосуванню, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , м. Одеса потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви без розгляду у справі №916/2645/21, потребує скасування з передачею позовної заяви на розгляд Господарському суду Одеської області зі стадії відкриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ, в якому просив визнати недійсним укладений між позивачем та відповідачем договір №ПР-02/03/14 від 19.03.2014 року в цілому або визнати недійсними його окремі положення, а саме: пункти 2.5; 3.1.3; 3.1.5; 3.1.7; 3.1.8; 3.1.12; 3.2.4; 3.3.5; 3.4.2; 3.4.3; 3.4.4; 4.1; 4.2.3; 4.4.; 4.5; 4.5.1; 4.5.2; 4.6 вказаного договору; вирішити питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат по справі.

Позовні вимоги ґрунтуються на таких обставинах:

- Вiдповiдно до ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України позивач звернувся до Господарського суду Одеської областi за судовим захистом немайнових прав щодо визнання недiйсним договору або окремих його положень, який був укладений мiж суб`єктами господарювання та мiсцем виконання якого є Одеська область. Спiр стосується того часу (у межах строку позовної давностi), коли позивач був зареєстрований, як фiзична особа-пiдприємець, та укладений договiр був чинним;

- Позивач зазначив, що 19.03.2014 року мiж позивачем i вiдповiдачем був укладений договiр, який за своїм змістом є монопольним комерцiйним агентським договором. Вiдповiдно до Додаткової угоди №5 вiд 30.05.2018 року до нього, термiн дiї договору сплинув 01.09. 2018 року. Договiр регулював правовiдносини мiж сторонами щодо надання позивачем послуг по виявленню користувачiв музичних творiв та укладанню лiцензiйних договорiв мiж ними та вiдповiдачем в межах території, визначеної в договорi. За договором, позивач був зобов`язаний здiйснювати супроводження укладених за його посередництвом лiцензiйних договорiв, виявляти незаконне використання музичних творів, здійснювати фiксацiю та вживати заходiв для усунення таких порушень;

- Як наголошує позивач, вказаний договір було укладено за проформою, наданою вiдповiдачем, яка виявилася настiльки заплутаною, що одразу не надало змоги позивачу зрозумiти яким чином вiдповiдач зможе у подальшому уникнути зобов`язань та вiдповiдальностi стосовно виплати грошової винагороди за наданi послуги. Уci пропозиції позивача щодо виправлення проформи договору до його укладання були категорично вiдхиленi вiдповiдачем. Враховуючи вiдсутнiсть будь-яких доходів та скрутне фiнансове становище позивача на той час, у нього не було iншого вибору, як пiдписати запропонований вiдповiдачем договiр без внесення будь-яких змiн до його змiсту;

- В подальшому, на переконання позивача, як з`ясувалося, коли мiж позивачем та вiдповiдачем виник спiр щодо виплати винагороди, вiдповiдач мав змогу не виплачувати винагороду за надані позивачем послуги не підписавши акт прийому-передачi послуг, оскільки за умовами договору пiдставою для виплати винагороди є обов`язкове пiдписання Акту прийому-передачi послуг обома сторонами;

- Зазначаючи про некоректність та незаконність пунктів спірного договору 2.5; 3.1.3; 3.1.5; 3.1.7; 3.1.8; 3.1.12; 3.2.4; 3.3.5; 3.4.2; 3.4.3; 3.4.4; 4.1; 4.2.3; 4.4.; 4.5; 4.5.1; 4.5.2; 4.6, позивач вказав, що умовами спірного договору не було передбачено зобов`язань відповідача щодо підписання акту прийому-передачі послуг та його відповідальності за безпідставну відмову підписати такий акт, що мало б бути істотною умовою такого договору.

На підтвердження своєї правової позиції, позивачем до позовної заяви було додано копії наступних документів:

- договору № ПР-02/03/14 вiд 19.03.2014 року;

- додаткової угоди №5 вiд 30.05.2018 року до Договору № ПР-02/03/14;

- вiдомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

- вiдомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ.

