ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 Справа № 914/3044/21

За позовом: Фізичної особи - підприємця Войтини Ярослава Степановича, м.Львів

до відповідача: Самбірського комунального підприємства «Об`єднане», м. Самбір

про: стягнення неустойки 2 400 000, 00 грн

та за зустрічним позовом: Самбірського комунального підприємства «Об`єднане», м. Самбір

до відповідача за зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця Войтини Ярослава Степановича, м. Львів

про: визнання недійсним Договору оренди транспортного засобу (спецтехніки) від 10.01.2020 року

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кравчук І.В.

Представники учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Малишак А.С. - представник;

від відповідача за первісним позовом (позивача за первісним позовом): Лихва Н.Д. - представник.

Хід розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Войтини Ярослава Степановича до Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» про стягнення неустойки 2 400 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі № 914/3044/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 08.11.2021.

08.11.2021 канцелярією Господарського суду Львівської області зареєстровано зустрічну позовну заяву у справі №914/3044/21 Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» до відповідача за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Войтини Ярослава Степановича про визнання недійсним договору.

В судове засідання 08.11.2021 представник відповідача не з`явився, тому суд відклав підготовче судове засідання на 29.11.2021.

Ухвалою суду від 10.11.2021 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» до відповідача за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Войтини Ярослава Степановича про визнання недійсним Договору оренди транспортного засобу (спецтехніки) від 10.01.2020 року.

На електрону адресу Господарського суду Львівської області 24.11.2021 (Вх. №28161/21) від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

Відзив на зустрічну позовну заяву долучено до матеріалів справи.

Через канцелярію Господарського суду Львівської області 29.11.2021 (Вх.№ 28598/21) представник відповідача за первісним позовом подав клопотання, в якому просить суд долучити до матеріалів справи реєстр договорів укладених в 2020 році.

Клопотання судом задоволено.

Ухвалою суду від 29.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №914/3044/21 на 30 днів з 12.12.2021 та відкладено підготовче судове засідання на 10.01.2022 р.

Ухвалою суду від 10.01.2022 закрито підготовче провадження у справі №914/3061/21, розгляд справи №914/3044/21 по суті призначено на 31.01.2022.

У судове засіданні 31.01.2022 сторони не з`явились, суд відклав розгляд справи по суті на 14.02.2022.

В судовому засіданні 14.02.2022 оголошено перерву до 21.02.2022.

Ухвалою суду від 21.02.2022 розгляд справи по суті відкладено на 28.02.2022.

Ухвалою суду від 28.02.2022 розгляд справи по суті відкладено на 28.03.2022.

В судове засідання 28.03.2022 року представник позивача за первісним позовом з`явився. Позовні вимоги за первісним позовом підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги заперечив повністю.

В судове засідання 28.03.2022 року представник відповідача за первісним позовом з`явився. Проти задоволення первісних позовних вимог заперечив повністю, зустрічні позовні вимоги підтримав повністю.

У судовому засіданні 28.03.2022 року, суд, заслухавши виступи представників учасників справи у судових дебатах, за наслідками розгляду справи по суті, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Зміст та підстави вимог та заперечень позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом).

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом вказує, що на виконання умов Договору оренди транспортного засобу б/н від 10.01.2020, передав у строкове оплатне користування (експлуатацію) транспортний засіб відповідачу за первісним позовом, що підтверджується двостороннім актом приймання - передачі об`єкта оренди від 10.01.2020 року. Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідний Договір припинив свою дію 01.07.2020 року (п. 2.1. Договору), однак Відповідач за первісним позовом свого обов`язку щодо повернення об`єкту оренди не виконав, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення 2 400 000, 00 грн неустойки за час прострочення виконання зобов`язання.

Щодо зустрічних позовних вимог, позивач за первісним позовом заперечив повністю, з наступних підстав.

По-перше, як вказує у відзиві на зустрічну позовну заяву позивач за первісним позовом, що договір оренди на який посилається відповідач за первісним позовом №168/09-19 від 02.09.2019 року припинив свою дію, оскільки сторони уклали новий договір оренди б/н від 10.01.2020.

