ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" березня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3289/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

при секретарі судового засідання Кожухарь Є.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Лісковського Сергія Вікторовича про виселення та стягнення неустойки у розмірі 19915,61 грн.

Встановив:

29.10.2021 р. Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (далі - ДКВ ОМР, Департамент, позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Лісковського Сергія Вікторовича (далі - ФОП Лісковський С.В., відповідач), в якій просить:

- виселити Фізичну особу-підприємця Лісковського Сергія Вікторовича з нежитлового приміщення КУ «МКЛ № 11» на першому поверсі, загальною площею 18,0 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Лісковського Сергія Вікторовича на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди у розмір 19915,61 грн.

Обґрунтовуючи звернення з позовом до суду Департамент посилається на те, що 01.08.2013 р. між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення № 14/2013 строк дії якого сплив 03.09.2020 р, проте ФОП Лісковський С.В. продовжував використовувати орендоване приміщення після закінчення строку дії договору, у зв`язку з чим просить виселити останнього із приміщення та стягнути неустойку у зв`язку із неповерненням орендованого приміщення за період з 04.09.2020 р. по 31.10.2021 р.

Крім того, додатково повідомляє суду, що рішенням Господарського суду Одеської області від 02.09.2020 р. по справі № 916/994/20 встановлено, що укладений між сторонами у справі договір оренди нежитлового приміщення № 14/2013 вважається таким, що продовжив свою дію до 03.09.2020 р. без обов`язкового укладання нового договору або внесення змін до нього. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 р. по справі № 916/994/20 рішення Господарського суду Одеської області залишено без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 р. позовній заяві Департаменту присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - № 916/3289/21 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.11.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.11.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.01.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.02.2022 р.

12.01.2022 р. ФОП Лісковський С.В. звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, відповідно до розписки, залишеній на заяві 12.01.2022 р. відповідач ознайомився з матеріалами справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.02.2022 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 24.02.2022 р.

23.02.2022 р. Департамент звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою, в якій просить закрити провадження у справі в частині виселення ФОП Лісковського С.В. з нежитлового приміщення КУ «МКЛ № 11» на першому поверсі, загальною площею 18,0 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5, у зв`язку із добровільним поверненням приміщення, в підтвердження чого представляє акт приймання-передачі від 08.02.2022 р., та надає актуальний розрахунок заборгованості, відповідно до якого розмір останньої з період з 04.09.2020 р. по 31.10.2021 р. становить 11116,60 грн, оскільки відповідачем здійснено оплати в період з 15.11.2021 р. по 24.01.2022 р.

Крім того, Департамент просить повернути з Державного бюджету України 2270,00 грн судового збору сплаченого за звернення з позовом.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 р. № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного Рішення, зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану та з метою забезпечення безпеки працівників Господарського суду Одеської області та відвідувачів, зборами суддів Господарського суду Одеської області від 24.02.2022 р. було вирішено рекомендувати суддям, як тимчасовий захід зняти з розгляду справи, які призначені з 24 лютого 2022 року.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 2 ГПК України встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Статтею 114 ГПК України встановлено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.02.2022 р. відкладено розгляд справи на 15.03.2022 р.

В судове засідання 15.03.2022 р. представники сторін не з`явились.

Письмового відзиву від ФОП Лісковського С.В. до Господарського суду Одеської області не надходило, у зв`язку з чим у відповідності до частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В ході розгляду справи представник Департаменту підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позовних вимог, ФОП Лісковський С.В. натомість заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову.

15.03.2022 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

01.08.2013 р. між Управлінням охорони здоров`я Одеської міської ради (Орендодавець) та ФОП Лісковський С.В. (Орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення № 14/2013 (Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, О орендар приймає у строкове платне користування нежиле приміщення КУ "МКЛ № 11", загальною площею 18,0 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5, 1-ий поверх поліклінічного корпусу (далі за текстом - об`єкт оренди). Характеристика об`єкта оренди наводиться у технічному паспорті, який виданий КП „ОМБТІ та РОН". Вартість об`єкта оренди на підставі експертної оцінки становить 79100,00 грн.

