ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"04" квітня 2022 р. Cправа №902/209/22

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К.", м.Київ

до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, с.Уланів Хмільницького району Вінницької області

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ :

30.03.2022 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2022 справу №902/209/22 розподілено судді Нешик О.С.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Петриківці Хмільницького району Вінницької області помер ОСОБА_1 , 1958 року народження. Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить окрема земельна ділянка розміром 3,6133 га, з кадастровим номером :04:002:0095, яка розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, яку ОСОБА_1 при житті заповів Товариству з обмеженою відповідальністю "А.Т.К."

Після того, як Товариству стало відомо, що ОСОБА_1 помер, ним було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори Глуздань С.В. на підставі заяви ТОВ "А.Т.К." було заведено спадкову справу, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила, оскільки заява Товариством подана з пропуском шестимісячного строку.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визначивши відповідачем у справі Уланівську сільську раду Хмільницького району Вінницької області, оскільки згідно з ч.3 ст.1277 ЦК України, спадщина визнана відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, нерухоме майно - за місцезнаходженням.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до висновку про відмову в її прийнятті з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду. При цьому зі змісту рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп слідує, що не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч.2 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації випливає поняття цивільної юрисдикції, під якою розуміється компетенція суду щодо вирішення справ у порядку цивільного судочинства.

Судова юрисдикція - це розмежування компетенції між загальними, господарськими та адміністративними судами. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Основними критеріями визначення юрисдикції спорів є характер (предмет) правовідносин, що виникли між сторонами та суб`єктний склад правовідносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Позовна вимога, яка є предметом даного позову є спадковим спором, оскільки пов`язана з вирішенням питань щодо прав та обов`язків спадкоємців.

У п.2 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що судам потрібно брати до уваги, що спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З огляду на вказане, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Про відмову у відкритті провадження у справі, не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви, постановлюється ухвала. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановляння в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу (ч.3 ст.175 ГПК України).

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.6 ст.175 ГПК України).

Враховуючи наведене, розгляд цієї позовної заяви віднесено до юрисдикції Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області.

Дійшовши висновку про відмову у прийнятті позовної заяви суд також зважає на практику Європейського суду з прав людини, яка згідно із ч.4 ст.11 ГПК України підлягає застосуванню судом при розгляді справ як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Реалізація права на суд залежить як від інституційних та організаційних чинників, так і від особливостей здійснення окремих судових процедур.

У п.44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Аадам ІІ проти Німеччини" зазначено, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоч остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що це вже спотворює саму суть цього права.

Слід також звернути увагу на іншу складову закріпленого у статті 6 Конвенції права - вимогу щодо законності суду, тобто суду, встановленого законом. Це поняття включає організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції) складову. Порушення під час визначення юрисдикції суду безумовно призводить до порушення права на справедливий суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №820/5586/16).

З огляду на вказане, відмова господарського суду в прийнятті даної позовної заяви не суперечить ч.3 ст.124 Конституції України, оскільки це не позбавляє позивача права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів у спосіб і в порядку встановленому Конституцією України та законами України, зокрема подання відповідної позовної заяви до суду іншої юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Також, суд не вбачає, що у такий спосіб залишиться невирішеним спір про підсудність, оскільки суд роз`яснив форму звернення, вид судочинства та належний суд щодо вирішення наявного спору.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви, за відсутності відповідного клопотання позивача, суд не вирішує питання щодо повернення йому судового збору відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п.1 ч.1 ст.175, ст.232, 233, 234, 235, 240, 242, 243, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №902/209/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

2. Позовну заяву №57 від 17.03.2021 (вх. №214/22 від 30.03.2022) на 3-х аркушах разом з матеріалами на 22-х аркушах повернути позивачу.

3. Копію позовної заяви №57 від 17.03.2023 (вх. №214/22 від 30.03.2022) долучити до примірника ухвали, яка залишається в справі.

4. Ухвала про відмову у відкритті провадження у справі підлягає оскарженню, в порядку визначеному ст.255-256 ГПК України

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Ухвала суду від 04.04.2022 у справі №902/209/22 підписана суддею на набрала законної сиди 04.04.2022.

7. Копію ухвали суду від 04.04.2022 у справі №902/209/22 надіслати позивачу рекомендованим листом разом з матеріалами позовної заяви, відповідачу - на електронну адресу ().

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Лютеранська, 4, офіс 23, м.Київ, 01001)