ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 5/112-Б-10

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Банаська О.О., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участю представників сторін:

МПП "Таврія" - Мітяєва С.В.,

арбітражного керуючого Акопяна Г.Г.,

ОСОБА_1 - Зіновкіної О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021

у справі № 5/112-Б-10

за позовом ОСОБА_2

до Малого приватного підприємства "Таврія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Акопяна Гаджика Гарагеновича,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Херсонської області перебуває справа №5/112-Б-10 за заявою Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про банкрутство Малого приватного підприємства "Таврія" (далі - МПП "Таврія", боржник).

Постановою Господарського суду Херсонської області від 04.05.2012 у справі №5/112-Б-10 боржника МПП "Таврія" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Гр. ОСОБА_2 (далі - позивач) в межах справи про банкрутство МПП "Таврія" №5/112-Б-10 звернувся з позовом до відповідача - МПП "Таврія" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) про визнання права власності громадянина ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - Автозаправочна станція №3 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41 (далі - АЗС № 3, нерухоме майно).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем вчиняються дії щодо повторної реалізації нерухомого майна, яке було придбано позивачем у 2007 році на аукціоні по реалізації нерухомого майна, що підтверджується протоколом №041116/7 від 06.06.2007, та яке згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 18.06.2007 відповідачем було передано позивачу, однак на момент звернення до суду з даним позовом власником спірного майна, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, значився відповідач.

В обґрунтування позовних своїх позовних вимог позивач посилався на положення статей 15, 16, 328 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна - Автозаправочна станція №3, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41; судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн покладено на позивача ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з встановлених у справі обставин:

- за результатами проведеного 06.06.2007 аукціону по реалізації нерухомого майна, яке належить МПП "Таврія", а саме - АЗС № 3, що розташована в АДРЕСА_1 , власником МПП "Таврія" об`єкт нерухомості відчужено на користь переможця аукціону громадянина ОСОБА_2 ;

- спірний об`єкт нерухомості за актом приймання-передачі від 18.06.2007 попереднім власником МПП "Таврія" передано новому власнику ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, з визнанням факту здійснення оплати за придбане на аукціоні майно у повному обсязі та у встановлені порядком проведення аукціону строки;

- відповідач МПП "Таврія", не маючи на те законних підстав, 07.02.2014, тобто через 7 років після відчуження спірного об`єкту нерухомості, безпідставно здійснив повторну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна АЗС № 3, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за підприємством.

Вказані обставини, за висновком місцевого суду, свідчать, що позивач ОСОБА_2 станом на 06.06.2007 у порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством, правомірно набув право власності на спірне майно; відповідачем не доведено відсутність фактів, наведених позивачем, та не спростовано належними доказами відсутність обставин, на які посилається ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019, посилаючись на те, що в оскаржуваному рішенні судом визнано право власності на окремий об`єкт комплексу будівель (АЗС № 3), який належить йому на праві власності, отже порушено його права на володіння та розпорядження своїм майном, що дає йому право бути залученим до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду:

- від 28.05.2020 - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в межах провадження у справі про банкрутство МПП "Таврія" на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10;

- від 20.07.2020 - у справі № 5/112-Б-10 призначено судову будівельно-технічну експертизу, до закінчення якої зупинено апеляційне провадження у справі № 5/112-Б-10;

- від 23.09.2020 - поновлено апеляційне провадження, задоволено клопотання судового експерта про організацію огляду об`єкта дослідження за його місцезнаходженням в рамках проведення будівельно-технічної експертизи, апеляційне провадження у справі №5/112-Б-10 зупинено до закінчення експертного провадження та повернення матеріалів справи;

- від 07.04.2021 - поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10;

- від 13.09.2021 -залучено ОСОБА_1 до участі у справі №5/112-Б-10 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та встановлено, що підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10 скасовано. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до МПП "Таврія" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. у справі №5/112-Б-10.

За висновком апеляційного суду, до предмету доказування у цій справі входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірний об`єкт нерухомості.

Встановивши, що на момент звернення з цим позовом позивач не отримав правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомості Автозаправочну станцію № З, включаючи будівлю літ. "А" та не зареєстрував своє право власності на цей об`єкт у визначеному чинним законодавством порядку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 392 ЦК України.

