ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2022 Справа № 914/92/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОВЕЙ ВЕЙСТ МЕНЕДЖМЕНТ», м.Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сокур Анни Іванівни, м.Львів

про стягнення 10557,36грн.

Представники сторін не викликалися.

Розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОВЕЙ ВЕЙСТ МЕНЕДЖМЕНТ», м.Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сокур Анни Іванівни, м.Львів 10557,36грн. заборгованості, з яких: 9436,91грн. основного боргу, 769,17грн. пені, 142,72грн. 3% річних та 208,56грн. інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 716/2018-ТВП про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 19.03.2018р., в частині повної та своєчасної оплати наданих за Договором послуг.

Відповідач відзиву на позов не подав, позовних вимог не спростував.

Ухвала Господарського суду Львівської області від 02.02.2022р. скеровувалась відповідачу за його юридичною адресою 09.02.2022р. Вказане підтверджується Списком № 696 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих 09.02.2022р. в Львів 14 Господарським судом Львівської області.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.01.2022р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОВЕЙ ВЕЙСТ МЕНЕДЖМЕНТ», м.Львів залишено без руху.

У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 02.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування: факту укладення між сторонами у справі Договору № 716/2018-ТВП про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 19.03.2018р.; факту надання позивачем відповідачу послуг за Договором № 716/2018-ТВП про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 19.03.2018р.; факту неповної оплати відповідачем наданих послуг або ж спростування наявності наведених вище обставин учасником справи, який має у справі протилежний процесуальний інтерес.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність кожної обставини, яка належить до предмету доказування у справі, зазначено ним у додатках до позовної заяви у справі.

Суд визнає встановленими, з огляду на вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини, що є предметом доказування у справі.

19.03.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕ Львів» та Фізичною особою-підприємцем Сокур Анною Іванівною укладено Договір № 716/2018-ТВП про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, що підтверджується наявною у матеріалах справи належно завіреною копією такого договору.

У пунктах 1.1., 3.2., 3.6., 3.8., 5.4., 6.1., 6.2. Договору сторони погодили, що позивач зобов`язується за завданням відповідача та у відповідності з умовами Договору надавати йому послуги з вивезення твердих побутових відходів, що утворюються у відповідача, а також інші супутні із цими послуги, а відповідач, зі своєї сторони, зобов`язується приймати вказані послуги та оплатити їх.

Тариф на послуги на момент укладення даного Договору вказується у Протоколі узгодження тарифу за надання послуг з вивезення ТВП (Додаток 2 до Договору).

Відповідач зобов`язаний до десятого календарного дня місяця наступного за звітним підписати та повернути акт виконаних робіт. Якщо відповідач не заявить письмової претензії (з відміткою про її вручення уповноваженій особі Виконавця) до десятого календарного дня місяця наступного за звітним вважається, що відповідач прийняв надані послуги та зобов`язується їх оплатити за ціною виставленою позивачем.

Оплата за надані послуги здійснюється відповідачем щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок позивача згідно з виствленими рахунками.

За недотримання строків оплати, зазначених в п.3.6. Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з 19.03.2018 року та діє до 18.03.2019р.

У випадку, якщо протягом 30 днів до закінчення терміну дії Договору Сторони не заявлять письмово про наміри його розірвання, то Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

Позивачем змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Львів» на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОВЕЙ ВЕЙСТ МЕНЕДЖМЕНТ», м.Львів. Вказане підтверджується Протоколом № 2/2019 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Львів» від 28.08.2019р. та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На виконання умов згаданого вище Договору позивач надав відповідачу у березні - грудні 2018 року та січні - лютому 2019р. послуги вартістю 38391,91грн. Вказане підтверджується Актами надання послуг № 1298 від 30.03.2018. на суму 834,98грн., № 322 від 30.04.2018р. на суму 2409,96грн., № 681 від 31.05.2018р. на суму 2284,21грн., № 1014 від 27.06.2018р. на суму 2383,31грн., № 871 від 31.07.2018р. на суму 2369,82грн., № 556 від 31.08.2018р. на суму 2380,91грн., № 381 від 28.09.2018р. на суму 3562,33грн., № 319 від 31.10.2018р. на суму 3607,99грн., № 597 від 30.11.2018р. на суму 4253,76грн., № 529 від 28.12.2018р. на суму 4721,14грн., № 109 від 31.01.2019р. на суму 4701,57грн., № 755 від 28.02.2019р. на суму 4881,93грн.