По-друге, позивач за первісним позовом вказує, що Господарським судом Львівської області вже розглядався спір, щодо несплати орендної плати відповідачем за первісним позовом за договором №168/09-19 від 02.09.2019 та договором б/н від 10.01.2020 у справі 914/2293/20. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.11.2020 у справі 914/2293/20 затверджено мирову угоду, в якій Сторони визнають, що розмір заборгованості Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» перед Фізичною особою - підприємцем Войтиною Ярославом Степановичом за Договором оренди №168/09-19 від 02.09.2019 року та Договором оренди транспортного засобу (спецтехніки) від 10.01.2020 року становить 950 000,00 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч) грн, чим, як зазначає позивач за первісним позовом сторонами фактично визнано факт укладення договору б/н від 10.01.2020

По-третє, позивач за первісним позовом зазначає, шо твердження відповідача за первісним позовом про те, що договір оренди №168/09-19 від 02.09.2019 фактично є попереднім договором до договору б/н від 10.01.2020 є необгрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки договір оренди №168/09-19 від 02.09.2019 по суті є звичайним договором оренди майна і породжує обумовлені ним цивільні права та обов`язки.

Позивач за первісним позовом також вказує, що умовами договору б/н від 10.01.2020 передбачено, що обов`язок щодо повернення об`єкта оренди після закінчення строку дії договору покладається на орендаря, тому твердження наведені у зустрічній позовній заяві, щодо повернення об`єкта оренди не заслуговують на увагу.

Зміст та підстави вимог та заперечень відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

В зустрічній позовній заяві Самбірське комунальне підприємство «Об`єднане» посилається на умови договору № 168/09-19, який укладено у вересні 2019 року між Сторонами спору на строк до 31.12.2019 року але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що ні Орендодавець, ні Орендар не заявили і в подальшому не заявляли про припинення чи зміну Договору № 168/09-19 від 02.09.2019, тому Самбірське комунальне підприємство «Об`єднане» і надалі використовував об`єкт оренди на аналогічних умовах, згідно Договору № 168/09-19 від 02.09.2019, Орендодавець - не заперечував, тому Позивач за зустрічним позовом вважає такий договір пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах.

Оспорюваний договір від 10.01.2020 істотно відрізнявся від Договору №168/09-19 від 02.09.2019 і був складений Орендодавцем в односторонньому порядку без попередніх погоджень із Орендарем. При укладені договору від 10.01.2020 ОСОБА_2 не перебував на посаді директора СКП «Об`єднане», а виконував обов`язки директора СКП «Об`єднане» на підставі Розпорядження Самбірського міського голови № 121-ос від 25.10.2019 «Про покладення обов`язків на ОСОБА_2», - згідно якого на ОСОБА_2 були покладені обов`язки директора СКП «Об`єднане». При укладенні Договору №168/09-19 від 02.09.2019 - ОСОБА_2 був на посаді директора СКП «Об`єднане» на підставі розпорядження Самбірського міського голови № 149-ос від 25.10.2018 на строк до 25.10.2019 включно.

Також Позивач за зустрічним позовом зазначає, що використання факсиміле при укладенні договору взагалі не зазначено в оскаржуваному Договорі 2020, а такий скріплений саме факсимільними відображеннями підписів Сторін договору.

Орендодавець в порушення умов, передбачених п.5.4 Договору №168/09-19 від 02.09.2019 р., не звертаючись про внесення змін та доповнень до цього існуючого Договору, в порушення вимог чинного законодавства та Договору, в односторонньому порядку безпідставно припинив дію Договору №168/09-19 від 02.09.2019 та замінив на Договір оренди транспортного засобу (спецтехніки) № б/н від 10.01.2020 - який прийнятий з порушенням чинного законодавства, без урахування волевиявлення другої сторони договору, відповідальність (розділ 7) передбачена виключно для Орендаря - пеня у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, штрафи у розмірі 100%, за порушення строку повернення - неустойка у подвійному розмірі тощо - без дотримання процедури, передбаченої Законом України «Про публічні закупівлі» для комунальних підприємств, заснованих органом місцевого самоврядування на комунальній власності територіальної громади.