При цьому вказав, що згідно зі свідоцтвом, виданим державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М. 25.01.2017 та зареєстрованим в реєстрі за № 60, ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно, що складається з комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами.

Вказаний висновок апеляційним судом обґрунтовано з посиланням на встановлені ним обставини:

- згідно з дублікатом свідоцтва про право власності від 28.04.1999 Дудчанською сільською радою, на підставі рішення виконкому від 21.04.1999 №26, посвідчено, що в цілому АЗС № 3, яка розташована в АДРЕСА_1 за №510 належить МПП "Таврія" на праві приватної власності, що складається з будівлі літ. "А", №1 огорожі;

- Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 21.08.2003 виконавчим комітетом Дудчанської сільської ради на підставі рішення від 20.08.2003 №107/А підтверджено право приватної власності МПП "Таврія" на комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: кафе з підвалом, А, літ А, 390,6 кв. м., прибудова а, ганок а1, а2, будівля Б 18,3 кв. м., дизельна В 16,6 кв. м., літній душ Г, туалет Д 3,4 кв. м., майстерня Е 12,0 кв. м., навіси Ж, З, огорожа та споруди №1-14;

- 06.06.2007 ТОВ "ЮНОР" проведений аукціон по реалізації нерухомого майна, яке належить МПП "Таврія", а саме: лот №4 - об`єкт нерухомого майна - АЗС № 3, адреса: АДРЕСА_1 ;

- переможцем аукціону визнано ОСОБА_2 за ціною продажу 82500,00 грн, що підтверджується протоколом №041116/7 та актом про затвердження результатів торгів (у формі аукціону) від 06.06.2007;

- актом приймання-передачі від 18.06.2007 встановлено, що МПП "Таврія" передало, а ОСОБА_2 прийняв АЗС № 3, розташовану за адресою: вулиця Ісаченка, будинок 2, с. Дудчани, Нововоронцовський район, Херсонська область. Також сторони цим документом підтвердили, що оплата за придбане майно на аукціоні 06.06.2007 переможцем аукціону - ОСОБА_2 здійснена у повному обсязі у строки, встановлені порядком проведення відповідного аукціону та взаємних зауважень один до одного з приводу об`єкта приймання-передачі не мають;

- з 07.02.2014 на об`єкт нерухомого майна, АЗС № 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано право приватної власності МПП "Таврія" на підставі дубліката свідоцтва про право власності, серія та номер: №26, виданий 28.04.1999 Дудчанською сільською радою, Нововоронцовського району, Херсонської області;

- з 17.10.2013 на комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано право приватної власності МПП "Таврія" на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 21.08.2003, виданого виконавчим комітетом Дудчанської сільської ради, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №17532202 від 08.02.1014 і №141772742 від 18.10.2018 та інформаційними довідками №67056791 від 01.09.2016 та №152266611 від 10.01.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

- відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом №140715668 від 09.10.2018, з 14.12.2016 право приватної власності на АЗС № 3 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі протоколу серії та номеру 041116/7 видного 06.06.2007 ТОВ "ЮНОР" зареєстровано за ОСОБА_2 ;

- ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.11.2010 порушено провадження у справі № 5/112-Б-10 про банкрутство МПП "Таврія", за загальною процедурою, відповідно до вимог статей 11,12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- постановою Господарського суду Херсонської області від 04.05.2012 боржника-МПП "Таврія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру;

- згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140702779 від 09.10.2018 право приватної власності на АЗС № 3 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №1981 з 30.12.2016 зареєстровано за ОСОБА_3 ;

- протоколом аукціону №019/62-16 від 29.12.2016, проведеного Товарною біржею "УМТБ" ОСОБА_1 визнано переможцем за ціною 696 876,80 грн, об`єкт аукціону: комплекс будівель та споруд, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - будівля кафе з підвалом літ. "А", "під А" загальною площею 390,6 кв. м, прибудова літ. "а", ганок літ. "а1", "а2", будівля літ. "Б" загальною площею 18,3 кв. м., дизельна літ. "В" загальною площею 16,6 кв. м., літній душ літ. "Г", туалет літ. "Д" загальною площею 3,4 кв. м., майстерня літ. "Е" загальною площею 12,0 кв. м., навіси літ. "Ж", "З", огорожа та споруди №1-14;

