ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/5042/21)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Хотенець П.В. , Яризько В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Державного науково-дослідного підприємства «Об`єднання Комунар», 61070, м.Харків, вул.Рудика,8,
до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева», 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126,
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева»
за участю представників учасників справи :

позивача - Бойко В.М свідоцтво №1456 від 15.01.2003 року.

відповідача - Луценко О.І за довіреністю №16-13 від 04.01.2022

ВСТАНОВИВ:

Державне науково - виробниче підприємство «Комунар» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» про стягнення заборгованості за Договором № Ф-6/159-21/111 дп від 12.02.2021 року у розмірі 756 692, 13 грн, з яких: 689 962,08 грн - сума боргу за отриманий товар, 15 018,81 грн - інфляційні втрати, 10 389,13 грн - 3 % річних та 41 322,11 грн - пеня.

За розрахунком судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 11 350,38 грн.

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа про банкрутство Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева», яка розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В. та Яризько В.О.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.12.2021 позовна заява вх.№ 5042/21 передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Хотенець П.В., суддя Яризько В.О.

Ухвалою суду від 28.12.2021 прийнято позовну заяву (вх. № 5042/21 від 21.12.2021) до розгляду в межах справи про банкрутство № 5023/10655/11, відкрито провадження у справі № 922/5042/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 25.01.2022 о 12:50 год.

20.01.2022 на адресу суду від Державного підприємства Завод ім.В.О Малишева» надійшов відзив на позовну заяву (вх.№1256), в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ДНВП «Об`єднання Комунар» в повному обсязі.

Судом досліджено відзив на позовну заяву та встановлено, що він відповідає вимогам ст. ст. 42, 161, 165 ГПК України. Вказаний відзив долучено до матеріалів справи.

24.01.2022 на адресу суду від Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» надійшло клопотання вх.№467 про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, у зв`язку з визнанням присутності представника в іншому судовому засіданні обов`язковою, а також з метою підготовки та надання суду відповіді на відзив.

В підготовчому засіданні 25.01.2022 уповноважений представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою-повідомленням від 25.01.2022 , задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду підготовчого засідання та відкладено розгляд справи на 02.02.2022 року.

31.01.2022 на адресу суду від Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» надійшла відповідь на відзив вх.№2106, в якому останній, не погоджується з доводами Відповідача, викладеними у відзиві, та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судом досліджено відповідь на відзив на встановлено, що вона відповідає вимогам ст.42,161,166 ГПК України. Вказану відповідь на відзив долучено до матеріалів справи.

02.02.2022 у підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримував в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

У підготовчому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відкласти розгляд справи, для можливості ознайомлення з відповіддю на відзив позивача, та наданням до суду заперечень.

02.02.2022 у судовому засіданні оголошено перерву на 17.02.2022 о 10:00.

В підготовчому засіданні 17.02.2022 уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

В підготовчому засіданні уповноважений представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов.

За результатами дослідження матеріалів справи, у відповідності до приписів ч. 1 статті 177 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що здійснені всі дії, які необхідні для реалізації завдань підготовчого провадження (остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд, зокрема постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.02.2022 о 11:40 год.

В судовому засіданні 22.02.2022 представники сторін наполягали на своїх позиціях, викладених у заявах по суті справи, до мирного врегулювання спору не прийшли.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників учасників справи у судових дебатах, суд встановив наступне.

12.02.2021 між Державним науково-виробничим підприємством «Об`єднання Комунар» (позивач) та Державним підприємством «Завод ім. В.О Малишева» (відповідач) укладено договір поставки продукції №Ф-6/159-21/111 дп. За цим договором Державне науково - виробниче підприємство «Комунар» є постачальником, а Державне підприємство «Завод ім.В.О Малишева» покупець.

Відповідно п.1.1 Договору постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність (поставити) покупцю товар згідно з Додатком №1 Договору, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити за нього грошову суму у порядку та в розмірі, визначених у розділах 4,5 Договору.