Передача в оренду об`єкту, зазначеного у пункті 1.1 цього договору, здійснюється на підставі розпорядження Одеського міського голови № 762-01р від 18.07.2013 р. "Про передачу в оренду фізичній особі-підприємцю Лісковському С.В. приміщення нежитлового фонду, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5" (пункту 1.2 Договору).

Термін дії договору встановлено з 01 серпня 2013 р. до 01 серпня 2014 р. (пункту 1.3 Договору).

За орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 527,93 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства (пункт 1.3 Договору).

До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою та інші послуги (пункт 2.3 Договору).

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату та інші платежі на загальну суму 1128,79 грн за цим договором щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (пункт 2.4 Договору).

Розмір орендної плати змінюється у випадку зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності в порядку, передбаченому чинним законодавством (пункт 2.5 Договору).

Орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду нежиле приміщення згідно з пункті 1.1 цього договору за актом приймання-передачі, який підписується сторонами та установою, в якій знаходиться об`єкт оренди (пункт 3.4 Договору).

Після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди (пункт 4.8 Договору).

У випадку припинення дії цього договору, у зв`язку із закінчення строку чи дострокового його розірвання, орендар, який негайно не повернув майно, сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати, з урахування щомісячного індексу інфляції, по день фактичного звільнення приміщення підписанням акта приймання-передачі (пункт 4.11 Договору).

Питання, не врегульовані цим договором, вирішуються відповідно до чинного законодавства України (пункт 7.1 Договору).

Зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться до договору, розглядаються сторонами на протязі 20 днів і вносяться у тій самій формі, в якій укладено цей договір. Одностороння відмова від виконання умов договору та внесених змін не допускається (пункт 7.4 Договору).

Заяви, пропозиції, повідомлення, претензії, стосовно змін, розірванні припинення, або продовження дії договору оренди на новий терміні надсилаються сторонами цього договору рекомендованими або цінними листами за адресами, зазначеними у цьому договорі (пункт 7.6 Договору).

Реорганізація Орендодавця не є підставою для змін умов або припинення дії цього Договору (пункт 7.7 Договору).

Дія договору оренди припиняється, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено; в інших випадках, передбачених чинним законодавством (пункт 7.8 Договору).

Вступ орендаря у користування приміщеннями настає одночасно з підписанням акта приймання-передачі вказаних приміщень (пункт 7.10 Договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами; складено у трьох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони цього договору та ЛПУ (пункт 7.14 Договору).

Комісією у складі головного лікаря та головного бухгалтера КУ "МКЛ № 11" та ФОП Лісковський С.В. (орендарем) було складено акт прийому-передачі приміщень, відповідно до якого відповідачу було фактично передано в оренду площею 18,0 кв.м, розташованого за адресою: 65006, м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5, КУ "МКЛ № 11". Вказаний акт приймання-передачі затверджено начальником управління охорони здоров`я Одеської міської ради.

01.04.2014 р. між Департаментом охорони здоров`я Одеської міської ради, Комунальним підприємством "Одесфарм" та ФОП Лісковським С.В. укладено додаткову угоду № 3/14 до Договору, згідно якої сторонами змінено Орендодавця на Комунальне підприємство "Одесфарм".

01.04.2014 р. між Комунальним підприємством "Одесфарм" (Орендодавець) та ФОП Лісковським С.В. (Орендар) укладено додаткову угоду № 21/14 до Договору, відповідно до пункту 1 якої сторони домовились продовжити термін дії договору оренди нежилого приміщення 14/2013 від 01.08.2013 р. на один рік - з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2015 року.

04.09.2015 р. між Комунальним підприємством "Одесфарм" (Орендодавець) та ФОП Лісковським С.В. (Орендар) укладено додаткову угоду № 22/15 до Договору, відповідно до пункту 1 якої сторони домовились продовжити термін дії договору оренди нежилого приміщення 14/2013 від 01.08.2013 р. на один рік - з 01 серпня 2015 року по 01 серпня 2016 року.