- 29.12.2016 між МПП "Таврія" та ОСОБА_1 укладено договір №019/62-16 купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні), де у п.1.1 визначено продавець зобов`язується передати у власність покупцеві цілісний майновий комплекс, а покупець зобов`язується сплатити ціну його продажу та прийняти майно, що було виставлено для продажу на аукціоні №62-16, а саме: комплекс будівель і споруд, загальною площею 440,9 кв. м. (адреса: АДРЕСА_1 ) та акт №019/62-16 про передання права власності на нерухоме майно за цим договором;

- 25.01.2017 державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М. на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 29.12.2016 і протоколу про проведення аукціону, складеного ліцитатором ОСОБА_10. Товарної біржі "УМТБ" від 29.12.2016, свідоцтвом НОМЕР_1 , за реєстраційним номером 60, посвідчено право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, що складається з комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Характеристика нерухомого майна: будівля кафе з підвалом літ. "А", "під А" загальною площею 390,6 кв. м, прибудова літ. "а", ганок літ. "а1", "а2", будівля літ. "Б" загальною площею 18,3 кв. м., дизельна літ. "В" загальною площею 16,6 кв. м., літній душ літ. "Г", туалет літ. "Д" загальною площею 3,4 кв. м., майстерня літ. "Е" загальною площею 12,0 кв. м., навіси літ. "Ж", "З", огорожа та споруди №1-14, яке придбане ОСОБА_1 за 696 876,80 грн, що раніше належало МПП "Таврія";

- на підставі вищевказаного свідоцтва 25.01.2017 внесено запис про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна комплексу, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що підтверджується витягом з реєстру №78851155 від 25.01.2017 та відповідною інформаційною довідкою №81942269 від 07.03.2017;

- 13.02.2017 Каховським бюро технічної інвентаризації за замовленням ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на громадський будинок - АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № 445, згідно з якого літ. "Б" позначено Будівлю АЗС, де на сторінці "Характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд" визначено рік її побудови 1997, лист "Експлікація приміщень до плану поверхів громадського будинку АДРЕСА_1 » відсутній;

- постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06.10.2017 у справі №821/756/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області Молоткової І.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33041667 від 20.12.2016 та скасовано запис про право власності 18156144, 14.12.2016 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - АЗС №3 з реєстраційним номером 41, за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано рішення приватного нотаріуса Кульбіди Євгенія Миїайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33306586 від 30.12.2016 та скасовано запис про право власності 18437331, 30.12.2016 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна - АЗС №3 з реєстраційним номером 41, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення судів мотивовані тим, що державний реєстратор Молоткова І.Б. здійснила реєстрацію права власності за ОСОБА_2 за наявності вже зареєстрованого речового права за іншим суб`єктом на підставі неналежних документів, а саме: протоколу проведення аукціону та акту затвердження результатів торгів від 06.06.2007. У свою чергу приватний нотаріус Кульбіда Є.М. вніс вищевказаний запис на підставі підробленого рішення Дудчанської сільської ради від 22.12.2016 №14 та незаконної попередньої реєстрації права власності за ОСОБА_2 . Також судом встановлено, що повна адреса автозаправочної станції №3 не змінювалась, а рішення від 22.12.2016 №14 про присвоєння окремої поштової адреси не приймалось;

- 25.06.2019 громадянином ОСОБА_2 надіслано МПП "Таврія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. вимогу про припинення реалізації нерухомого майна АЗС №3, оскільки він є власником даного майна, яке придбав на торгах (у формі аукціону) 06.06.2007, що підтверджується відповідним протоколом №041116/7, актом про затвердження результатів аукціону від 06.06.2007 та актом приймання-передачі від 18.06.2007, а тому продаж даного майна від імені МПП "Таврія" є неможливим;

- у відповідь на вище зазначену вимогу арбітражним керуючим Акопяном Г.Г. на ім`я ОСОБА_2 надіслано лист за вих. №02-01/(5/112-Б-10)/3-347 від 10.07.2019, в якому повідомлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна АЗС №3, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить банкруту (МПП "Таврія") на підставі дубліката свідоцтва про право власності, серія та номер: № НОМЕР_2 , виданий 28.04.1999 Дудчанською сільською радою, Нововоронцовського району, Херсонської області, про що здійснено запис про право власності, відтак підлягає продажу для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- в подальшому 19.07.2019 громадянином ОСОБА_2 надіслано МПП "Таврія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. пропозицію про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, як підставу для реєстрації майна, а саме АЗС № 3, за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень";

