ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2022 р. Справа №914/2727/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

суддів: Гриців В.М., Малех І.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вих.№39/10-7205-21 від 22 листопада 2021 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року (підписане 01.11.2021), суддя Крупник Р.В.

у справі №914/2727/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", м. Львів

про стягнення збитків за договором постачання природного газу №6446/18-ТЕ-21 від 04.10.2018

ВСТАНОВИВ:

08.09.2021 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ЛМКП "Львівтеплоенерго" про стягнення збитків за договором постачання природного газу №6446/18-ТЕ-21 від 04.10.2018.

Підставами позовних вимог позивач зазначив, що 04.10.2018 між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір постачання природного газу №6446/18-ТЕ-21, відповідно до якого постачальник зобов`язувався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язувався оплатити поставлений йому газ. Як стверджує позивач, у п. 2.1. договору (у редакції додаткової угоди №7 від 24.04.2019) сторонами були погоджені замовлені обсяги природного газу, зокрема, на квітень 2019 - 10158,0 тис. куб.м. З 01.03.2019 почали застосовуватися положення договору (про застосування яких з 01.03.2019 відповідачу надсилалося відповідне повідомлення), якими передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки (порядок нарахування визначений у п. 3.13.1, 3.13.2 договору). Зважаючи на те, що у квітні 2019 відповідачем спожито менший від погодженого обсяг газу, а саме 9518,124 тис. куб.м., позивачем за вказаний місяць споживання здійснено нарахування збитків на суму 141014,72 грн. Так як в добровільному порядку відповідач не відшкодував позивачеві збитків, позивач звернувся із цим позовом до суду про стягнення з відповідача 141014,72 грн збитків.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.10.2021 у справі №914/2727/21 у задоволенні позову відмовлено повністю. Судовий збір у розмірі 2270 грн покладено на АТ "НАК "Нафтогаз України".

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року у справі №914/2727/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги в розмірі 3405 грн покласти на відповідача по справі.

АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, зокрема ст.ст. 224, 225, 230, 231 ГК України, ст.ст. 22, 546-551 ЦК України, ст. 13, 86, 236 ГПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/2727/21 розподілено до розгляду судді - доповідачу Якімець Г.Г. Введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Малех І.Б., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року у справі №914/2727/21 залишено без руху. Роз`яснено апелянту, що протягом 10-ти днів з дня вручення цієї ухвали він має право усунути недоліки апеляційної скарги та подати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №914/2727/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року; витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справи; відповідачу надано строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

23 грудня 2021 року з місцевого господарського суду надійшли матеріали справи.

30 грудня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи з обґрунтуванням від сторін до суду не надходило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 04.10.2018 між позивачем (постачальником) та відповідачем (споживачем) укладено Договір постачання природного газу №6446/18-ТЕ-21 (надалі - Договір).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 до 17 жовтня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (положення п. 12.1. Договору).

У подальшому, на підставі укладених між сторонами додаткових угод до Договору, строк його дії продовжувався, востаннє такий був продовжений до 30.11.2018 включно.

На підставі додаткової угоди №4 від 29.11.2018 до Договору, Договір викладено в новій редакції.

Відповідно п. 1.1., 1.2. Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пунктом 3.8. Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання зобов`язань за Договором, позивачем протягом жовтня 2018 - вересень 2019 поставлено, а відповідачем прийнято природний газ, загальною вартістю 1 032 154 985,77 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу за вказаний період.

Згідно п. 2.1. Договору (в реакції Додаткової угоди №4 від 29.11.2018), постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 149 391,360 тис. куб. м., зокрема, квітень - 10 900,000 тис. куб. м.

На підставі Додаткової угоди №7 від 24.04.2019 до Договору, обсяг природного газу на квітень 2019 визначено в кількості - 10 158,000 тис. куб. м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 сторони погодили розмір фактично переданого природного газу в обсязі 9 518,124 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 639,876 тис куб. м. ніж те, що було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1 Договору.

Положеннями п. 2.2., 2.4., 2.5. Договору (в редакції Додаткової угоди №4) передбачено, що споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1. цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2. цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги зазначені у п. 2.1. цього договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (п. 2.2.). Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в т.ч. протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГРС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором (п. 2.4.). Допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 5% (плюс/мінус п`ять відсотків) від зазначеного у п. 2.1. обсягу без підписання додаткової угоди (п. 2.5.).

У подальшому, згідно Додаткової угоди №8 від 24.04.2019 до Договору, п. 2.4. викладено у наступній редакції: "Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в т.ч. протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГРС), але не пізніше останнього робочого дня розрахункового періоду. Для цього споживач зобов`язаний своєчасно надати постачальнику два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором".

