ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/54/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунальне підприємство "Екосервіс" Калуської міської ради, вул. Б.Хмельницького, буд.82,м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область,77311

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Рециклінг ІФ" вул. Промислова, буд. 2 Б,м. Івано-Франківськ,76019

про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 22 126 грн 67 коп.

представники сторін у судове засідання не з"явились

ВСТАНОВИВ

Комунальне підприємство "Екосервіс" Калуської міської ради звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Рециклінг ІФ" про стягнення з відповідачів заборгованості за договором поставки № 38/к від 03.06.2019 в розмірі 22126,67грн., з яких 17900,00грн. основна заборгованість , 1203,00 - 3% річні та 3023,67грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 24.01.2022року відкрито провадження у даній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін , встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Ухвалою суду від 15.02.2022 розгляд справи по суті відкладено на 15.03.2022року.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду позовних вимог, вони розглянуті судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням рішення.

Також суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Роль національних судів полягає в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі Шульга проти України). Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі Скордіно проти Італії ). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах Скордіно проти Італії, Сюрмелі проти Німеччини ).

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством «Екосервіс» Калуської міської ради (надалі за текстом «Позивач») в особі директора Свистуна І.Л. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Рециклінг ІФ» (надалі « Відповідач») був укладений Договір № 38/К від « 03» червня 2019р., згідно умов якого Позивач зобов`язувався після підписання договору продати Відповідачу визначену в п.1.1. цього Договору ПЕТпляшку найменування якої, кількість і вартість, визначалися Сторонами в видатковій накладній, а Відповідач зобов`язався прийняти Товар і здійснити за нього оплату в строки і в порядку , які вказані в даному Договорі.

Продавець згідно видаткової накладної №РН-0000054 від 15 жовтня 2019 року на відпуск товару, а саме: ПЕТ пляшка 3.580 тонни., здійснив відвантаження товару покупцю на загальну суму 17 900,00 гри. з 1ІДВ.

Пунктом 4.2 вище зазначеного Договору передбачено, що Відповідач здійснює оплату за отриманий товар в наступному порядку: оплата здійснюється протягом 10 - ти календарних днів з моменту одержання.

Згідно умов Договору № 38/К від « 03» червня 2019р. та видаткової накладної № РН-0000054 від 15 жовтня 2019 року, останній день для оплати відповідачем отриманого товару сплинув.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми становить 22126,67 грн.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору № 38/К від 03.06.2019. Даний договір виходячи з його умов, є договором поставки.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 17900,00 грн. (у т.ч. ПДВ).

Факт поставки вказаного товару підтверджується наявним у матеріалах даної справи копією ТТН № РН 0000054 від 15.10.2019.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки від також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 023,67 грн. інфляційного збільшення та 1 203,00грн. 3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд перевірив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та вважає його обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Альфа Рециклінг ІФ» () вул. Промислова, буд. 2 Б, м. Івано-Франківськ, 76019 на користь Комунального підприємства «Екосервіс» Калуської міської ради () вул. Б.Хмельницького, буд.82, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77311 суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, у розмірі 22 126, 67грн. за отриманий товар згідно Договору № 38/К від 03 червня 2019р. та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.03.2022

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.