- арбітражним керуючим Акопяном Г.Г. 26.07.2019 у відповідь на зазначену пропозицію укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, як підставу для реєстрації майна надіслано лист за вих. №02-01/(5/112-Б-10)/3-351, в якому зазначено про неможливість здійснення такої угоди між банкрутом та ОСОБА_2 , оскільки спірне майно підлягає продажу для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- згідно з Інформаційними довідками №198415059 від 31.01.2020, №208104204 від 04.05.2020 та №212453386 від 15.06.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та відповідного витягу з реєстру №192033710 від 09.12.2020, АЗС №3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 з 05.12.2019 на підставі рішення суду, серія та номер: 5/112-Б-10, виданого 31.10.2019 Господарським судом Херсонської області;

- Комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №41), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 з 25.01.2017 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 60, виданий 25.01.2017 державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ОСОБА_2 (скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати повністю постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 та ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021; залишити в силі рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі № 5/112-Б-10.

Позивач не погоджується з ухвалою про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи та з оскаржуваною постановою про задоволення його апеляційної скарги Апелянта, які, на його думку, сутнісно (змістовно, логічно) поєднані підставами і доводами, стосуються прав і охоронюваних законом інтересів позивача, щодо якого прийняте судове рішення про визнання його права власності на нерухоме майно АЗС № 3.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд апеляційної інстанції:

- застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, зокрема: від 27.07.2020 у справі № 910/18031/14, від 23.11.2020 у справі № 826/3508/17, від 16.04.2021 у справі № 160/8626/19, від 20.05.2021 у справі № 120/3569/19-а, від 06.07.2021 у справі № 2340/3302/18, від 11.08.2021 у справі № 497/261/19, від 10.09.2021 у справі № 1522/29828/12, від 15.09.2021 у справі № 1505/2703/2012, від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 11.12.2018 у справі №916/2878/14, від18.12.2019 у справі № 522/1029/18, від 29.09.2021 у справі № 362/3238/16-ц, від18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 14.09.2021 у справі № 910/14452/20, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19), від 09.09.2021 у справі №913/526/20(913/627/20), від 11.02.2020 у справі № 923/364/19, від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19, від 16.09.2020 у справі №509/1679/18, від19.12.2012 у справі № 6-87цс12, від 06.02.2019 у справі №554/5323/14, від 16.09.2020 у справі № 509/1679/18, від 23.06.2020 у справі №909/33, від.06.2021 у справі №334/3161/17, від 05.09.2019 у справі №921/320/18, від 22.05.2019 у справі №918/410/18, від 20.05.2020 у справі №911/1603/19, від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 05.06.2019 у справі №392/1829/17, від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, від 29.08.2019 у справі №910/10984/18, від 11.06.2020 у справі №910/10006/19, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц, від 07.04.2020 у справі №916/2791/13, від 27.03.2019 у справі №711/6343/16-ц;

- не дослідив зібрані у справі докази (висновок судової будівельно-технічної експертизи від 26.02.2021 № 20-605, складений судовим експертом Сегейченко О.В.; висновок судової будівельно-технічної експертизи № 55 від 10.09.2021, складений судовим експертом Фесун Л.А.; інвентаризаційні описи необоротних активів (основні засоби) від 02.09.2016, підписані ліквідатором МПП "Таврія" Акопян Г.Г., представником МПП "Таврія" за довіреністю Мітяєвим С.В. та орендарем комплексу ОСОБА_6 (яку визначено як матеріально відповідальну особу) щодо окремих об`єктів нерухомого майна: АЗС № 3, придбаного ОСОБА_2 на аукціоні в 2007 році та Комплексу, придбаного ОСОБА_1 на аукціоні у 2016 році);

- встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (судовий експерт Малий О. В. усупереч вимогам частини 7 статті 197 ГПК України брав участь у судовому засіданні не у приміщенні суду, тому показання цього експерта отримані з порушенням закону, а отже є недопустимими доказами; у висновку судової будівельно- технічної експертизи від 08.04.2020 № 16/20, складеного судовим експертом Малим О.В., не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду.