Позивач за зустрічним позовом також стверджує, що оскаржуваний Договір від 10.01.2020 зі строком дії до 01.07.2020, був поданий в Самбірське комунальне підприємство «Об`єднане» 24.07.2020 і зареєстрований 24.07.2020 р. за №159/20-5/04, орендар не мав реальної можливості повернути Об`єкт оренди 01.07.2020 року не лише через те, що сам Договір був поданий 02.07.2020 року, а й через те, що п.4.5 Договору було передбачено, що Об`єкт оренди Орендар повинен повернути до місця, обумовленого Орендодавцем. Вперше Орендодавець обумовив таке місце повернення Об`єкту оренди через 3 місяці і 28 днів після закінчення дії оскаржуваного Договору від 10.01.2020 у своїй вимозі про повернення об`єкта оренди від 23.10.2020 р., отриманого Орендарем 28.10.2020, що суперечить правовим наслідкам, передбачених ст. 764 ЦК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Фізичною особою - підприємцем Войтиною Ярославом Степановича (Позивач за первісним позовом, орендодавець) та Самбірським комунальним підприємством «Об`єднане» (Відповідач за первісним позовом, орендар) 10.01.2020 укладено договір оренди транспортного засобу ( спецтехніки), згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове оплатне користування (експлуатацію) транспортний засіб (спецтехніку) з такими характеристиками: вид - фронтальний навантажувач; марка (модель) - «МУМС-11»; виробник - СРСР; реєстраційний номер - НОМЕР_1 ; колір - оранжевий; рік випуску - 1990р.; ідент. №727; номер двигуна - НОМЕР_2 ; опис технічного стану транспортного засобу: придатний до використання, технічно справний; недоліки: відсутні; оціночна вартість Об`єкта оренди з урахуванням індексації: 500 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1.3 Договору об`єкт оренди передається в комплекті, специфікація комплекту і його стан на момент передачі зазначені в Акті приймання-передачі Об`єкта оренди. Цільове використання Об`єкта оренди - навантажувальні та розвантажувальні роботи.

Згідно з п. 2.1 Договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 01 липня 2020 року та до повного виконання сторонами власних зобов`язань.

В матеріалах справи міститься акт - приймання передачі об`єкта оренди в користування від 10.01.2020 згідно з яким Фізична особа-підприємцем Войтина Ярослав Степанович передав Самбірському комунальному підприємству «Об`єднане» об`єкт оренди з такими характеристиками: вид - фронтальний навантажувач; марка (модель) - «МУМС-11»; виробник - СРСР; реєстраційний номер - НОМЕР_1; колір - оранжевий; рік випуску - 1990р.; ідент. №727; номер двигуна - НОМЕР_2 ; опис технічного стану транспортного засобу: придатний до використання, технічно справний; недоліки: відсутні; оціночна вартість Об`єкта оренди з урахуванням індексації: 500 000 грн. 00 коп. Відповідний акт - приймання передачі підписаний сторонами.

Відповідно до п. 4.3 Договору Орендар зобов`язаний в останній день строку цього договору повернути Орендодавцю Об`єкт оренди у стані не гіршому, ніж на момент прийняття його Орендарем з урахуванням нормального зносу, за Актом приймання-передачі (повернення) Об`єкта оренди.

Об`єкт оренди відповідач за первісним позовом не повернув, у зв`язку з чим, 23.10.2020 року на адресу відповідача за первісним позовом було скеровано вимогу №23-09/20 про повернення об`єкта оренди, в якій позивач за первісним позовом вимагає невідкладно після отримання відповідної вимоги повернути об`єкт оренди. Позивач за первісним позовом 01.07.2021 повторно звернувся з вимогою № 01/07/21, в якій також вимагав невідкладно повернути об`єкт оренди. Відповіді на вимоги відповідач за первісним позовом не надав.

Відповідно до п. 7.5 Договору передбачено, що за порушення строку повернення Об`єкта оренди Орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної плати за користування Об`єктом оренди за час прострочення.