Відповідно до п.2.2 Договору Постачальник зобов`язується передати покупцю товар, зазначений у додатку №1 (Специфікація) до Договору, у строк не пізніше 10.05.2021.

Згідно п.2.2 Договору Разом з товаром Постачальник зобов`язується передати покупцю документи, зазначені у пункті 6.1 Договору.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що право власності на товар за договором переходить від Постачальника до Покупця на дату підписання Сторонами видаткової накладної та товарно-транспортної накладної.

12.02.2021 між Державним підприємством «Завод імені В.О. Малишева» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДНВП «Об`єднання Комунар» (постачальник) підписано та скріплено печатками останніх, Специфікацію № 1 до договору поставки №Ф6/159-21/111 дп від 12.02.2021.

Відповідно до вказаної Специфікації сторони погодили поставку товару на загальну суму 4977838,32 грн.

Відповідно до п.13.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплений печатками Сторін та діє до припинення зобов`язання , що виникли з Договору.

28.05.2021 року між Державним підприємством «Завод ім.В.О Малишева» та Державним науково-виробничим підприємством «Об`єднання Комунар» було укладено Додаткову угоду №1 до договору поставки №Ф-6/159/21/111дп від 12.02.2021року.

Згідно з п 4.1 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.05.2021 орієнтовна ціна Товару, що поставляється за Договором, на момент укладання Договору без податку на додану вартість ПДВ складає 1 149 936,80 грн, крім того ПДВ 20% 229 987,365, загальна сума разом з ПДВ складає 1 379 924,16 грн, та зазначена у Специфікації (Додаток №1 до Договору).

Відповідно до п.5.1.1 Додаткової угоди Грошові кошти в сумі 50% - 689 962,08 покупець перераховує прямим банківським платежем в якості авансового платежу на рахунок Постачальника протягом 10-ти банківських днів з дати набрання Договором чинності, на підставі рахунку фактури виписаного Постачальником на ім`я покупця, але не пізніше 15.02.2021.

Відповідно до п.5.1.2 Договору поставки №Ф-6/159-21/111дп часткова оплата у розмірі 45% загальної договірної вартості товару покупець перераховує прямим банківським платежем на рахунок постачальника на підставі рахунку-фактури, виписаного постачальником на ім`я покупця, протягом 15-ти банківських днів після отримання товару Покупцем.

Згідно п.5.1.3 Договору Остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі отриманого від Постачальника рахунку-фактури, виписаного Постачальником на ім`я покупця, виходячи з суми виплаченого авансового платежу, часткової оплати та узгодженої Сторонами договірної ціни на товар прямим банківським платежем на рахунок постачальника протягом 10-ти банківських днів з дати підписання покупцю акту приймання - передачі кінцевим замовником Виробу, але не пізніше 30.07.2021 в залежності від того, яка з цих подій наступить раніше.

Відповідно до п.6.1 Договору Передача постачальником товару покупцю фіксується шляхом підписання двосторонньої видаткової накладної, товарно - транспортною накладною, у яких зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість товару та за наявності документу, що підтверджує якість товару (сертифікат якості виробника, а для продукції, що підлягає обов`язкової сертифікації в Україні,- сертифікат відповідності, карти даних небезпечного фактора, висновок державної санітарно - гігієнічної експертизи, копію дозволу на транспортування, паспорт безпеки хімічної продукції), які підтверджують якість та супроводжують продукцію. При відсутності таких оригіналів, постачальник направляє замовнику завірені ним або заводом - виробником документи. Обов`язок по складанню первинних документів покладений на постачальника.

На виконання додаткової угоди №1 до Договору поставки №Ф6/159-21/111дп сторони підписали Протокол погодження договірної ціни товару.

Відповідно до Додатку №2 до додаткової угоди №1 до Договору поставки №Ф6/159-21/111дп від 12.02.2021 сторонами підписано специфікацію, якою погоджено поставку на загальну суму 1 379 924,16 грн. разом з ПДВ.

15.02.2021 року відповідач здійснив попередню оплату (авансування) у розмірі 50 % від загальної вартості товару на суму 689 962,08 грн. відповідно до платіжного доручення №549, яке міститься в матеріалах справи(ст.29).

Відповідно до накладної - пропуску №202 від 12.05.2021 позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином та у повному обсязі шляхом відвантаження Товару на загальну суму 1 379 924,16 грн, що підтверджується підписами з обох сторін.

Так на підставі п.5.1.3 Договору Відповідач повинен був остаточно розрахуватись з позивачем не пізніше 30.07.2021 року.

Водночас, позивач вказує, що остаточного розрахунку зі сторони відповідача здійснено не було. У зв`язку з цим, на адресу відповідача була направлена претензія від 29.10.2018 року №992/1-04/026 з вимогою погасити заборгованість, на яку відповідач надав відповідь №002-16/013/5979 від 02.12.2021 про неможливість погашення заборгованості у зв`язку дефіцитом обігових коштів.

На підтвердження зазначеної заборгованості сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків від 30.09.2021.(ст.35)

Водночас, позивач вказує, що станом на момент розгляду справи відповідачем грошові кошті у розмір 689 962,08 грн. не сплачено.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також нарахуванню відповідачу пені у розмірі 41 322,11 грн, інфляційних втрат у розмірі 15 018,81 грн. та 3 % річних у розмірі 10 389,13 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 статті 193 ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У даному разі, сторонами було погоджено, що оплата товару здійснюється 3-ма частинами :50 % відповідач перераховує прямим банківським платежем і якості авансового платежу на рахунок позивача протягом 10-ти банківських днів з дати набрання договору чинності, але не пізніше 15.02.2021, часткова оплата у розмірі 45% загальної договірної вартості товару відповідач перераховує прямим банківським платежем на рахунок позивача на підставі рахунку - фактури, виписаного позивачем на ім`я відповідача, протягом 15-ти банківських днів після отримання товару Відповідачем, та остаточний розрахунок проводиться відповідачем на підставі отриманого від позивача рахунку - фактури, виписаного позивачем на ім`я відповідача, виходячи з суми виплаченого авансового платежу, часткової оплати та узгодженої Сторонами договірної ціни на товар прямим банківським платежем на рахунок позивача протягом 10-ти банківських днів з дати підписання відповідачем акту приймання - передачі кінцевим замовником виробу, але не пізніше 30.07.2021,в залежності від того, яка з двох подій наступить раніше.

Позивачем умови договору виконано належним чином та у повному обсязі, що підтверджується накладною - пропуском від 12.05.2021 №202. А отже, відповідач повинен був остаточно розрахуватись до 30.07.2021 року.

Суд критично оцінює доводи відповідача викладені в відзиві на позовну заяву від 20.01.2022 в якій відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів того, що після перерахування відповідачем авансового платежу ним направлявся рахунок - фактура на оплату 45% загальної вартості товару, та рахунок фактури для проведення остаточного розрахунку за поставлений товар, орієнтовна ціна якого визначена п.4.1 Договору №Ф6/159-21/111 дп в редакції Додаткової угоди №1 від 28.05.2021 та погоджена договірна ціна якого визначена відповідно до Додатку №1 до Додаткової угоди №1 від 28.05.2021 року.

Також відповідач в обґрунтування свої заперечень посилається на данні бухгалтерського обліку підприємства в якому поставка товару була здійснена 12.05.2021 на суму 1 379 924,16 грн, що підтверджується накладної- пропуску №202 від 12.05.2021. Але акт приймання - передачі кінцевим замовником виробу, на виконання договірних зобов`язань на загальну суму 1 379 924,16 грн - не підписано.

Суд зазначає, що підписані Відповідачем накладні-пропуск, накладні-накази та накладні за всіма реквізитами є первинними обліковими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин. Такі документи є підставою виникнення обов`язку Відповідача щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Надані до суду копії накладних-пропуск та накладних-наказ містять всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Слід наголосити, що відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9); первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є також те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, окрім обставин оформлення первинних документів, суд також встановлює наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару Відповідачем, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо).

Аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 905/49/15, від 29 листопада 2019 року у справі № 914/2267/18).

Видаткова накладна є тим первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, зокрема, передачу-приймання суб`єктами господарювання товару, але у разі наявності неістотних недоліків первинних документів (зокрема, не суттєво змінена назва документу), що містять відомості про господарську операцію, такі недоліки не є підставою для невизнання господарської операції.

Отже, твердження Відповідача, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт передання продукції Відповідачу за договором, не мають під собою законного підґрунтя та не повинні прийматися судом так, як протирічать нормам діючого законодавства України.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові КГС ВС від 11.01.2022 у справі №927/738/19 - Акт звірки може вважатись доказом у справі і підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання ,її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Наданий позивачем до позовної заяви акт звірки взаємних розрахунків станом на ЗО вересня 2021 року підписано з боку Відповідача головним бухгалтером ДП «Завод імені В. О. Малишева» Іриною Тарарой, підпис якої засвідчено печаткою, з боку Позивача - головним бухгалтером ДНВП «Об`єднання Комунар» - Олександром Боваровим, підпис якого також засвідчено печаткою.

Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічний висновок викладеною в постановах Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 905/1198/17, від 05 березня 2019 року у справі № 910/1389/18 та від 04 грудня 2019 року у справі № 916/1727/17.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними доказами, на підставі яких можна встановити обставини, Які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені у розмірі 41 322,11 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ч. 1, 3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.10.2 Договору у випадку порушення відповідачем строків оплати товару, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, нараховану на суму прострочення відповідачем платежу за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, сума пені за період з 31.07.2021 по 08.12.2021 складає 41 322,11 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 41 322,11 грн. за вищезазначений період, з урахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та умов договору, судом встановлено, що такі нарахування здійснено вірно, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 10 389,13 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15 018,81 грн., суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунком позивача, сума 3 % річних на суму 620 965,87 грн (45% від вартості товару, п.5.1.2) за період з 03.06.2021 по 30.07.2021 становить 2960,22 грн. та на суму 689 962,08 грн за період з 31.07.2021 по 08.12.2021 становить 7 428,91 грн. та інфляційних збитків на суму 620 965,87 грн (45% від вартості товару, п.5.1.2) за період з 03.06.2021 по 30.07.2021 становить 1 864,14 грн. та на суму 689 962,08 грн за період з 31.07.2021 по 08.12.2021 становить 13 154,67 грн.

Перевіривши розрахунок 3 % на суму 620 965,87 грн (45% від вартості товару, п.5.1.2) за період з 03.06.2021 по 30.07.2021 у розмірі 2960,22 грн. та на суму 689 962,08 грн за період з 31.07.2021 по 08.12.2021 у розмірі 7 428,91 грн. та інфляційних збитків на суму 620 965,87 грн (45% від вартості товару, п.5.1.2) за період з 03.06.2021 по 30.07.2021 у розмірі 1 864,14 грн. та на суму 689 962,08 грн за період з 31.07.2021 по 08.12.2021 у розмірі 13 154,67 грн суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, з урахуванням чого, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 10 389,13 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15 018,81 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст.123 ГПК України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Крім того, в силу статті 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 11 350,38 грн.

Керуючись статтями 73,74,76, 86, 129, 232-241 ГПК України, статтями 11, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 655, ЦК України, статтями 193,216,230-232,265 ГК України, статями 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Державного науково-дослідного підприємства «Об`єднання Комунар» задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь Науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» заборгованість у розмірі 756 692,13 грн., з яких 689 962,08 грн - сума боргу за отриманий товар, 15 018,81 грн - інфляційні втрати, 10 389,13 - 3% річних, 41 322,11 грн - пеня, 11 350,38 грн - витрати зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Державне науково-виробниче підприємство «Об`єднання Комунар» (61070, м.Харків, вул.Рудика,8, )

Відповідач: Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2022

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий П.В. Хотенець В.О. Яризько