У додаткових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, направлена на втручання (позбавлення) права ОСОБА_2 на мирне володіння майном - об`єктом нерухомого майна АЗС № 3, придбаним на аукціоні у 2007 році (протокол № 41116/7 від 06.06.2007).

Ухвалою Верховного Суду від 01.11.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 у справі № 5/112-Б-10 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позиції інших учасників справи

До Верховного Суду надійшов відзив ліквідатор МПП "Таврія" арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просить задовольнити касаційну скаргу в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 у справі № 5/112-Б-10; залишити в силі рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 у справі №5/112-Б-10.

Відповідач погоджується з доводами позивача, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду і перелічених у касаційній скарзі, не дослідив зібрані у справі докази, а саме, матеріали інвентаризації двох окремих об`єктів нерухомого майна, здійснені ліквідатором боржника, а також відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника, згідно якого боржнику на праві власності належало два окремих об`єкта нерухомого майна - АЗС № 3 (реєстраційний номер: 41) та Комплекс (реєстраційний номер 1851.29565241), результати незалежної оцінки вартості двох незалежних об`єктів від 29.07.2016 та від 05.11.2018; висновок № 55 судової будівельно-технічної експертизи від 10.09.2021, долученим ухвалою суду до матеріалів справи.

На думку відповідача, помилковий висновок апеляційного суду про те, що будівля літ. "А" у складі об`єкту нерухомого майна АЗС № 3 та будівля літ. "Б" у складі об`єкту нерухомого майна Комплекс, є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна, привів до помилковий висновок, що рішення суду першої інстанції від 31.10.2019 прийнято про права, інтереси та(або) обов`язки ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи

01.02.2022 від представника скаржника адвоката Верещака О.М. адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначено до розгляду на 02.02.2022. Клопотання мотивоване перебування представника скаржника на лікарняному.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 статті 202 ГПК України. При цьому, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно із статтею 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, та не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

Суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій (частина 7 статті 301 ГПК України).

Процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення касаційного розгляду за участю представників учасників справи. Не зазначалося про такий розгляд і в ухвалі Верховного Суду від 22.11.2021 про призначення касаційної скарги до розгляду на 12.01.2022; від 12.01.2022 - про оголошення перерви в судовому засіданні до 02.02.2022.

В свою чергу, доводи скаржника були ґрунтовно викладені в касаційній скарзі та у письмових поясненнях по справі, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду касаційної скарги й за відсутності представників учасників справи. При цьому, у судовому засіданні, яке відбулося 12.01.2022, ОСОБА_9 надавав свої пояснення щодо касаційної скарги та відзиву на неї.

До того ж, про наявність у представника позивача додаткових доводів, без дослідження яких неможливо розглянути касаційну скаргу по суті, суду не повідомлялося.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 300 ГПК України визначено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій у оскаржених судових рішеннях норм матеріального та процесуального права в межах вимог та доводів скаржника, та дослідивши зміст постанов Верховного Суду, на висновки в яких посилається скаржник, колегія суддів касаційної інстанції зазначає про таке.

Предметом позовних вимог є вимога про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - Автозаправочна станція № 3 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41.

Відповідно до статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою або якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Тобто, передумовою для звернення з позовом про визнання права власності на майно на підставі названої статті є сумніви у належності позивачеві цього майна, які виникають у інших осіб, неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втрата належних правовстановлюючих документів на майно.

Право власності, як і будь-яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів та конкретних обставин, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Підстави виникнення права власності поділяються на такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, тобто первісні, та похідні, за якими право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Відповідно до статі 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові № 6-318цс15 від 24.06.2015 та Верховний Суд у постановах від 21.11.2018 у справі № 920/615/16, від 07.08.2019 у справі №902/869/17.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладених у постановах від 02.05.2018 у справі № 914/904/17, від 07.06.2018 у справі № 912/111/14 від 07.06.2018, від 27.03.2019 у справі № 27/193, від 11.06.2019 у справі №918/1400/14, від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Таким чином, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за статтею 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є саме оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

З наведеного висновку слідує, що ключовим при застосуванні статті 392 ЦК України є встановлення з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту.

Як вже було зазначено вище, звертаючись з позовом ( з урахуванням заяви про зміну підстав позову) позивач зазначав, що придбав спірний об`єкт нерухомого майна за результатами проведеного 06.06.2007 аукціону з реалізації нерухомого майна, яке належить МПП "Таврія", а саме: лот №4 - об`єкт нерухомого майна - автозаправочна станція №3.