ОЦІНКА СУДУ ПЕРВІСНИХ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Між Фізичною особою - підприємцем Войтиною Ярославом Степановича (Позивач за первісним позовом, орендодавець) та Самбірським комунальним підприємством «Об`єднане» (Відповідач за первісним позовом, орендар) 10.01.2020 укладено договір оренди транспортного засобу ( спецтехніки), згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове оплатне користування (експлуатацію) транспортний засіб (спецтехніку) з такими характеристиками: вид - фронтальний навантажувач; марка (модель) - «МУМС-11»; виробник - СРСР; реєстраційний номер - НОМЕР_1 ; колір - оранжевий; рік випуску - 1990р.; ідент. №727; номер двигуна - НОМЕР_2 ; опис технічного стану транспортного засобу: придатний до використання, технічно справний; недоліки: відсутні; оціночна вартість Об`єкта оренди з урахуванням індексації: 500 000 грн. 00 коп.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.1 Договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 01 липня 2020 року та до повного виконання сторонами власних зобов`язань.

Відповідно до п. 4.3 Договору Орендар зобов`язаний в останній день строку цього договору повернути Орендодавцю Об`єкт оренди у стані не гіршому, ніж на момент прийняття його Орендарем з урахуванням нормального зносу, за Актом приймання-передачі (повернення) Об`єкта оренди.

Згідно з ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також визначені у ст. 764 ЦК України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Норма ст. 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Наведена норма Закону визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді" і у такому випадку договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як встановлено судом, на момент закінчення Договору, Відповідач за первісним позовом об`єкт оренди не повернув, а Позивач за первісним позовом протягом місяця після закінчення такого не звертався з заявою про припинення чи зміну умов, а тому суд вважає, що Договір оренди транспортного засобу від 10.01.2020 укладений між Фізичною особою - підприємцем Войтиною Ярославом Степановича та Самбірським комунальним підприємством «Об`єднане» поновлений на той самий строк.

Як вбачається із змісту пункту 12.5. Договору, сторони визначили і погодили право Орендодавця на одностороннє розірвання цього Договору, письмово попередивши про це Орендаря за 5 календарних днів.

Отже, за взаємним волевиявленням, сторони у названому пункті визначили певний порядок припинення Договору, а саме, на підставі повідомлення Орендодавця.

У ч. 3 ст. 291 ГК України передбачено можливість розірвання договору оренди у порядку встановленому ст. 188 Господарського кодексу України, яка дає можливість сторонам розірвати договір в односторонньому порядку за умови якщо це передбачено договором.

Стаття 291 Господарського кодексу України не містить жодної заборони сторонам за взаємною згодою визначити такий порядок припинення договору і не встановлює, що така умова договору є нікчемною або недопустимою. А як вже зазначалося ч. 3 ст.6 ЦК України передбачає право сторін в договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Не можуть сторони відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це.

Проте, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно із ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які с обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір с обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 180 ГК України також визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті. що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 ст. 291 ГК України містить заборону односторонньої відмови від договору оренди, підчас того, що ч. 3 визначено, що договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

В свою чергу ч. 1 ст. 188 ГК України, встановлює, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до положень ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, сторони врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили підстави та порядок припинення дії цього договору, що не суперечить вимогам статей 6, 525, 598, 627, 651 ЦК України та статей 188, 291 ГК України (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №922/3248/18).

Двадцять третього жовтня 2020 року позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом було скеровано вимогу №23-09/20 з проєктом Акта приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди, в якій позивач за первісним позовом вимагав невідкладно після отримання такої повернути об`єкт оренди.

Cудом враховується правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03.04.2020р. у справі №916/1666/18, згідно з яким оскільки законодавством не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. При цьому істотне значення у такому випадку має факт направлення відповідного повідомлення в межах певного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково має бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.

Як встановлено судом, з вимоги позивача за первісним позовом №23-09/20 від 23.10.2020 чітко вбачається, що орендодавець не бажає продовжувати з орендарем відповідний договір оренди, та належним чином повідомив про це відповідача за первісним позовом.

Як вказує відповідач за первісним позовом у зустрічний позовній заяві вимогу №23-09/20 від 23.10.2020 отримав 28.10.2020.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується обставина, що позивач відповідно до вимог законодавства та положень договору належним чином повідомив відповідача про припинення договору та відмову від продовження його дії, суд дійшов висновку, що укладений 10.01.2020 між Фізичною особою - підприємцем Войтиною Ярославом Степановича та Самбірським комунальним підприємством «Об`єднане» договір про надання в оренду транспортного засобу ( спецтехніки) є припиненим з 02.11.2020.