01.08.2016 р. між Комунальним підприємством "Одесфарм" (Орендодавець) та ФОП Лісковським С.В. (Орендар) укладено додаткову угоду № 23/16 до Договору, відповідно до пункту 1 якої сторони домовились продовжити термін дії договору оренди нежилого приміщення 14/2013 від 01.08.2013 р. на один рік - з 01 серпня 2016 року по 31 липня 2017 року.

01.08.2017 р. між Комунальним підприємством "Одесфарм" (Орендодавець) та ФОП Лісковським С.В. (Орендар) укладено додаткову угоду № 15-1/17 до Договору, відповідно до пункту 1 якої сторони домовились продовжити термін дії договору оренди нежилого приміщення 14/2013 від 01.08.2013 р. на один рік - з 01 серпня 2017 року по 31 липня 2018 року; відповідно до пункту 2 якої розмір місячної розмір місячної орендної плати за договором оренди з моменту підписання цієї додаткової угоди становить - 1353 грн 54 коп. з ПДВ без урахування індексу інфляції та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Державною службою статистики України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

05.01.2018 р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та ФОП Лісковським С.В. (Орендар) укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до Договору, згідно пункту 1 якого сторонами в преамбулі та розділі "Місцезнаходження сторін" договору оренди була змінена назва Орендодавця на "Департамент комунальної власності Одеської міської ради" згідно рішення Одеської міської ради від 26.04.2017 року № 1962-VII "Про визнання таким, що втратило чинність, рішення Одеської міської рад від 27.06.2006 року № 56-V "Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси", та на підставі акту приймання-передачі приміщення від 05 січня 2018 р. Вказаний додатковий договір № 1 було погоджено Комунальним підприємством "Одесфарм" як балансоутримувачем.

03.09.2018 р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та ФОП Лісковським С.В. (Орендар) укладено додатковий договір № 2, відповідно до пункту 1.2 Договору домовились продовжити термін дії договору оренди нежилого приміщення 14/2013 від 01.08.2013 р. на один рік - з 03 вересня 2018 року по 03 вересня 2019 року.

01.02.2020 р. введено в дію Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX, відповідно до пункту 2 "Прикінцеві та перехідні положення" якого договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

03.09.2020 р. ФОП Лісковський С.В. звернувся із листом-повідомлення до Департаменту, відповідно до відтиску календарного штемпелю Департаменту останнім отриманого лист 07.09.2020 р., в якому посилаючись на багаторічні відносини між сторонами пропонує укласти письмову додаткову угоду до Договору з метою продовження строку його дії 03.09.2021 р.

28.09.2020 р. Департаментом на ім`я ФОП Лісковського С.В. складено повідомлення, в якому посилаючись, серед іншого на пункт 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, в якому передбачено можливість орендаря звернутись із заявою до орендодавця про продовження строку дії договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору, повідомляє, що його заява подана з порушенням законодавства, у зв`язку з чим вимагає негайного повернення об`єкту оренди.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами частини 1 та 2 статті 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 статті 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 3 частини 1 статті 287 ГК України встановлено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною 3 статті 760 ЦК України встановлено, що особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до частини 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

В свою чергу статтею 764 ЦК України передбачено, що, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 р. № 2269-XII встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 р. № 2269-XII термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX (введеного в дію 01.02.2020 р.) передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Частинами 1-3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить 5 років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною 1 статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною 2 статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами 11 та 12 частини 2 статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

В свою чергу частина 7 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX передбачає, що договори, що продовжуються відповідно до частини 2 цієї статті, продовжуються на тих самих умовах, на яких були укладені договори оренди, що продовжуються, з урахуванням вимог цього Закону та Порядку передачі майна в оренду.