Тобто, вказував, що спірне майно було ним придбано ще до порушеного ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.11.2010 провадження по справі №5/112-Б-10 про банкрутство МПП "Таврія".

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач, за результатами проведеного 06.06.2007 аукціону по реалізації нерухомого майна, яке належить МПП "Таврія", а саме лот №4 - об`єкт нерухомого майна - АЗС № 3, що розташована в АДРЕСА_1 , власником якого МПП "Таврія" об`єкт нерухомості було відчужено на користь переможця аукціону громадянина ОСОБА_2 , що підтверджується наданим позивачем протокол №041116/7, актом про затвердження результатів торгів (у формі аукціону) від 06.06.2007, акт приймання-передачі від 18.06.2007.

За актом приймання-передачі від 18.06.2007 спірний об`єкт нерухомості попереднім власником МПП "Таврія" передано новому власнику ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, з визнанням факту здійснення оплати за придбане на аукціоні майно у повному обсязі та у встановлені порядком проведення аукціону строки.

За висновком місцевого суду, позивач ОСОБА_2 станом на 06.06.2007, у порядку та у спосіб, встановлений чинним законодавством, правомірно набув право власності на спірне майно, а протилежного суду не доведено.

Апеляційний господарський суд не погодився з висновком суду першої інстанції, зазначивши, що оскільки на момент звернення з даним позовом ОСОБА_2 не отримав правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомості АЗС № 3, включаючи будівлю літ. "А" та не зареєстрував своє право власності на цей об`єкт у визначеному чинним законодавством порядку, що виключає можливість застосування положень статті 392 ЦК України.

Разом з тим, як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 10.01.2019, 07.02.2014 до реєстру внесено запис про реєстрацію права власності на АЗС № 3, що розташована в АДРЕСА_1 , за МПП Таврія" на підставі дублікату Свідоцтва про право власності, серія та номер №26, виданий 28.04.1999, видавник Дудчанська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області.

Повторний запис про право власності відповідача на АЗС № 3, внесений 07.02.2014 на підставі дублікату вказаного вище свідоцтва, є підтвердженням саме невизнання відповідачем права власності позивача на АЗС №3.

В свою чергу, у квітні 2020 року до суду апеляційної інстанції звернувся ОСОБА_1 , який стверджував, що у складі придбаного ним 29.12.2016 об`єкту нерухомого майна Комплекс знаходиться будівля літ. "Б" площею 18,3 кв.м., яка по суті є будівлею автозаправної станції та відповідає технічним параметрам будівлі літ. "А" у складі АЗС № 3. Такі висновки обґрунтовані даними технічного паспорту Каховського бюро технічної інвентаризації від 13.02.2017, виготовленого на його замовлення, та висновком судової інженерної експертизи № 26/20, підготовленим судовим експертом Малим О.В. на замовлення ОСОБА_1 .

Як встановлено судом в ході апеляційного провадження, ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом, виданим державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори Виноградовою Н.М. 25.01.2017 та зареєстрованим в реєстрі за № 60, на праві власності належить нерухоме майно, що складається з комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Характеристика нерухомого майна будівля кафе з підвалом літ. А, під А загальною площею 390,6 кв.м. прибудова літ. а, ганок літ. а1, а2, будівля літ. Б загальною площею 18,3 кв.м. дизельна літ В загальною площею 16,6 кв.м., літній душ Г, туалет літ Д загальною площею 3,4 кв.м., майстерня літ.Е загальною площею 12,0 кв.м., навіс літ. Ж, З, огорожа та споруди №1-14.

Відмінності у технічних характеристиках означених об`єктів літ. Б та літ. А, зокрема площі та конфігурації, обумовлюються тим, що за технічним паспортом, який складено Каховським бюро технічної інвентаризації 13.02.2017, будівля є одноповерховою з горищем, а за технічним паспортом, який складено ТОВ "Смарт Інжинірінг" 14.05.2020, будівля є двоповерховою - перший поверх та мансарда.

