ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/5397/13 (922/5123/21)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Міньковський С.В. , Яризько В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Антонов»,03062, м.Київ, вул.Ак Туполєва,1,
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, м.Харків, вул. Сумська,134, м.Харків,
про стягнення коштів

Представники, учасники судового процесу в засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021 Державне підприємство «Антонов» звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки №363-099 від 30.05.2011р. у розмірі 272 373,52 грн з яких: 182 918,40 грн основного боргу, 22 701,93 грн -3% річних, 61 566,56 грн. інфляційні втрати, 5 186,64 грн предоплата за непоставлений товар.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 4085,60 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

У провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, яка розглядається колегією суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Яризько В.О., Міньковський С.В.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.12.2021 позовна заява вх. № 5123/21 передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Яризько В.О., Міньковський С.В.

Ухвалою суду від 30.12.2021 прийнято позовну заяву (вх.№ 5123/21 від 28.12.2021) до розгляду в межах справи про банкрутство № 922/5397/13, відкрито провадження у справі № 922/5123/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 27.01.2022 о 12:50 год.

Представники сторін в призначене судове засідання 27.01.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Ухвалою суду від 27.01.2022 відкладено підготовче засідання на 16.02.2022 о 11:15 год. відповідно до п.3 ч.3 ст.202 ГПК України.

14.02.2022 на адресу суду від Харківського державного авіаційного виробничого підприємства надійшла відповідь на позовну заяву за вх.№3508.

Судом досліджено відповідь на позов та встановлено, що вона за своєю природою є клопотанням про застосування строків позовної давності, та не є заявою по суті справи. Обґрунтовуючи свої заперечення з приводу поданої позовної заяви, вказує в тому числі на пропущення позивачем строку позовної давності, із зазначенням обставин, які на думку відповідача свідчать про те, що поданий у даній справі позов є таким, що скерований до суду поза строком, у межах якого позивач міг звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права. Вказане клопотання (відповідь на позовну заяву) долучено до матеріалів справи.

15.02.2022 від ДП "Антонов" електронною поштою на адресу суду надійшли додаткові документи вх.№1112. Вказані документи долучено до матеріалів справи.

16.02.2022 в підготовче засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

За результатами дослідження матеріалів справи, у відповідності до приписів ч. 1 статті 177 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що здійснені всі дії, які необхідні для реалізації завдань підготовчого провадження (остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що судом у підготовчому засіданні вчинено всі дії, передбачені ст.182 ГПК України, беручи до уваги те, що строки підготовчого засідання спливають 28.02.2022, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.02.2022 о 11:00.

21.02.2022 від ДП «Антонов» електронною поштою на адресу суду надійшла відповідь на відзив вх.№1266, в якому останній заперечує проти (відповіді на позовну заяву) заяви про застосування строків позовної давності, у яких позивач не погоджується з доводами відповідача та зауважує, що п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Судом досліджено відповідь на відзив та встановлено що вона відповідає вимогам ст.166 ГПК України. Вказана відповідь на відзив долучена до матеріалів справи.

22.02.2022 в судове засідання представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників учасників справи у судових дебатах, суд встановив наступне.

30.05.2011 між Державним підприємством «Антонов» (покупець) та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством (постачальник) було укладено Договір поставки №363-099.

До договору поставки №363-099 від 30.05.2011 сторонами укладено:

- додаткову угоду №1 від 22.12.2012 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди Пункт 7.1 договора №363-099 від 30.05.2011 викласти в новій редакції: «Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторона та дійсний до 31.12.2013 року»

- додаткову угоду №2 від 18.03.2013 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди в розділі 8 договора №363-099 від 30.05.2011 «Юридична адреса, банківські реквізити та підписи сторін змінено.»

- додаткову угоду №3 від 10.06.2013 в якій відповідно до ч.1додаткової угоди пункт 1.1 Договора поставки №363-099 від 30.05.2011 викласти в наступній редакції «Постачальник зобов`язаний при наявності виробничої можливості виготовити і поставити, а Покупець оплатити запасні частини, складальні вузли, деталі для літаків Ан-72, Ан-74, Ан-140, Ан-148, Ан-158, Ан-70 і їх модифікації (далі по тексту - «Товар») в номенклатурі, кількості по цінам і в строки відповідно до специфікацій, ч.2- Специфікація №9-363 додати приміткою в наступній редакції: «Контроль та приймання продукції за якістю у постачальника повинні проводитись за участю незалежної інспекції ПЗ-118».

- додаткову угоду №4 від 05.11.2013 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди пункт 3.1 Договора №363-099 від 30.05.2011 викласти в новій редакції: «Сума даного договора складає 200000,00 грн, в том числі НДС 20%-33333,33 грн.»

-додаткову угоду №5 від 07.08.2014 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди в розділі 8 Договора банківські реквізити постачальника змінити.

-додаткову угоду №6 від 22.12.2014 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди пункт 7.1 Договора №363-099 від 30.05.2011 викласти в новій редакції: « Даний договір вступає в закону силу з момента його підписання сторонами та дійсний до 31.12.2015».

- додаткову угоду №7 від 29.01.2015 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди в розділі 8 договора банківські реквізити постачальника доповнити.

- додаткову угоду №8 від 27.04.2015 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди пункт 3.1 Договора №363-099 від 30.05.2011 викласти в наступній редакції : «Сума даного договору складає 1200000,00 грн в том числі НДС 20%- 200000,00 грн.»

- додаткову угоду №9 від 20.10.2015 в якій відповідно до ч.1 додаткової угоди в розділі 8 Договора, банківські реквізити Постачальника змінити.

- додаткову угоду №10 від 24.12.2015 в якій ч.1 додаткової угоди пункт 7.1 Договора №363-099 від 30.05.2011 викласти в наступній редакції: «Даний договір вступає в закону силу з момента його підписання сторонами та дійсний до 31.12.2016 року».

Відповідно до п.1.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 10.06.2016р.) Постачальник зобов`язується при наявності виробничої можливості виготовити і поставити, а Покупець оплатити запасні частини, складальні вузли, деталі для літаків Ан-72, Ан-74, Ан-140, Ан-148, Ан-158, Ан-70 і їх модифікації (далі по тексту - «Товар») в номенклатурі, кількості по цінам і в строки відповідно до специфікацій.

Згідно п 3.2 Договору форма оплати - попередня в розмірі 100% вартості замовленої продукції, оплата здійснюється Покупцем протягом 10-ти днів з моменту отримання рахунку-фактури від Постачальника.

30.05.2011 між Державним підприємством «Антонов» (покупець) та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством (постачальник) підписано та скріплено печатками останніх, Специфікацію № 15-363 до договору поставки № 363-099 від 30.05.2011.

Відповідно до вказаної Специфікації сторони погодили поставку товару на загальну суму 195 726,84 грн.

За умовами Специфікації № 15-363 (визначені наступні строки поставки Товару:

- за позиціями Специфікації №№ 1-87, 89, 90 строк поставки Товару - липень

2015;

- за позицією Специфікації № 88 строк поставки Товару - серпень 2015р;

На виконання вимог п.3.2 Договору ДП «АНТОНОВ» на підставі рахунку -№ 4029 від 29.07.2015р., платіжним дорученням № 6606 від 06.08.2015 року здійснило 100% передоплату в розмірі 195 726,84 грн.

Як зазначає позивач в обумовлені Договором строки товар зазначений в специфікації №15-363 було отримано не в повному обсязі, зокрема, не було поставлено скло 72.00.0150.201.001 (1 екземпляр ), вартість якого становить 182 918,40 грн.

Листом №099/1627 від 14.12.2015 який надійшов від Харківського державного авіаційного підприємства, Державне підприємство «Антонов» було повідомлено про неможливість здійснити поставку оплаченого товару - скла 72.00.0150.201.001 (1 екземпляр), оскільки Харківське державне авіаційне виробниче підприємство немає відповідних матеріалів.

Як наслідок Сторони уклали Додаткову угоду №11 від 28.03.2016 року.

Відповідно до п.4 Додаткової угоди №11 постачальник взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти у розмірі 182 918,40 грн, що були сплачені Покупцем у якості авансу за позицією 88 Специфікації (скло 72.00.0150.201.001).

За умовами додаткової угоди №11 від 28.03.2016 п.4 повернення грошових коштів мало відбутися на протязі 2-х місяців після підписання сторонами Додаткової угоди №11 та акту звірки взаєморозрахунків по Специфікації №15-363.

На виконання положень Додаткової угоди №11 від 28.03.2016 року, листом №099/795 від 22.08.2017 року Відповідачем було направлено на адресу Позивача для оформлення та підписання Акт звірки взаємних розрахунків від 24.05.2017 року, по Специфікації №15-363 за Договором поставки №363-099 від 30.05.2011.

Позивач стверджує, що вищевказаний акт звірки взаємних розрахунків від 24.05.2017 року підприємством було отримано 29.08.2017 року.

Таким чином, з 30.08.2017 року починає свій перебіг 2-х місячний термін для повернення відповідачем на користь позивача грошових коштів у розмірі 182 918,40. Останнім днем повернення грошових коштів мало бути здійснено у строк до 30.10.2017 (включно).

Водночас, позивач вказує, що станом на момент розгляду справи відповідачем грошові кошті у розмір 182 918,40 не сплачено.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також нарахуванню відповідачу інфляційних втрат у розмірі 61 566,56, та 3 % річних у розмірі 22 701,93 грн.

Також позивачем було здійснено 100% передоплату, що підтверджується платіжним дорученням №6606 від 06.08.2015 року , за товари (за позиціями №83,86,89) відповідно до специфікації №15-363;

- прокладка резинова 72.04.2180.243.001 (позиція № 83) - 2 шт. на суму 253,20 грн.;

- прокладка резинова 72.04.2180.243.007 (позиція № 86) - 1 шт. на суму 162,24грн.;

- профіль герметизації 72.04.4801.902.000 (позиція № 89) - 4 шт. на суму 4 771,20 грн.