Відповідно до п. 11.2. Договору, пункти 2.3., 3.2.2., 3.4.2., 3.8.2, абз. 2 пп. 3.9.2. п. 3.9, 3.13., 5.7, абз. 5 пп. 5 п. 6.2., пп. 8 п. 6.2., пп. 4 п. 6.3., абз. 3 пп. 2 п. 6.4. цього договору застосовується з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 цього договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Так, п. 7 Додаткової угоди №8 від 24.04.2019 до Договору передбачено, що пункти 2.3., 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2 пп. 3.9.2.п. 3.9, 3.13., 5.7, абз. 5 пп. 5 п. 6.2., пп. 8 п. 6.2., пп. 4 п. 6.3., абз. 3 пп. 2 п. 6.4. застосовуються сторонами з " 01" березня 2019 року.

Зміст положень п. 3.13., 5.7, абз. 5 пп. 5 п. 6.2., пп. 8 п. 6.2., пп. 4 п. 6.3. Договору полягає в наступному.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7. цього договору (п. 3.13.).

У пп. 3.13.1. - 3.13.2 п. 3.13. Договору передбачено порядок розрахунку розміру збитків.

Згідно п. 5.7. Договору, відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до п. 3.13. цього договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач) порушив п. 3.9. цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1. цього договору, розраховує збитки відповідно до пп. 3.13.1. або 3.13.2. п. 3.13. цього договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Споживач зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі:

- порушення строків оплати за договором про постачання природного газу;

- перевищення обсягів використання газу, зазначених у п. 2.1. цього договору без їх коригування додатковою угодою;

- відсутності підтвердження споживачу номінації;

- невключення/виключення споживача до/з Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС;

- інших випадках, передбачених цим договором та законодавством (положення абзац 5 пп. 5 п. 6.2.).

Споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13. цього договору (положення пп. 8 п. 6.2.).

Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1. цього договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більше ніж на 5% (як в бік збільшення так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених (положення пп. 4 п. 6.3.).

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано відповідачем, 22.02.2019 на електронну адресу та 26.02.2020 на поштову адресу відповідача було надіслано повідомлення №26-1843/1.17-19 від 21.02.2019 про те, що з 01.03.2019 застосовуються пункти 2.3., 3.2.2., 3.4.2., 3.8.2, абзац 2 пп. 3.9.2. п. 3.9, 3.13., 5.7, абзац 5 пп. 5 п. 6.2., пп. 8 п. 6.2., пп. 4 п. 6.3., абзац 3 пп. 2 п. 6.4. Договорів.

Враховуючи те, що відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 639,876 тис куб. м. ніж те, що було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1 Договору, позивач 12.06.2019 склав акт-претензію у відповідності до пунктів 3.12, 3.13 та 5.7 Договору і разом із розрахунком суми збитків у розмірі 141 014,72 грн. направив її відповідачу.

Так як відповідачем не здійснено відшкодування завданих позивачеві збитків, останній звернувся із цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України встановлює, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Водночас, ст. 623 ЦК України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1). Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч. 2). Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч. 3). При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.08.2021 у справі №911/3215/20.

Близький по змісту висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема, в контексті наявності збитків та їх розмір, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягає доведенню позивачем перед судом.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Умовами Договору сторонами передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватись. Сторони домовились про те, що допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 5% від зазначеного в пункті 2.1 Договору обсягу без підписання додаткової угоди.

Відповідно до пп. 1, 2 п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затв. постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою …

Згідно п. 2 розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин),у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

Пунктом 3 розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, зокрема, що за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Таким чином, Правила постачання природного газу та Договір передбачають право постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків за споживання природного газу у більшому/меншому обсязі від того, що був погоджений сторонами у Договорі.

У п. 5.7. Договору встановлено, що у разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Вказане право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20 та у постанові від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20.

Із урахуванням наведеного суд першої інстанції вірно зазначив, що право постачальника вимагати на підставі Правил постачання природного газу та Договору від споживача відшкодування збитків за споживання газу у більшому/меншому обсязі від замовленого об`єму, не звільняє позивача від тягару доказування понесених збитків.

Попри це, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором; позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого/меншого обсягу споживання відповідачем природного газу у березні-червні та вересні 2019, ніж погоджений і понесеними у зв`язку з цим збитками; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.01.2022 у справі №914/617/21.

Передбачений у Договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи заявника апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2021 у справі №914/2727/21 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Матеріали справи №914/2727/21 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Малех І.Б.