Між тим, як зазначив суд апеляційної інстанції, фактичне місце розташування будівель літ. Б площею 18,3 кв. м., параметри якої визначені в технічному паспорті на громадський будинок комплекс, який складено Каховським бюро технічної інвентаризації 13.02.2017 та літ. А площею 41,5 кв. м., параметри якої визначені в технічному паспорті, який складено ТОВ "Смарт Інжинірінг" 14.05.2020, співпадають.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що будь-яких інших доказів, які свідчили б про існування за адресою АДРЕСА_1 двох окремих будівель із вказаними характеристиками матеріали справи не містять.

Верховний Суд вважає, що при визначенні обставин справи, які підлягали встановленню, а саме, який саме об`єкт розташований за адресою АДРЕСА_1 , про визнання права власності на який ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги, та про наявність власних зареєстрованих речових прав на який стверджує ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив обставини щодо визначення предмета позову зважаючи на доводи позивача та відповідача, що об`єкт, про визнання права власності на який заявлено позов, та об`єкт, який належить ОСОБА_1 , є окремими об`єктами нерухомого майна та належать різним власникам.

Суд апеляційної інстанції не перевірив обставини виникнення права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомості, в тому числі згідно відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно; не встановив, відчужених яких саме об`єктів нерухомого майна відбулося у процедурі їх реалізації на торгах в 2007 та 202016 роках у формі аукціонів з укладенням відповідних договорів купівлі-продажу, із встановленням технічних даних об`єктів нерухомості; не перевірив відомості та докази щодо фактів дійсного, безперервного, добросовісного факту володіння спірним майном позивачем; причини відсутності та перешкоди в отриманні позивачем свідоцтва про право власності на спірний об`єкт нерухомості у порядку визначеному законодавством після його придбання з аукціону, а також обставин виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомості у ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надано висновок судової інженерної експертизи № 26/20, підготовленого на його замовлення судовим експертом Малим О.В., згідно якого, всі об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . Окремого об`єкта нерухомого майна - АЗС № 3 за вказаною адресою, який оскаржуваним рішення Господарського суду Херсонської області від 31.10.2019 визнаний власністю ОСОБА_2 - не існує, а об`єкт під літ. А - АЗС № 3, належна ОСОБА_2 з параметрами, зазначеними у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем Мільченко О.Н., станом на 26.12.2016 - відсутня.

Водночас, з метою вирішення питання щодо ідентифікації об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , судом апеляційної інстанції ухвалою від 20.07.2020 у справі № 5/112-Б-10 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Херсонському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експерта було поставлено таке питання: "Чи є будівля літ. Б площею 18,3 кв.м., параметри якої визначені в технічному паспорті на громадський будинок комплекс, який складено Каховським бюро технічної інвентаризації 13.02.2017, та будівля літ. А площею 41,5 кв.м., параметри якої визначені в технічному паспорті, який складено ТОВ "Смарт Інжинірінг" 14.05.2020, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , одним і тим самим об`єктом нерухомого майна, що створений внаслідок реконструкції, модернізації, перепланування тощо останнього або будівля літ. Б площею 18,3 кв.м. є новоствореним об`єктом нерухомого майна?".

У висновку експерта Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 20-605 від 26.02.2021 зазначено, що в межах наданих на дослідження матеріалів вбачається, що будівля літ. Б площею 18,3 кв.м., параметри якої визначені в технічному паспорті на громадський будинок комплекс, який складено Каховським бюро технічної інвентаризації 13.02.2017, та будівля літ. А площею 41,5 кв.м., параметри якої визначені в технічному паспорті, який складено ТОВ "Смарт Інжинірінг" 14.05.2020, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, не можуть бути одним і тим самим об`єктом нерухомого майна оскільки фактична конфігурація та параметри будівель не відповідають параметрам визначеним технічними паспортами, а жодні ознаки нового будівництва, реконструкції, модернізації та перепланування будівлі відсутні".

Водночас, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, суд не оцінював та не досліджував такий доказ, як висновок експерта № 20-605 від 26.02.2021 судово-будівельної експертизи, проведеної у справі № 5/112-Б-10 на виконання його ж ухвали від 02.07.2020, як і долучені до матеріалів справи докази позивача (в тому числі й висновок № 55 судової будівельно-технічної експертизи від 10.09.2021, складений судовим експертом Фесун Л.А.10.09.2021 на замовлення позивача), а також матеріли інвентаризації майна, проведеної ліквідатором відповідача арбітражним керуючим Акопяном Г.Г. станом на 02.09.2016, якою встановлено фактичну наявність двох окремих об`єктів нерухомого майна за однією адресою, а саме: об`єкт нерухомого майна АЗС № 3 окремо, а будівля літ. "Б" Комплекс - окремо.

