ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 квітня 2022 року Справа № 17-14-01/1494(925/278/22)

м. Черкаси

Суддя Господарського суду Черкаської області Дорошенко М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про зобов`язання вчинити дію,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в порядку захисту прав споживачів через свого представника адвоката Тараненка М. О. подав до Господарського суду Черкаської області позовну заяву до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про зобов`язання останнього видати ОСОБА_1 рахунок на оплату послуги з улаштування вузла обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

За твердженням позивача справа за вказаним позовом відповідно до вимог частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства відноситься до юрисдикції Господарського суду Черкаської області, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго".

Автоматизована система документообігу Господарського суду Черкаської області для розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про зобов`язання вчинити дію визначила суддю Дорошенка М.В., у провадженні якого перебуває справа №17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго".

Як неодноразово зазначалося у численних постановах Верховного Суду критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 2 Цивільного процесуального кодексу України і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, згідно з частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З позовної заяви ОСОБА_1 убачається наявність між позивачем як фізичною особою і публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" спору про цивільне право на влаштування позивачем вузла обліку генеруючої установки. Господарські відносини між сторонами відсутні.

Звідси випливає, що позовна вимога ОСОБА_1 , враховуючи суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер правовідносин, мала б розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Проте пунктом 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачена спеціальна норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, відносяться справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Крім того, з 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до частини першої статті 7 якого спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Абзацом 1 частини другої статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства встановлено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Таким чином, розгляд усіх майнових і ряду немайнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію Кодекс України з процедур банкрутства має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Положеннями частин першої, другої статті 131 Кодекс України з процедур банкрутства передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

Отож, якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 порушено провадження у справі №01/1494, якій згодом був присвоєний №17-14-01/1494, про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Черкасиобленерго", перейменованого в подальшому у публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго".

Наразі справа №17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" перебуває на розгляді у Господарському суду Черкаської області у процедурі розпорядження майном.

Предметом розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" є вимога про зобов`язання відповідача видати позивачу рахунок на оплату послуги з улаштування вузла обліку.

Отже, характер правовідносин між учасниками справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" свідчить про те, що у позивача існує спір з відповідачем з приводу влаштування позивачем вузла обліку генеруючої установки, тобто цей спір не є майновим і не відноситься до тих немайнових спорів, які згідно з абзацом 1 частини другої статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства підлягають розгляду в межах справи № 17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго".

З огляду на викладене справа за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про зобов`язання вчинити дію підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої і частини шостої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом першим частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті провадження у справі за його позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про зобов`язання вчинити дію та роз`яснити до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі вище викладеного, керуючись пунктом першим частини першої статті 175 та статтею 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті провадження у справі за його позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про зобов`язання вчинити дію.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що справа за вказаним вище позовом підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя М.В. Дорошенко