ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. Справа№ 910/9334/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Гвоздік О.В.;

від третьої особи: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Вільна адвокація"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 року (повний текст складено 21.10.2021) про закриття провадження у справі

у справі №910/9334/21 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Громадської організації "Вільна адвокація"

до Фонду державного майна України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст обставин справи

До Господарського суду міста Києва звернулася Громадська організація "Вільна адвокація" з позовом до Фонду державного майна України в якому позивач просив суд:

- визнати недостовірною публічну інформацію, оприлюднену Фондом державного майна України в біографічній довідці заступника Голови Фонду державного майна України Кудіна Дениса Ігоровича, розміщеній на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, а саме: "2002-2004 Координатор національних та міжнародних проектів у Представництві Організації Об`єднаних Націй в Україні";

- зобов`язати Фонд державного майна України спростувати недостовірну публічну інформацію, оприлюднену Фондом державного майна України в біографічній довідці заступника Голови Фонду державного майна України Кудіна Дениса Ігоровича, розміщеній на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, а саме: "2002 - 2004 Координатор національних та міжнародних проектів у Представництві Організації Об`єднаних Націй в Україні" шляхом оприлюднення достовірних відомостей на офіційному сайті Фонду державного майна України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оприлюднена інформація на веб-сайті Фондом державного майна України є недостовірною та не відповідають дійсності викладені відомості про наявність у заступника Голови Фонду державного майна України Кудіна Дениса Ігоровича досвіду міжнародного співробітництва, а саме: "2002 - 2004 Координатор національних та міжнародних проектів у Представництві Організації Об`єднаних Націй в Україні", оскільки, докази та обґрунтування такої публічної інформації на своєму офіційному веб-сайті Фондом державного майна України не наведено, і у відкритих джерелах така інформація відсутня.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського міста Києва від 20.10.2021 року закрито провадження у справі.

В обґрунтування зазначеної ухвали місцевий господарський суд зазначив про те, що позивач подав позовну заяву у зв`язку та на підставі звернення ОСОБА_2 , а не особистого наміру позивача захистити свої права, як юридичної особи щодо доступу до достовірної інформації, а відтак позивач помилково визначив належність цього спору до господарської юрисдикції, оскільки останній повинен бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Громадська організація "Вільна адвокація" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 року у справі №910/9334/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відкриваючи провадження у справі № 910/9334/21, суд першої інстанції встановив відповідність даного спору господарській юрисдикції. Апелянт зазначає, що між позивачем та відповідачем існують правовідносини, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про інформацію», Законом України «Про доступ до публічної інформації», а тому в разі порушення ФДМУ їх приписів, з врахуванням відсутності у цих правовідносинах дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, розгляд спорів має здійснюватись в порядку господарського судочинства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9334/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Пономаренко Є. Ю.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/9334/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Громадської організації "Вільна адвокація" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 року у справі №910/9334/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 16.12.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 18.01.2022.

В судове засідання 18.01.2022 з`явився представник відповідача. Представники позивача та третьої особи не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 розгляд справи відкладено на 01.02.2022.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/463/22 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. на лікарняному.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/9334/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Барсук М.А., судді Кропивна Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 року апеляційну скаргу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 відкладено розгляд справи на 15.02.2022.

Явка представників сторін

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 15.02.2022 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи вказані особи повідомлялись належним чином, однак вся кореспонденція повернулась у зв`язку з відсутністю адресата за вказаними адресами.

Апеляційним судом враховано позицію Верховного Суду (постанови від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19), відповідно до якої касаційний господарський суд, здійснивши аналіз ст.ст. 120, 242 ГПК України, п.п.11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи, що позивач та третя особа були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 15.02.2022.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

У статтях 5, 7 та 8 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

Подібний висновок викладено, зокрема, але не виключно, в численних постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №922/88/20, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18, від 19.05.2020 у справі №910/23028/17, від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, від 15.06.2021 у справі №904/6125/20, від 27.04.2021 у справі №591/5242/18, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

До Господарського суду міста Києва звернулася Громадська організація "Вільна адвокація" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України із вимогами про:

- визнати недостовірною публічну інформацію, оприлюднену Фондом державного майна України в біографічній довідці заступника Голови Фонду державного майна України Кудіна Дениса Ігоровича, розміщеній на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, а саме: "2002-2004 Координатор національних та міжнародних проектів у Представництві Організації Об`єднаних Націй в Україні";

- зобов`язати Фонд державного майна України спростувати недостовірну публічну інформацію, оприлюднену Фондом державного майна України в біографічній довідці заступника Голови Фонду державного майна України Кудіна Дениса Ігоровича, розміщеній на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, а саме: "2002 - 2004 Координатор національних та міжнародних проектів у Представництві Організації Об`єднаних Націй в Україні" шляхом оприлюднення достовірних відомостей на офіційному сайті Фонду державного майна України.

В обґрунтування даного позову позивач, зокрема, зазначив, що до Громадської організації "Вільна адвокація" від його члена Пилипенко О.В., яка також є акціонером АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", надійшло звернення щодо протиправного на її думку призначення Кудіна Д.І. заступником Голови Фонду державного майна України - центрального органу виконавчої влади, що контролює і здійснює управління господарською діяльністю АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", а також оприлюднення на офіційному сайті Фонду державного майна України недостовірної інформації у біографічній довідці заступника Голови Фонду державного майна України Кудіна Д.І.

Вказаним зверненням члена Громадської організації "Вільна адвокація" Пилипенко О.В. з метою захисту її прав, зокрема права на отримання достовірної інформації, просить позивача звернутися відповідно до п. 4.1.2 Статуту до суду з позовом про визнання недостовірною публічної інформації з біографічної довідки заступника Голови Фонду державного майна України - Кудіна Д.І., оприлюднення на офіційному сайті Фонду державного майна України та спростування такої недостовірної інформації.

Як вбачається із статуту Громадської організації "Вільна адвокація", позивач створений на добровільних засадах на підставі спільності інтересів фізичних осіб, що поділяють мету і завдання цієї організації , а саме - захист прав та свобод членів, задоволення суспільних, економічних, соціальних та інших інтересів організації та інших осіб.

Відповідно до п. 4.1.2. Статуту Громадської організації "Вільна адвокація" для здійснення своїх цілей і завдань має право представляти і захищати права і законні інтереси свої членів (на безоплатній основі) в органах державної влади і місцевого самоврядування, громадських органах та в судах, а також перед іншими фізичними та юридичними особами всіх форм власності.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи, що виникають із земельних правовідносин, за винятком тих, розгляд яких визначений в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними (така правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2021 у справі №910/3616/21).

Разом з тим, відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто, сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Згідно з ч. 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (подібний за змістом правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №904/1083/18).

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №646/6644/17 зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

У постанові від 07.04.2020 у справі №904/6125/20, предметом розгляду якої було питання представництва громадською організацією прав та охоронюваних законом інтересів своїх членів, Велика Палата Верховного Суду зробила наступні висновки:

- відповідно до статті 1 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів; за організаційно-правовою формою воно утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку;

- частиною 2 статті 21 цього Закону встановлено, що громадське об`єднання зі статусом юридичної особи наділено правами бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства; здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об`єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

- отже, засновники (учасники) громадського об`єднання зі статусом юридичної особи наділяють таке об`єднання певними повноваженнями (компетенцією), що не виключає делегування йому функцій представництва для захисту їхніх прав та інтересів у правовідносинах із третіми особами, в тому числі щодо судового захисту;

- як вбачається зі змісту позовної заяви, ГО "Юристи за екологію" звернулася до суду з позовом у цій справі на захист прав сорока восьми фізичних осіб на проживання у безпечному довкіллі з вимогами про стягнення на користь цих осіб моральної та матеріальної шкоди. Відтак виконання цього рішення пов`язане із задоволенням майнових вимог щодо фізичних осіб. Отже, у зазначеному спорі позивач у статусі громадської природоохоронної організації захищає не власні інтереси як юридичної особи, а фактично діє в інтересах фізичних осіб - членів ГО "Юристи за екологію" та представляє їхні інтереси в суді на підставі положень Орхуської конвенції;