Всього на загальну суму 5 186,64 грн.

Проте вищезазначені товари як стверджує позивач, так і не були поставлені у обумовлені Договором строки.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 статті 193 ГК України.

За змістом частин 1, 2, 6 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У даному разі, матеріалами справи підтверджено, що товар на загальну суму 195 726,84 грн був отриманий не в повному обсязі за позицією №88 Специфікації №15-363, а за позицією №83,86,89 Специфікації №15-363 не отримано взагалі, що підтверджується накладною №235 на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 29.09.2015 року до договору №363-099 від 30.05.2011 року.

Судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання з оплати за товар, що підтверджується платіжним дорученням №6606 від 06.08.2015, яке міститься в матеріалах справи (ст.30).,втім з боку відповідача наявне неналежне виконання обов`язків а саме відсутність факту передачі товару покупцю за позиціями Специфікації №83,86,89, та відсутність факту передачі товару в повному обсязі за позицією Специфікації №88.

Відповідно до ч.3 ст.612 ЦКУ якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втрачає інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з положеннями чистини 2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму від попередньої оплати товару, не передав товар в строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи те, що станом на момент розгляду справи, відповідач умови договору поставки не виконав у повному обсязі суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за позиціями Специфікації №88 у розмірі 182 918,40 грн та за позиціями Специфікації №83,86,89 у розмірі 5 186,64 грн є обґрунтованими.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, сума 3 % річних за період з 30.10.2017 по 17.12.2021 становить 22 701,93 грн., та інфляційних збитків за період з листопада 2017 року по листопад 2021 року становить 61 566,56 грн.

Перевіривши похідні вимоги позивача, а саме розрахунок 3 % річних за період з 30.10.2017 по 17.12.2021 у розмірі 22 701,40 грн та інфляційних збитків за період з листопада 2017 року по листопад 2021 року у розмірі 61 566,56 грн, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, з урахуванням чого, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 22 701,40 грн та інфляційних втрат у розмірі 61 566,56 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Надаючи правову оцінку заяві про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного.

Враховуючи, що судом встановлено обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 272 373,52 грн. які покладені в основу підстав позову, враховуючи заявлену відповідачем заяву про застосування строку позовної давності, суду необхідно, з урахуванням норм матеріального права, беручи до уваги конкретні обставини у даній справі, встановити наявність чи відсутність застосування до спірних правовідносин положень про позовну давність.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Таким чином, застосування інституту позовної давності є одним з інструментів, який забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності, тому, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд має повно з`ясувати усі обставини, пов`язані з фактом обізнаності та об`єктивної можливості особи бути обізнаною щодо порушення її прав та законних інтересів, ретельно перевірити доводи учасників справи у цій частині, дослідити та надати належну оцінку наданим ними в обґрунтування своїх вимог та заперечень доказів.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), яка в силу приписів статті 257 цього Кодексу встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У застосуванні зазначених положень слід враховувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, в якій зазначено, що це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Як вбачається з матеріалів справи, акт звірки взаєморозрахунків по специфікації №15-363 був підписаний і відправлений позивачу 22.08.2017 року (отриманий позивачем 29.08.2017 року). Таким чином, повернення отриманих коштів мало бути здійснено у строк до 29.10.2017 року, а з 30.10.2017 року починається перебіг строку позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення суми 182 918,40 грн., який спливає 30.10.2020.

Разом з тим, Законом України №540-IX від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України,2003 р., №№40-44, ст.356) доповнено зокрема пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з наступними змінами та доповненнями) постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020.

В подальшому відповідними Постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжувався та триває до 31.03.22.

Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

Враховуючи викладене, Державне підприємство "Антонов", звернувшись до суду 28.12.2021, дотрималось строку позовної давності, який в силу наведеного продовжено з 12.03.2020 по теперішній час.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що доводи відповідача викладені у відповіді на позовну заяву не спростовують вищенаведеного та висновку суду про наявність підстав для відповідальності останнього у вигляді стягнення з нього заборгованості за прострочення повернення грошових коштів у розмірі 272 373,52 грн .

Окрім того, вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вказане та повне задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 4085,60 грн.

Керуючись статтями 73-75,86,123,129,165-167,232-233,238-240 ГПК України, статтями 611,509,525-526,612,625,655,693 ЦК України, статтями 265 ГК України, статями 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Антонов" задовольнити.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства ( м.Харків, вул. Сумська,134, м.Харків, ) на користь Державного підприємства «Антонов" (03062, м.Київ, вул.Ак Туполєва,1, ) заборгованість у розмірі 272 373,52 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 182 918,40 грн, 3 % річних у розмірі 22 701,93 грн, інфляційні втрати у розмірі 61 566,56 грн, 5 186,64 грн передоплати за непоставлені товари, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4085,60 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Державне підприємство «Антонов" (03062, м.Київ, вул.Ак Туполєва,1, )

Відповідач: Харківське державне авіаційне виробниче підприємство (61023, м.Харків, вул. Сумська,134, м.Харків, )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2022

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий С.В. Міньковський В.О. Яризько