Орендна плата за договором, який може бути продовжений відповідно до частини 2 цієї статті, встановлюється одним із таких способів: на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується, якщо такий договір було укладено на аукціоні або конкурсі; на підставі застосування чинної на момент продовження договору орендної ставки до ринкової вартості об`єкта оренди, оцінка якого має бути здійснена на замовлення орендаря в порядку, визначеному цим Законом та Методикою розрахунку орендної плати, крім випадків, коли розмір такої орендної плати є нижчим за розмір орендної плати договору, що продовжується. У такому разі орендна плата встановлюється на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується.

При цьому частина 8 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX встановлює, що орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди відповідно до абзацу 4 частини 7 цієї статті, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт.

Відповідно до пунктів 134,135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом (суд - Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX) випадках. Орендар, що має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Згідно із пунктом 136 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Орендар додає до заяви документи, передбачені пунктом 113 цього Порядку та звіт про оцінку майна. Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами існували господарські зобов`язання, підставою яких був письмовий Договір оренди нежитлового приміщення від 01.08.2013 р. № 14/2013.

При цьому додатковою угодою від 03.09.2018 р. № 2 до Договору продовжено строк дії останнього до 03.09.2019 р., в матеріалах справи відсутні заперечення наймодавця (Департаменту) щодо використання ФОП Лісковським С.В. орендованого приміщення після закінчення строку договору найму (Оренди), відтак з урахуванням приписів статті 764 ЦК України договір оренди вважався поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, тобто на 1 рік - з 03.09.2019 р. по 03.09.2020 р.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини 1 статті 627 ЦК України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, стаття 629 ЦК України).

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 "Найм (оренда)" розділу III "Окремі види зобов`язань" книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України та статтями 283-291 ГК України.

Згідно із частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 6 статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У частини 1 статті 284 ГК України законодавець як істотні умови договору оренди, визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

За частиною 1 статті 773 ЦК України на наймача покладений обов`язок користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Частиною 1 статті 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX (введеного в дію 01.02.2020 р.) передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Частиною 3 статті 8 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-IX передбачено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Пунктами 134,135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках. Орендар, що має право продовжити договір оренди без проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України (частина 4 статті 291 ГК України).

Частиною 1 статті 785 ЦК України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічні положення містив Закон України "Про оренду державного та комунального майна" в редакції Закону України від 10.04.1992 № 2269-XII до втрати ним чинності з 01.02.2020 р. (у зв`язку з введенням в дію з 01.02.2020 р. Закону України від 03.10.2019 р. № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна"). Закон від 10.04.1992 № 2269-XII про оренду регламентував умови та порядок використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду.

За змістом наведених норм, Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії Договору, можливість продовження дії Договору, укладеного до набрання чинності (введення в дію) Закону України від 03.10.2019 р. № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна", передбачає право Орендаря на звернення із відповідною заявою до Орендодавця, яке кореспондується із обов`язком Орендаря подати таку заяву Орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Як зазначено в описовій частині рішення, 03.09.2020 р. ФОП Лісковський С.В. звернувся із листом-повідомлення до Департаменту, відповідно до відтиску календарного штемпелю Департаменту останнім отриманого лист 07.09.2020 р., в якому посилаючись на багаторічні відносини між сторонами пропонує укласти письмову додаткову угоду до Договору з метою продовження строку його дії 03.09.2021 р.

В свою чергу, 28.09.2020 р. Департаментом на ім`я ФОП Лісковського С.В. складено повідомлення, в якому посилаючись, серед іншого на пункт 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. № 483, в якому передбачено можливість орендаря звернутись із заявою до орендодавця про продовження строку дії договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору, повідомляє, що його заява подана з порушенням законодавства, у зв`язку з чим вимагає негайного повернення об`єкту оренди.