- між ГО "Юристи за екологію" та відповідачами - гірничодобувними підприємствами, що здійснюють негативний вплив на довкілля регіону проживання фізичних осіб, які об`єдналися у ГО "Юристи за екологію" задля захисту своїх екологічних прав, відсутні господарські правовідносини в розумінні статті 3 ГК України, наявність яких є визначальним при віднесенні спору між юридичними особами до компетенції господарських судів;

- Велика Палата Верховного Суду зазначає, що позивач як природоохоронна громадська організація, представляючи інтереси своїх членів - фізичних осіб, помилково визначив належність цього спору до господарської юрисдикції з посиланням на відповідність його суб`єктного складу вимогам статті 4 ГПК України. Позов у цій справі подано громадською організацією в інтересах сорока восьми фізичних осіб згідно з переліком, визначеним як додаток 1 до позовної заяви, задля захисту їх екологічних прав, тобто в інтересах фізичних осіб, які є членами позивача, а не на захист його власних інтересів як юридичної особи;

- аналізуючи характер правовідносин, з яких виник спір у цій справі, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що спірні правовідносини виникли між фізичними особами, які, стверджуючи про заподіяння їм матеріальних збитків та моральної шкоди за результатами господарської діяльності відповідачів - юридичних осіб, уповноважили на представництво своїх інтересів створену ними громадську організацію. У зазначеному спорі громадська природоохоронна організація, звернувшись з позовом до відповідачів про відшкодування збитків та моральної шкоди, реалізувала передбачені її статутними завданнями представницькі функції щодо захисту екологічних прав фізичних осіб - членів такої організації, які було порушено відповідачами. Отже, сторони в цій справі, незважаючи на наявність у них статусу юридичних осіб, не були пов`язані господарськими правовідносинами в розумінні статті 3 ГК України;

- какі висновки щодо розмежування підвідомчості спорів судам господарської та цивільної юрисдикцій є послідовними. Так, у постанові від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про розгляд у порядку цивільного судочинства спору, ініційованого за позовом громадської організації в інтересах невизначеного кола споживачів послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій міста Ірпеня, права яких було порушено комунальним підприємством - надавачем таких послуг, за відсутності господарських правовідносин між позивачем - громадською організацією, яка діє в інтересах фізичних осіб, та відповідачем - юридичною особою, яка надає комунальні послуги побутовим споживачам.

Отже, виходячи зі змісту звернення ОСОБА_2 №012/21 від 03.06.2021, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний позов було подано позивачем з метою захисту немайнових інтересів останньої, а саме, її прав громадянина України, члена Громадської організації "Вільна адвокація" та акціонера АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", як фізичної особи, з метою захисту її особистого права на отримання достовірної публічної інформації, що в свою чергу спростовує доводи позивача про віднесення цього спору до юрисдикції господарських судів.

Зі змісту позовної заяви також вбачається, що вона була подана саме у зв`язку та на підставі звернення ОСОБА_2 , а не з особистого наміру Громадської організації "Вільна адвокація" захистити свої права як юридичної особи щодо доступу до достовірної інформації, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині колегія суддів відхиляє.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції не досліджував докази, на які посилався в оскаржуваній ухвалі, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки зі змісту протоколів підготовчого судового засідання вбачається, що судом першої інстанції здійснювався розгляд клопотання відповідача про закриття провадження, в якому відповідач вважав, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, і клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та досліджувались докази, наявні у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведені положення чинного законодавства та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає вирішенню не в порядку господарського судочинства, а у порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі правомірно закрито місцевим господарським судом.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі, оскільки цей спір не належить до господарської юрисдикції, а також про те, що, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, цей спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 року у справі № 910/9334/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Громадської організації "Вільна адвокація" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у справі № 910/9334/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у справі № 910/9334/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи у справі № 910/9334/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.02.2022

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко