ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022 Справа № 917/8/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/8/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг", пр-т Соборності, 15, м. Київ, 02160

до відповідача Приватного підприємства "Агрохімічна компанія", вул. Дорошенка Петра, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення 117 888,30 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області 04.01.2022 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" до відповідача Приватного підприємства "Агрохімічна компанія" про стягнення 117 888,30 грн штрафу.

В обґрунтування позову позивач посилається на несвоєчасне здійснення відповідачем розрахунків за поставлений товар на підставі договору поставки № АП-19-0654 від 12.04.2019 та додаткового договору № АП-19-0654ДС1 до договору поставки № АП-19-0654 від 12.04.2019.

Ухвалою від 10.01.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/8/22 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.01.2022, яка направлялася відповідачу на адресу місцезнаходження, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Дорошенка Петра, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36014) повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" від 13.01.2022.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 10.01.2022 є 13.01.2022.

Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

12.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (позивач, продавець) та Приватним підприємством "Агрохімічна компанія" (відповідач, покупець) укладено договір поставки № АП-19-0654 (а.с. 11-13).

В укладеному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити наступні засоби захисту рослин, надалі іменовані "Товар": Оперкот Акро у кількості 800 літрів загальною вартістю 554 140,80 грн з ПДВ (п. 1.1. договору);

- кількість і асортимент Товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до пункту 1.1. даного Договору. За бажанням Покупця кількість та асортимент Товару можуть бути збільшені, що оформляється додатковою угодою, в якій визначається кількість та асортимент Товару, що підлягає поставці та строк оплати (п. 1.5. договору);

- Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю вартість Товару, зазначену в п. 1.2. даного договору, в наступні строки: не пізніше 15.04.2019 - 277070,40 грн; не пізніше 25.06.2019 - 277 070,40 грн (п. 2.1. договору);

- строк поставки Товару - до 17.04.2019 (п. 3.3. договору);

- Покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного Договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені (п. 5.2. договору);

- сторони дійшли до згоди щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої частиною п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановлених розділом 5 цього Договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинне було бути виконане (п. 5.3. договору);

- у випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного Договору, більше ніж 10 (десяти) днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним Договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни Договору (п. 5.4. договору);

- сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості Товару протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати, коли Товар повинен бути сплачений Покупцем та дев`яносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів (п. 5.5. договору);

- сторони досягли згоди щодо зміни строків позовної давності та встановлюють її тривалістю у п`ять років, що стосується виконання зобов`язань по сплаті основного боргу та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань (п. 7.7. договору).

Також 03.06.2019 між сторонами укладено додатковий договір № АП-19-0654ДС1 до договору поставки № АП-19-0654 від 12.04.2019 (а.с. 13а).

У вказаному додатковому договорі сторони узгодили, зокрема, поставку засобів захисту рослин Оперкот Акро в кількості 350 л загальною вартістю 231 781,20 грн з ПДВ (п. 1 додаткового договору). Відповідач зобов`язувався оплатити Товар у наступні строки: не пізніше 05 червня 2019 р. - у розмірі 115 890,60 грн; не пізніше 15 червня 2019 р. - у розмірі 115 890,60 грн (п. 3 додаткового договору). Поставка товару здійснюється Продавцем на умовах СРТ (перевезення до місця призначення за рахунок Продавця, до наступних базисів (отримувачів) в строк до 06.06.2019 (п. 4 додаткового договору). Додатковий договір вступає в силу з дня підписання і є невід`ємною частиною основного договору. До додаткового договору застосовуються всі положення основного договору (п. п. 5, 6 договору).

На виконання умов основного та додаткового договору позивач поставив відповідачу товар на суму 554 140,80 грн за видатковою накладною № АП-19-1435 від 12.04.2019 та на суму 231 781,20 грн за видатковою накладною № АП-19-3420 від 03.06.2019 (а.с. 16, 17).

Позивач у позові зазначає, що відповідач за поставлений йому товар розрахувався. До позовної заяви додано копії платіжних доручень № 1902 від 13.08.2019 на суму 115 890,60 грн та № 1994 від 26.09.2019 на суму 277 070,40 (а.с. 14, 15).

Як вказує позивач, всупереч умовам основного і додаткового договорів відповідач оплатив поставлений йому товар з порушенням встановлених сторонами строків.

В зв`язку з цим відповідно до п. 5.4 договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 15% від ціни договору, сума якого склала 117 888,30 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 117 888,30 грн штрафу.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): договір поставки № АП-19-0654 від 12.04.2019; додатковий договір № АП-19-0654ДС1 від 03.06.2019 до договору поставки № АП-19-0654 від 12.04.2019; видаткові накладні № АП-19-1435 від 12.04.2019 і № АП-19-3420 від 03.06.2019; платіжні доручення № 1994 від 26.09.2019 і № 1902 від 13.08.2019; протокол № 64/П Загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Хімагромаркетинг» від 08.02.2019; витяг зі Статуту ТОВ «Хімагромаркетинг; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Хімагромаркетинг».

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору та додаткового договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 554 140,80 грн за видатковою накладною № АП-19-1435 від 12.04.2019 та на суму 231 781,20 грн за видатковою накладною № АП-19-3420 від 03.06.2019 (а.с. 16, 17).

Відповідач за поставлений йому товар розрахувався із порушенням строків визначених основним та додатковим договором.

Зокрема, по основному договору відповідач повинен був сплатити 277 070,40 грн - не пізніше 15.04.2019 та 277 070,40 грн - не пізніше 25.06.2019, а по додатковому договору 115 890,60 грн - не пізніше 05 червня 2019 р. і 115 890,60 грн - не пізніше 15 червня 2019 р.

В матеріалах справи наявні копії платіжних доручень № 1902 від 13.08.2019 на суму 115 890,60 грн та № 1994 від 26.09.2019 на суму 277 070,40 (а.с. 14, 15). Інші докази оплати відповідачем поставленого позивачем товару в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що за ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2. договору покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного Договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Пунктом 5.4. договору сторони погодили, що у випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного Договору, більше ніж 10 (десяти) днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним Договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни Договору.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивач прострочив виконання зобов`язань зі своєчасної оплати товару більше ніж на 10 днів.

Отже, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 15% від ціни договору. Судом перевірено наведений позивачем у позовній заяві розрахунок штрафу на суму 117 888,30 грн та встановлено його правильність.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 117 888,30 грн штрафу обґрунтовані, відповідачем не спростовані, підтверджуються наявними доказами та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Агрохімічна компанія" (вул. Дорошенка Петра, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36014; ідентифікаційний код 40086633) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (пр-т Соборності, 15, м. Київ, 02160; ідентифікаційний код 30262667) 117 888 грн 30 коп. штрафу, 2270 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням

Повне рішення складено 23.03.2022.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя О.М. Тимощенко