Згідно з Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2018р. до 20.08.2019р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 19436,91грн.

Після підписання сторонами згаданого вище Акту звірки взаєморозрахунків відповідачем здійснено оплату послуг позивача на загальну суму 10000грн. Вказане підтверджується платіжними дорученнями № @2PL630984 від 06.04.2021р. на суму 3000грн., № @2PL067000_6100V/22 від 01.06.2021р. на суму 301грн. та № @2PL069817_6100V/21 від 01.06.2021р. на суму 6699грн.

Переліченими вище доказами підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 9436,91грн.

Станом на момент прийняття рішення у справі у матеріалах справи немає та відповідачем суду не подані докази, які б спростували позовні вимоги або свідчили про добровільну сплату ним 9436,91грн. боргу. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9436,91грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивачем, на підставі ст.625 ЦК України, заявлено до стягнення з відповідача 142,72грн. 3% річних за період з 01.06.2021р. до 01.12.2021р. та інфляційних в сумі 208,56грн. за період з червня - жовтня 2021р.

Здійснивши обрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення повністю в заявленій сумі.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних, то такі підлягають задоволенню частково в сумі 207,61грн.

Решта позовних вимог щодо стягнення інфляційних задоволенню не підлягають, оскільки позивачем необґрунтовано обчислено інфляційні за сукупними індексами інфляції, які є вищими, аніж законодавчо передбачені. Встановлені нормативними актами України індекси інфляції складаються з цілого числа та десятих чисел, які знаходяться після коми, і визначаються шляхом заокруглення чисел. Такий висновок суду відповідає даним Державної служби статистики України та висновкам Верховного Суду України, які викладено у листі від 03.04.97 р. № 62-97р. Позивачем необґрунтовано використано при розрахунку інфляційних сукупний індекс інфляції, який складається з цілого числа, десяткового числа, розташованого відразу після символу, який відокремлює їх від цілих чисел, та сотого числа, яке знаходиться після десяткового. Вказане, в окремих випадках, спричинило завищення розміру інфляційних втрат при здійсненні їх розрахунку.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня за період з 01.06.2021р. до 01.12.2021р. в сумі 769,17грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що за недотримання строків оплати, зазначених в п.3.6. Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення.

Однак п.3.6 Договору не містить строків оплати наданих послуг.

Частиною 6 ст.232 ГПК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язаня, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню понад строк, встановлений ч.6 ст.232 ГК України.

Крім цього, вказівка на те, що пеня нараховується за кожний день прострочення не є встановленням іншого строку ніж визначено ч.6 ст.232 ГК України.

У ст.251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За змістом ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, визначення нарахування пені за кожен день прострочення не є встановленням іншого строку ніж визначено ч.6 ст.232 ГК України.

Вказаний висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, який викладено у його постанові від 20.08.2019р. у справі № 910/14310/18.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні справи застосував приписи, встановлені ст.ст. 509, 526, 610, 612, 625, 626, 901, 903 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст.74, 86 ГПК України.

Відповідно до цих правових норм зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в сумі 6750грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано суду Договір № 888 про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2021р. та Акт № 2 приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання професійної правничої допомоги № 888 від 01.08.2021р.

Згаданими вище доказами підтверджується понесення позивачем витрат на правову допомогу у справі в сумі 6750грн.

Пунктом 1 ч.3 ст.123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на правову (професійно правничу) допомогу, відповідно до вимог ч. 5 ст. 126 ГПК України, та доказів неспівмірності цих витрат із обставинами, зазначеними у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду не подав.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір та витрати на провову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОВЕЙ ВЕЙСТ МЕНЕДЖМЕНТ» (79024, м.Львів, вул.Б.Хмельницького,176, ) до Фізичної особи-підприємця Сокур Анни Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сокур Анни Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОВЕЙ ВЕЙСТ МЕНЕДЖМЕНТ» (79024, м.Львів, вул.Б.Хмельницького,176, ) 9436,91грн. основного боргу, 142,72грн. 3% річних, 207,61грн. інфляційних, 2300,02грн. судового збору та 6257,61грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4.Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

5.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення тексту рішення суду.

Суддя Бортник О.Ю.