Відповідач за первісним позовом свого обов`язку щодо повернення об`єкта оренди не виконав, фронтальний навантажувач марки - «МУМС-11» позивачу за первісним позовом не повернув.

Згідно з положеннями ч. 2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з п 7.5 Договору за порушення строку повернення Об`єкта оренди Орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної плати за користування Об`єктом оренди за час прострочення.

Сторони домовились, що розмір щотижневої орендної плати визначатиметься як сума усіх годин експлуатації Об`єкту оренди за один календарний тиждень його фактичного перебування в користуванні Орендаря та становитиме тверду суму у розмірі 20 000.00 грн ( п. 3.1. Договору).

Оскільки Відповідач за первісним позовом у визначений термін не виконав обов`язку щодо повернення орендованого майна за актом приймання-передачі, а також не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що зумовлюють наявність правових підстав для нарахування відповідачу неустойки у розмірі подвійної плати за час прострочення повернення орендованого майна після закінчення договору оренди.

Позивач за первісним позовом у позовній заяві просить стягнути з Відповідача за первісним позовом неустойку у розмірі 2 400 000, 00 грн за період з 01.07.2020 по 01.10.2021, однак як вже встановлено судом, договір було розірвано 02.11.2020, тому суд перерахувавши неустойку у розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди, зазначає що за період з 03.11.2020 по 01.10.2021 до стягнення підлягає 1 897 142,84 грн.

ОЦІНКА СУДУ ЗУСТРІЧНИХ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

В зустрічній позовній заяві Самбірське комунальне підприємство «Об`єднане» посилається на умови договору № 168/09-19, який укладено у вересні 2019 року між сторонами спору на строк до 31.12.2019. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що договір № 168/09-19 є чинним, а оспорюваний договір б/н від 10.01.2020 просить визнати недійним.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд звертає увагу, що предметом первісного позову є стягнення з Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» неустойки в сумі 2 400 000,00 грн за Договором оренди б/н від 10.01.2020.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.11.2020 у справі №914/2293/20 за позовом Фізичної особи - підприємця Войтини Ярослава Степановича до Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» затверджено мирову угоду в якій Сторони визнають, що розмір заборгованості Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» перед Фізичною особою - підприємцем Войтиною Ярославом Степановичом за Договором оренди №168/09-19 від 02.09.2019 року та оспорюваним договором оренди транспортного засобу (спецтехніки) б/н від 10.01.2020 року становить 950 000,00 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч) грн. Ухвала Господарського суду Львівської області від 18.11.2020 у справі №914/2293/20 набрала законної сили.

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц).

Отже, Самбірське комунальне підприємство «Об`єднане» визнало у мировій угоді договір б/н від 10.01.2020 та заборгованість за цим договором, однак в даній справі просить визнати такий договір недійсним, що суперечить попередній поведінці сторони та порушує принцип добросовісності, а відтак, суд відмовляє в задоволені зустрічної позовної заяви.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що матеріалами справи підтверджено факт порушення Відповідачем за первісним позовом взятих на себе договірних зобов`язань щодо повернення об`єкту оренди у встановленому Договором порядку і строки, беручи до уваги наявність вини Відповідача за первісним позовом щодо несплати неустойки за порушення зобов`язання згідно умов Договору, відсутність доказів повного чи часткового погашення суми неустойки, стягнення якої є предметом спору у даній справі, перевіривши розрахунок суми нарахованої Позивачем Відповідачу неустойки, наявність та доведеність підстав порушення Відповідачем умов укладеного між сторонами Договору щодо повернення об`єкту оренди, недоведеність Відповідачем факту недійсності такого договору, суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги первісного позову про стягнення з Відповідача на користь Позивача слід задоволити частково в сумі 1 897 142,84 грн неустойки. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову покладаються на відповідача у розмірі 28 457, 14 грн.

Сплачений судовий збір за подання зустрічного позову залишити за Відповідачем.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимог за первісним позовом задовільнити частково.

2. Стягнути з Самбірського комунального підприємства «Об`єднане» (81400, Львівська обл., м. Самбір, вул. Шухевича, 1; ) на користь фізичної особи-підприємця Войтини Яросалава Степановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 1 897 142, 84 грн. неустойки та 28 457, 14 грн. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення буде виготовлено 06.04.2022.

Суддя Синчук М.М.