Користування майном за Договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного Договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами Договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Враховуючи вищевикладене, те, що ФОП Лісковський С.В. звернувся із листом-повідомленням до Департаменту 03.09.2020 р. (останнім його отримано 07.09.2020 р.) з пропозицією продовжити строк дії Договору до 03.09.2021 р., те, що Закон України від 03.10.2019 р. № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна" передбачає можливість продовження дії Договору укладеного до введення закону в дію, яка (можливість) передбачає обов`язок звернення Орендаря (в контексті справи ФОП Лісковського С.В.) із заявою про продовження строку дії договору не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди, який (строк) не дотримано Орендарем, оскільки Договір продовжив свою дію до 03.09.2020 р., а ФОП Лісковський С.В. звернувся із заявою тільки 03.09.2020 р., права та обов`язки наймодавця (Департаменту) і наймача (ФОП Лісковський С.В.), що перебували у сфері регулятивних правовідносин, з 04.09.2020 р. переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною 2 статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві, що, в свою чергу, надає право Орендодавцю вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за оренду речі за час прострочення.

Звертаючи з позовом до суду Департаментом заявлено позовні вимоги про виселення ФОП Лісковського С.В. із орендованого приміщення та стягнення 19915,61 грн неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди за період з 04.09.2021 р. по 31.10.2021 р.

Як зазначено вище по тексту рішення 23.02.2022 р. Департамент звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою, в якій просить закрити провадження у справі в частині виселення ФОП Лісковського С.В. з нежитлового приміщення КУ «МКЛ № 11» на першому поверсі, загальною площею 18,0 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5, у зв`язку із добровільним поверненням відповідачем приміщення, в підтвердження чого представляє акт приймання-передачі від 08.02.2022 р., та надає актуальний розрахунок заборгованості, відповідно до якого розмір останньої з період з 04.09.2020 р. по 31.10.2021 р. становить 11116,60 грн, оскільки відповідачем здійснено оплати в період з 15.11.2021 р. по 24.01.2022 р.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на наявність в матеріалах справи акту приймання-передачі (повернення) орендованого за Договором майна та розрахунку заборгованості, відповідно до якого ФОП Лісковським С.В. у період з 15.11.2021 р. по 21.04.22 р. здійснено часткові оплати, які зараховані Департаментом в рахунок погашення неустойки, господарський суд закриває провадження у справі № 916/3289/21 в частині виселення ФОП Лісковського С.В. з нежитлового приміщення КУ «МКЛ № 11» на першому поверсі, загальною площею 18,0 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5, та в частині стягнення з ФОП Лісковського С.В. 8799,01 грн неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди.

Відповідно до приписів статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Перевіривши наданий Департаментом розрахунок неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди, господарський суд встановив, що він відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню в повній мірі, а стягненню з ФОП Лісковського С.В. підлягають 11116,60 грн неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно частини 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України ,,Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (із змінами) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 статті 7 Закону України ,,Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (із змінами) встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною 1 цієї статті, - повністю.

Враховуючи наведене, господарський суд за заявою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради повертає йому з Державного бюджету України 2270,00 грн судового збору, сплаченого за подачу позову.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючисьст.ст.13,20,73,74,76,86,126,129,165,231,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі № 916/3289/21 в частині виселення ФОП Лісковського С.В. з нежитлового приміщення КУ «МКЛ № 11» на першому поверсі, загальною площею 18,0 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5, та в частині стягнення з ФОП Лісковського С.В. 8799,01 грн неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди закрити.

Повернути Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. 1, Код ) з Державного бюджету України (ГУК в Одеській обл./Приморський р-н/ 22030101, , Казначейство України (ЕАП), р/р UA3015758, МФО 899998, КБК 22030101) 2270/дві тисячі двісті сімдесят/грн 00 коп. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням від 28.10.2021 р. № 554, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 916/3289/21.

Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Лісковського Сергія Вікторовича про стягнення неустойки у розмірі 11116,60 грн задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лісковського Сергія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. 1, Код ) 11116/одинадцять тисяч сто шістнадцять/грн 60 коп. неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди та 2270/дві тисячі двісті сімдесят/грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку статті 327 ГПК України.

Повний текст складено 25 березня 2022 р.

Суддя С.Ф. Гут