В постанові апеляційного господарського суду не надано оцінки із відсутні посилання на встановлення та дослідження обставин щодо проданих на аукціонах в 2007 році та в 2016 році об`єктів нерухомого майна із зазначенням їх реєстраційних номерів, відомостей про складові частини, а також інвентаризаційні описи необоротних активів, договори відповідального зберігання майна з правом користування, договори оренди, акт про передання права власності на нерухоме майно, висновок судового експерта, які апеляційний суд своєю протокольною ухвалою від 13.09.2021 долучив до матеріалів справи.

Наведене унеможливило повне з`ясування судом апеляційної інстанції обставини, які мають значення для правильного вирішення заявленої вимоги, як і надання мотивованої оцінки доводам та запереченням учасників справи, у зв`язку з чим обов`язок суду щодо встановлення обґрунтованості позовної вимоги позивача не було виконано.

Верховний Суд вважає, що вирішення даного спору про визнання права власності на нерухоме майно, без встановлення вказаних обставин та оцінки доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, є неможливим, оскільки вказані обставини мають прямий вплив як на встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірний об`єкт нерухомості, так і на висновки щодо впливу рішення суду першої інстанції на права та обов`язки заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , який доводить наявність власних зареєстрованих речових прав на спірний об`єкт нерухомості - АЗС № 3.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236 - 238, 282 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Для повного і всебічного розгляду справи важливим є встановлення та аналіз сукупного зв`язку зазначених вище обставин, а їх відсутність не дає змогу розглянути спір у відповідності до вимог законодавства та встановити наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона зазначеним критеріям не відповідає, оскільки апеляційний суд належним чином не здійснив перегляд рішення суду першої інстанції господарського суду по суті спору. При ухваленні нового рішення, належним чином не з`ясував чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , заперечення ОСОБА_2 та ліквідатора МПП "Таврія", та якими доказами вони підтверджуються; чи є в матеріалах справи інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, що входили до предмета доказування у даному спорі.

Колегія суддів вважає слушними доводи касаційної скарги про недотримання судом апеляційної інстанції вимог частини 7 статті 197 ГПК України щодо можливої участі експерта у судовому процесі в режимі відеоконференції виключно у приміщенні суду, зважаючи на те, що пояснення судового експерта Малого О.В., яким складено висновку судової будівельно- технічної експертизи від 08.04.2020 № 16/20 та на який посилається суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові, заслухано в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Тобто апеляційним судом не дотримано порядку оцінки доказів і визначення відповідно до статті 86 ГПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору вірогідності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Відтак таке рішення суду апеляційної інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим.

Верховний Суд наголошує, що оскільки позов гр. ОСОБА_2 у даній справі про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - АЗС № 3 подано в межах справи № 5/112-Б-10 про банкрутство МПП "Таврія", то встановлення дійсної кількості об`єктів нерухомості (1 чи 2), які належать боржнику, має важливе значення для висновків щодо результатів ліквідаційної процедури боржника, зокрема, щодо формування ліквідаційної маси банкрута та, в подальшому, затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу МПП "Таврія".

Водночас, з огляду на обмеження, визначені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд позбавлений можливості самостійно усунути допущені судами попередніх інстанцій процесуальні порушення, оскільки оцінка доказів та достовірне з`ясування усіх фактичних обставин виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених вказаною статтею процесуального закону.

З урахуванням вищезазначеного, суд касаційної інстанції вважає частково обґрунтованими підстави касаційного оскарження та погоджується з тими доводами заявника касаційної скарги, які (доводи) відповідають висновкам суду, наведеним у мотивувальній частині цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

За таких обставин, беручи до уваги, що судом апеляційної інстанції порушено принцип повноти оцінки доказів та їх відображення у судовому рішенні, яким вирішувався спір по суті, а Верховний Суд, діючи в межах повноважень, встановлених статтею 300 ГПК України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, прийнята у справі постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін, здійснити дослідження у сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються предмета спору з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України, і залежно від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

Судові витрати

Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 у справі № 5/112-Б-10 скасувати.

3. Справу № 5/112-Б-10 в скасованій частині передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Жуков С.В.