ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2022 Справа № 917/149/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/149/22

за позовною заявою Приватного підприємства «Генетика і селекція», вул. Новокиївське шосе, 1-В, кв. 1, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, 08401; поштова адреса: вул. Генерала Карбишева, 6, м. Кременчук, Полтавська область, 39627

до відповідача Приватного підприємства ім. Зубковського, с. Ярмаки, Миргородський район, Полтавська область, 37671

про стягнення 72 684,94 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області 04.02.2022 надійшла позовна заява Приватного підприємства «Генетика і селекція» до відповідача Приватного підприємства ім. Зубковського про стягнення 72 684,94 грн заборгованості, в тому числі: 64 093,20 грн основного боргу, 2182,41 грн 3% річних, 6409,33 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на не здійснення відповідачем розрахунків за поставлений товар на підставі договору поставки № 25/15 від 22.04.2015.

Ухвалою від 07.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/149/22 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Копія ухвали від 07.02.2022 була отримана відповідачем 11.02.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 71).

Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

22.04.2015 між Приватним підприємством «Генетика і селекція» (позивач, постачальник) та Приватним підприємством ім. Зубковського укладено договір поставки № 25/15 (а.с. 33-35).

В укладеному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- у порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі, Постачальник зобов`язується передавати (поставляти) у власність Покупця генетичну продукцію - сперму, а також інструменти та матеріали, необхідні для штучного осіменіння (надалі - Продукція), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати цю Продукцію (п. 1.1. договору);

- асортимент, кількість, ціна Продукції, строки поставки та загальна вартість кожної окремої партії Продукції, яка поставляється, попередньо погоджуються Сторонами (п. 1.2. договору);

- оплата вартості кожної окремої партії товару здійснюється Покупцем на умовах 100% попередньої оплати в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок, на підставі реквізитів, зазначених Постачальником в цьому Договорі або в рахунку-фактурі (п. 2.1. договору);

- поставка Продукції здійснюється на умовах СРТ (ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО) Полтавська обл., Миргородський р-н, с. Ярмаки. Поставка Товару здійснюється відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010р). Право власності на Продукцію переходить до Покупця з дати підписання Сторонами видаткової накладної (п. 4.1. договору);

- на кожну партію Продукції Постачальник зобов`язаний передати Покупцю наступні супровідні документи: оригінал видаткової накладної; документи, що підтверджують якість Продукції (п. 4.2. договору);

- продукція вважається прийнятою за кількістю та якістю після перевірки Покупцем упаковки та маркування, відповідності Продукції супровідним документам та підписання видаткової накладної уповноваженим представником Покупця (п. 4.4. договору);

- у разі виявлення Покупцем кількісної нестачі або невідповідності якості Продукції, Покупець має право відмовитись від приймання Продукції до усунення виявлених недоліків Постачальником (п. 4.5. договору);

- у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України (п. 5.1. договору);

- за прострочення поставки Продукції Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на період, за який нараховується пеня, від вартості Продукції, поставку якої прострочено, за кожен день прострочення (п. 5.2. договору);

- договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31.12.2015, а в частині невиконаних зобов`язань за Договором - до моменту повного та належного виконання Сторонами усіх своїх зобов`язань за цим Договором (п. 8.1. договору);

- строк дії Договору автоматично продовжується на наступний календарний рік у разі, якщо жодна зі Сторін не відправила другій Стороні повідомлення про закінчення строку дії Договору за 10 (десять) календарних днів до дати, зазначеної у п. 8.1 Договору (п. 8.2. договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 67 093,80 грн. Вказане підтверджується видатковими накладними № 764 від 05.11.2020 на суму 22 014,60 грн, № 846 від 15.12.2020 на суму 22 239, 60 грн, № 52 від 27.01.2021 на суму 22 839, 60 грн (а.с. 9-11).

Поставка, перевезення та отримання Приватним підприємством ім. Зубковського товару також підтверджується товарно-транспортними накладними № Р764 від 05.11.2020, № Р846 від 15.12.2020, № Р52 від 27.01.2021 (а.с. 12-14).

Приватним підприємством ім. Зубковського було оформлено та зареєстровано податкові накладні на вищевказані поставки товару за № 35 від 05.11.2020, № 31 від 15.12.2020, № 52 від 27.01.2021 (а.с. 15-23).

Позивач зазначає, що відповідач оплатив товар, отриманий по вказаних вище видаткових накладних, частково на суму 3000,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1392 від 10.03.2021 (а.с. 25).

У зв`язку з цим відповідач заборгував позивачу за поставлений по договору товар 64 093,20 грн.

З метою досудового врегулювання позивач звертався до відповідача із претензією від 05.01.2022 (а.с. 31), яка отримана ПП ім. Зубковського 13.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 32).

Позивач зазначає, що відповідач відповідь на дану претензію не надав, кошти за поставлений товар не сплатив.

