ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/1053/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригуза П.Д., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії АТ "Укртелеком", пл.Кирила і Мефодія, 4 м.Ужгород,

до відповідача: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради, вул. 900-річчя Хуста, 27 м.Хуст,

про стягнення 16 317,09 грн.

секретар судового засідання Сінкіна Е.В.

за участю представників сторін: не викликались,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Закарпатської філії АТ "Укртелеком" звернулось до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради про стягнення 16 317,09 грн., на відшкодування витрат за надання пільгових телекомунікаційних послуг за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 року.

Ухвалою від 19.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвала суду від 19.01.2022 у зв`язку з відсутністю коштів для здійснення поштових відправлень була надіслана на електронну адресу позивача та відповідача 20.01.2022.

03.02.2022 від відповідача Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву №131 від 31.01.2022 року з доказами надсилання його позивачеві 01.02.2022.

Від позивача Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії АТ "Укртелеком" 21.02.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив №55-Вих-ИУ-46С000-2022 від 14.02.2022 (Вх.№02.3.1-02/1230/22) з доказами надсилання його відповідачеві 14.02.2022.

І. Виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що АТ "Укртелеком", будучи оператором телекомунікацій, надає послуги зв`язку споживачам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати у відповідності до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства".

Позивач зазначає, що Відповідач - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради, що у спірний період був єдиним органом соціального захисту населення на території м. Хуст Закарпатської області та головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в порушення вимог чинного законодавства України, своєчасно не відшкодував вартість надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 на суму 16 317,09 грн.

У відповді на відзив Позивач обгрунтовує додатково свої вимоги практикою Верховного Суду та суду апеляційної інстанції, зокрема у постанові від 20.12.2020 у справі №907/427/20, де зазначено, що пунктом 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, зокрема, видатки на пільги з послуг зв`язку. Внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, свідчить про те, що фактично відбулася зміна джерела фінансування визначених законодавством пільг на послуги зв`язку, а саме замість фінансування з державного бюджету вказані витрати мають фінансуватись з місцевих бюджетів.

Законодавством не передбачена, також, залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення або звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості чи власного бажання надавача, а на виконання імперативних законодавчих вказівок.

II. Виклад позиції відповідача.

Відповідач заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з огляду на те, що між Акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Закарпатської філії АТ "Укртелеком" та Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради відсутні зобов`язання щодо відшкодування витрат за встановлення телефону та знижки на абонентську плату за користування телефоном. Коштів на державну програму у 2020 році виділено не було, відповідно Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради не має зобов`язань перед АТ "Укртелеком" і правові підстави вимагати виконання зобов`язання у позивача відсутні.

Фінансування видатків за надання послуг зв`язку за рахунок субвенцій державним бюджетом на 2020 рік не передбачалось, а Хустською міською радою таких коштів також не передбачено та не виділено.

III. Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство "Укртелеком", відокремленим підрозділом якого є Закарпатська філія АТ "Укртелеком", є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, інших законодавчих актів України.

У період з 01 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року Акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Закарпатської філії АТ "Укртелеком" надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам, які проживають на території м. Хуст Закарпатської області на загальну суму 16 317,09 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, за відповідні періоди.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Цей Закон визначає, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, а органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Згідно із частиною третьою статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 (далі - Правила) передбачено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Суд зазначає, що пільги з оплати за послуги зв`язку передбачені окремим категоріям громадян відповідно до таких законів України:

- Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",

- Закону України "Про жертви нацистських переслідувань",

- Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

- Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист",

- Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства", а також іншим законодавством.

Позивач зазначає, що розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за спірний період, складені за формою « 2-пільга» та акти звіряння розрахунків за формою « 3-пільга», скеровувалися на адресу відповідача, що підтверджується копіями листів №46і000/3 від 06.05.2020; №05_46І000/3 від 09.06.2020; №06_46І000/3 від 09.07.2020; №07_46І000/3 від 07.08.2020; №08_46І000/3 від 07.09.2020; №09_46І000/3 від 07.10.2020; №10_46І000/3 від 06.11.2020; №11_46І000/3 від 07.12.2020; №12_46І000/3 від 06.01.2021. Втім, відповідач належним чином оформлені та підписані акти звіряння розрахунків за надані послуги на пільгових умовах за відповідний період позивачу не повернув та не відшкодував витрати, понесені позивачем.

Відповідно до пункту першого статті 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Згідно із пунктом 20-4 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №373 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", якою, зокрема пункти 10-12 Положення виключено.

З огляду на викладене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян при цьому, такі зобов`язання виникають безпосередньо із законів України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, у АТ "Укртелеком" виникло право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради - обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані послуги.

Крім того, Законом України "Про телекомунікації" та Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг від 11.04.2012 № 295 не передбачено обмежень щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 висловив правову позицію, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно при зводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

З огляду на зміст статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні в справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00), суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не може бути підставою для звільнення особи від обов`язку виконання свого зобов`язання належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №911/4249/16 та 906/621/17.

Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд погоджується з твердженнями Позивача, що пунктом 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, зокрема, видатки на пільги з послуг зв`язку.

У разі відсутності відповідних субвенцій з державного бюджету на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, такі видатки мають бути передбачені місцевим бюджетом для виконання визначених законом пільг на послуги зв`язку, а саме замість фінансування з державного бюджету вказані витрати мають фінансуватись з місцевих бюджетів.

Враховуючи наведене вище суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача 16 317,09 грн., на відшкодування витрат за надання на пільгових умовах телекомунікаційних послуг за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 року.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно платіжного доручення №489 від 23 лютого 2021 року позивачем при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Відтак, на відповідача покладається 2 270,00 грн. витрат на оплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 86, 129, 236, 238, 241, 248 ГПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Судові витрати покласти на відповідача.

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради, ( вул. 900-років Хуста, 27 м.Хуст,90400) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (, бульвар Шевченка, 18, м.Київ, 01601) в особі Закарпатської філії АТ "Укртелеком" (пл.Кирила і Мефодія, 4 м.Ужгород, Закарпатської області, 88000) 16 317,09 грн. (шістнадцять тисяч триста сімнадцять гривень 09 копійок) відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих на пільгових умовах за період з 01.04.2020 по 31.12.2020, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2022 року.

Суддя П.Д. Пригуза