ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" січня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/1077/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «Видавництво «Закарпаття» корпоративне підприємство АТ «ДАК "Укрвидавполіграфія» про забезпечення позову у справі

за позовом Акціонерного товариства «Видавництво «Закарпаття» корпоративне підприємство АТ «ДАК "Укрвидавполіграфія», м. Ужгород,

до відповідача Приватного підприємства «ТРАНС ОІЛ КОМПАНІ», смт Великий Любінь Львівська область

про стягнення заборгованості по орендній платі 254 130,48 грн,

Cекретар судового засідання Соханич В.М.

Сторони не викликались

ВСТАНОВИВ:

Позивач, заявив позов до Приватного підприємства «ТРАНС ОІЛ КОМПАНІ» яким просить стягнути з ПП «ТРАНС ОІЛ КОМПАНІ» на користь Акціонерного товариства «Видавництво «Закарпаття» корпоративне підприємство АТ «ДАК "Укрвидавполіграфія» заборгованість по орендній платі в розмірі 254 130,48 грн. Позов заявлено з посиланням на статтю 66 Господарського Кодексу України та статті 526, 610, 611, 625 Цивільного Кодексу України.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою просить суд накласти арешт на майно та рахунки відповідача в межах позовних вимог.

Позивач вважає що в даному випадку наявні підстави для забезпечення позову, враховуючи безпідставне ухилення відповідача від виконання зобов`язань, визнання відповідача, що він не буде погашати заборгованість, а також на те, що позивач є державною установою і неповернення коштів відповідачем призводить до збитків державного бюджету.

Розглянувши подану заяву суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18.

Звертаючись з заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивач покликається на те, що виконання рішення може ускладнитись внаслідок того, що відповідач визнав, що не буде погашати борг. Проте, позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про відмову відповідача сплатити борг. Відтак, подані позивачем докази не є вірогідними та належними доказами того, що відповідач відчужує належне йому рухоме майно.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що в поданій заяві про забезпечення позову міститься виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачем рішення суду (у випадку ухвалення його на його користь). Сам факт існування заборгованості чи існування ймовірної загрози відчуження чи обтяження майна, ще не свідчать про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому, і в силу наведених роз`яснень не є достатньою підставою для задоволення заяви. Жодних належних і допустимих доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником суду не подано.

Таким чином, суд констатує, що заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин та не подав належних доказів, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Видавництво «Закарпаття» корпоративне підприємство АТ «ДАК "Укрвидавполіграфія» про забезпечення позову відмовити.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя Л.В. Андрейчук