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати товару, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу за загальний період прострочення з 06.11.2020 по 31.01.2022 3% річних на суму 2182,41 грн та інфляційні на суму 6409,33 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 64 093,20 грн основного боргу, 2182,41 грн 3% річних, 6409,33 грн інфляційних втрат.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме: 2481,00 грн судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): договір поставки № 25/15 від 22.04.2015; видаткові накладні № 764 від 05.11.2020, № 846 від 15.12.2020, № 52 від 27.01.2021; товарно-транспортні накладні № Р764 від 05.11.2020, № Р846 від 15.12.2020, № Р52 від 27.01.2021; податкові накладні № 35 від 05.11.2020, № 31 від 15.12.2020, № 52 від 27.01,2021; квитанції про реєстрацію податкових накладних № 1 від 27.11.2020, № 1 від 23.12.2020, № 1 від 12.02.2021; акт-звірки взаємних розрахунків за період: листопад 2020р. - січень 2022р.; платіжні доручення № 1392 від 10.03.2021, № 1474 від 27.04.2021; рахунки на оплату № 51 від 26.01.2021, № 175 від 12.03.2021; претензія від 05.01.2022; повідомлення про вручення претензії 13.01.2022; виписка з інформаційно-ресурсного центру (з сайту https://usr.miniust.gov.ua) про ПП ім. Зубковського станом на 31.01.2022; свідоцтво про державну реєстрацію приватного підприємства «Генетика і селекція» серії А00 № 108497; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПП «Генетика і селекція»; свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ ПП «Генетика і селекція» № 14020790 від 14.03.2005; Статут ПП «Генетика і селекція»; наказ ПП «Генетика і селекція» № 1-К від 01.03.2005 про призначення директора; договір про надання правничої (правової) допомоги від 26.01.2022; акт приймання-передавання наданих послуг від 31.01.2022 з описом вчинених дій (наданих послуг).

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар в сумі 67 093,80 грн. Дана обставина підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними № 764 від 05.11.2020, № 846 від 15.12.2020, № 52 від 27.01.2021 та товарно-транспортними накладними № Р764 від 05.11.2020, № Р846 від 15.12.2020, № Р52 від 27.01.2021 (а.с. 9-14).

Відповідач поставлений товар оплатив частково на суму 3000,60 грн платіжним дорученням № 1392 від 10.03.2021 (а.с. 25), внаслідок чого за ним рахується заборгованість в сумі 64 093,20 грн.

Відповідач доказів сплати суми боргу суду не надав.

Додана до позовної заяви копія платіжного доручення № 1474 від 27.04.2021 (а.с. 26) свідчить про сплату відповідачем 11 989,80 грн за товар по рахунку № 175 від 12.03.2021. Копія вказаного рахунку наявна в матеріалах справи (а.с. 29).

Суд зазначає, що вказане платіжне доручення підтверджує оплату відповідачем товару, стягнення заборгованості за який не є предметом даного позову.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару, тоді як відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не оплатив отриманий товар і заборгованість останнього складає 64 093,20 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 64 093,20 грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що за ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати товару, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу за загальний період прострочення з 06.11.2020 по 31.01.2022 3% річних на суму 2182,41 грн та інфляційні на суму 6409,33 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 2182,41 грн, судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства, а розмір інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у вказані позивачем періоди є більшим, однак, позивачем розмір інфляційних втрат визначено у сумі 6409,33 грн, тому, стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів у спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 64 093,20 грн основного боргу, 2182,41 грн 3% річних та 6409,33 грн інфляційних втрат обґрунтовані, відповідачем не спростовані та не заперечуються, підтверджуються наявними доказами та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо відшкодування витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач зазначає, що ним було отримано професійну правничу допомогу вартістю 5000,00 грн.

Судом встановлено, що 26.01.2022 між ПП "Генетика і селекція" (Замовник) та Адвокатським бюро "Акімова Валерія" (Виконавець, Бюро) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 56-57).

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, Бюро бере на себе зобов`язання надати Замовнику правову допомогу щодо складання позовної заяви про стягнення з приватного підприємства ім. Зубковського на користь приватного підприємства «Генетика і селекція» заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними № 764 від 05.11.2020, № 846 від 15.12.2020, № 52 від 27.01.2021 з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат та представництва інтересів Замовника по вищевказаній справі у суді першої інстанції (у разі слухання справи з повідомленням (викликом) сторін), а Замовник зобов`язаний оплатити вищевказану правову допомогу у порядку та строки обумовлені Сторонами.

За правову допомогу, передбачену в п. 1.1. Договору Замовник протягом 30 (тридцята) днів з моменту прийняття рішення судом першої інстанції сплачує Бюро гонорар (винагороду): 5000 грн за складання позовної заяви, 4000 грн - участь судових засіданнях (орієнтовно з розрахунку 2 судових засідання по 2000 грн - у разі слухання справи з повідомленням (викликом) сторін), якщо сторони не погодили інше (п. 3.1. договору).

Факт надання Адвокатським бюро "Акімова Валерія" позивачу послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 26.01.2021 підтверджується наявними у матеріалах справи копіями акту приймання-передавання наданих послуг від 31.01.2022 та опису вчинених дій (наданих послуг) від 31.01.2022 (а.с. 58-59).

Згідно інформації розміщеної в Єдиному Реєстрі Адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/) Акімову Валерію Вікторовичу видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2031 від 27.03.2018.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги вартістю 5000,00 грн, яка підлягає оплаті відповідно до умов договору про надання правничої (правової) допомоги від 26.01.2021.

Заперечень щодо співмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідач не заявляв.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки позовні вимоги задоволені судом повністю, то витрати на правову допомогу на підставі ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача повністю у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства ім. Зубковського (с. Ярмаки, Миргородський район, Полтавська область, 37671; ) на користь Приватного підприємства «Генетика і селекція» (вул. Новокиївське шосе, 1-В, кв. 1, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, 08401; поштова адреса: вул. Генерала Карбишева, 6, м. Кременчук, Полтавська область, 39627; ) 64 093 грн 20 коп. основного боргу, 2182 грн 41 коп. 3% річних, 6409 грн 33 коп. інфляційних нарахувань, 2481 грн витрат по сплаті судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.04.2022.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Тимощенко