Інших письмових доказів матеріали справи не містять.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 року у справі №916/2645/21 позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 від 30.08.2021 року вх. №2735/21 було залишено без руху з мотивів відсутності в тексті позовної заяви посилання щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви, та відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Оскаржуваною Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року у справі №916/2645/21 (суддя Бездоля Д.О.) позовну заяву ОСОБА_1 , м.Одеса до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ про визнання договору або його окремих пунктів недійсними, та додані до неї документи повернуто позивачу без розгляду, з підстав відсутності усунення недоліків, визначених ухвалою суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, незгода з якою стала підставою для звернення ОСОБА_1 , м. Одеса з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 1-3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При цьому, п. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги саме до позовної заяви, відповідно до яких, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Приписами ст. 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду. Разом з тим, ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у вигляді повернення позовної заяви без розгляду, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена до апеляційного суду, а разом із постановою апеляційного суду, прийнятою за результатами її апеляційного перегляду, - і до суду касаційної інстанції.

Як встановлено колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, у серпні 2021 року ОСОБА_1 , м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ про визнання договору або його окремих пунктів недійсними. При цьому, у вступній частині вказаної позовної заяви позивачем зазначено, як вказано самим позивачем, офіційну електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 року у справі №916/2645/21, зокрема, позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 від 30.08.2021 року вх. №2735/21 було залишено без руху з мотивів відсутності в тексті позовної заяви посилання щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви, та відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Цю ухвалу позивачу направлено судом першої інстанції на вказану у позовній заяві електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить довідка Господарського суду Одеської області про доставку електронного листа, наявна в матеріалах справи, з якої вбачається, що документ доставлено до електронної скриньки 20.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року у справі №916/2645/21 (суддя Бездоля Д.О.) позовну заяву ОСОБА_1 , м.Одеса до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ про визнання договору або його окремих пунктів недійсними та додані до неї документи повернуто позивачу без розгляду.

У вказаній вище ухвалі суд першої інстанції зазначив, що недоліки позовної заяви позивач мав усунути у строк до 31.12.2021 року включно, проте станом на 10.01.2022 року недоліки позовної заяви ОСОБА_1 не усунуті, будь-які документи від позивача до суду не надійшли, у зв`язку із чим така позовна заява у відповідності до вимог ст. 174 Господарського процесуального кодексу України підлягає поверненню позивачу без розгляду. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що вказана вище ухвала про залишення позовної заяви без руху була направлена на офіційну електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлена 20.12.2021 року.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції про повернення його позовної заяви без розгляду, тому звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви у справі №916/2645/21.

Переглядаючи матеріали оскарження ухвали місцевого господарського суду про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до норм ст.174 Господарського процесуального кодексу України з моменту постановлення судом першої інстанції ухвали від 20.12.2021 року у справі №916/2645/21 про залишення позовної заяви без руху у позивача виникло право на подання заяви про усунення недоліків такої позовної заяви у строк, визначений судом в ухвалі, тобто протягом 10 днів з моменту її отримання.

Зважаючи на встановлені апеляційним судом обставини, ухвалу про залишення позовної заяви без руху позивачу судом першої інстанції було направлено на вказану позивачем електронну адресу, зазначену вище та доставлено 20.12.2021 року, та, як вірно зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі, строк на усунення недоліків позовної заяви сплив 31.12.2021 року, у зв`язку із чим, оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року у справі №916/2645/21 позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто.

Проте, колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, вважає його передчасним з огляду на таке.

Так, в Україні діє Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС), яка забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні після прийняття нових процесуальних кодексів 2017 року.

Отже, позивач мав можливість надіслати до суду у встановлений ухвалою про залишення позовної заяви без руху строк, через портал "Електронний суд" з використанням кваліфікованого електронного підпису заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Проте, колегія суддів зазначає, що позивач у той же час не був позбавлений можливості щодо направлення до суду першої інстанції заяви про усунення недоліків позовної заяви поштовим зв`язком.

Правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг регулюються Законом України «Про поштовий зв`язок», яким, зокрема, визначено, що поштовий зв`язок це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними врегульовані Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 05.03.2009 №270.

Відповідно до приписів пункту 2 цих Правил, під простим поштовим відправленням слід розуміти поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.

У пункті 3 Наказу №958 визначено, що місцева письмова кореспонденція (листи, картки, бандеролі, секограми) - письмова кореспонденція, що пересилається у межах населеного пункту, а в сільській місцевості - у межах території, яка обслуговується одним об`єктом поштового зв`язку; нормативний строк пересилання простих листів та поштових карток - час, установлений для пересилання простих листів та поштових карток з часу останнього виймання з поштових скриньок до часу вкладання до абонентської поштової скриньки одержувача.

Відповідно до розділу ІІ Наказу №958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) для місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання, а 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Таким чином для пересилання простої кореспонденції у межах одного населеного пункту законодавцем встановлено 2 дні не враховуючи дня опускання простого листа до поштової скриньки, а також вихідних чи святкових днів, якщо такі припадають у цей період.

Отже, навіть якщо припустити, що позивач, міг скористатися правом на усунення недоліків в строк до 31.12.2021 року, з урахуванням строків пересилання простої письмової кореспонденції, враховуючи день опускання простого листа, вихідні та святкові дні, день виїмки кореспонденції, період з 31.12.2021 року по 10.01.2022 року, який визначений судом першої інстанції як такий, що вже був пропущений для реалізації позивача права на подання заяви про усунення недоліків, є недостатнім для вирішення судом питання про повернення позовної заяви позивачу.

Колегія суддів зазначає, що реалізація особою права на подання позову до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку) захисту порушених прав, яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту позовної заяви, документів, які додаються до неї, недотримання яких має негативні наслідки для позивача, зокрема, передбачені ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Вказане відповідає гарантованому принципу доступу до правосуддя та узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому запровадження із прийняттям нової редакції Господарського процесуального кодексу України інституту представництва в судах виключно адвокатами є заходом покликаним на забезпечення ефективного захисту прав та інтересів осіб упродовж розумного строку і дотриманням процедур визначених процесуальним законодавством.

Тобто, норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду так і учасників справи. Дане покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи один до одного так і до суду. Крім того, означена концепція направлена на уникнення можливості сторонам зловживання наданими їм процесуальними правами.

Проте, колегія суддів наголошує, що право на доступ до суду має бути ефективним та при застосуванні судом процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі № 904/4845/21.

Але у даному випадку, колегія суддів зауважує, що з огляду на встановлені обставини, підставою для повернення позовної заяви за визначених ст. 174 Господарського процесуального кодексу України умов, можуть бути лише достеменно встановлені судом обставини щодо наявності у особи реальної можливості для використання наданих їй процесуальним законом прав на усунення недоліків позовної заяви.

Отже, за обставин, при яких у місцевого господарського суду були відсутні підстави вважати, що строк на усунення недоліків позовної заяви особою сплив, суд не мав права повертати таку заяву без розгляду на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України, не надавши заявнику можливості усунути допущені ним недоліки позовної заяви у розумний строк та не встановивши із достовірністю, що у позивача наявна реальна можливість на усунення недоліків позовної заяви поданої ним до суду шляхом її надіслання на портал «Електронний суд» або простим поштовим відправленням.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково зробив висновок, що ухвала про залишення позову без руху була направлена ним на офіційну електронну адресу, тоді як доказів цього матеріали позовної заяви не містять, а вказана судом адреса була зазначена позивачем в позовній заяві як один із засобів зв`язку.

Відтак, зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів зазначає, що висновки місцевого господарського суду щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 є передчасними.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі Beellet v. France Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 6 § Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, повернення позовної заяви через ненадання заявником у недостатній час заяви про усунення недоліків позовної заяви, у розумінні сталої практики Європейського суду є створенням перешкод, що обмежують заявника у справі на справедливий суд, яке передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, визначені позивачем, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року у справі №916/2645/21 про повернення позовної заяви, при цьому висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , м. Одеса на підставі ч. 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України є передчасним та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із ч.3 ст.271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , м. Одеса потребує задоволення, а оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви у справі №916/2645/21 прийнята передчасно та потребує скасування із передачею матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 , м. Одеса на розгляд Господарському суду Одеської області зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви у справі №916/2645/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 року про повернення позовної заяви у справі №916/2645/21 скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , м. Одеса від 31.08.2021 року вх. №2735/21 передати на розгляд Господарському суду Одеської області зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош