ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2022 р. Справа№ 910/10220/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021

у справі № 910/10220/21 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ."

про стягнення 129 000,00 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 200273520) від 15.06.2020 у розмірі 129 000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено розміру страхового відшкодування у сумі 129 000,00 грн та не доведено належними та достатніми доказами наявності усього складу цивільного правопорушення, як необхідної передумови для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк для апеляційного оскарження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2021 у справі № 910/10220/21. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 129 000,00 грн відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування). Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що ним тричі було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування суми завданих збитків у розмірі 130 000,00 грн, як засобами електронного зв`язку, так і засобами поштового зв`язку.

Також скаржник вказує на те, що згідно із довідкою про балансову вартість від 09.09.2020 балансова вартість пошкодженої внаслідок ДТП рекламної конструкції складала суму 360 000,00 грн, рекламна конструкція була повністю пошкоджена, максимальний розмір збитків, який відповідач міг відшкодувати по страховому полісу складав суму у розмірі 129 000,00 грн (різниця між максимальною сумою відшкодування по страховому полісу 130 000,00 грн та вирахуванням 1 000,00 грн франшизи), тому сума відшкодування по даному страховому випадку була погоджена у розмірі 129 000,00 грн.

Скаржник зазначає, що у зв`язку із не направленням відповідачем аварійного комісара, самостійно, в травні 2021р. уклав з експертною організацією ТОВ "ЕПКК "ЮРЕКС" договорів для визначення суми збитків заподіяних внаслідок ДТП, в тому числі для подальшого стягнення з винуватої в ДТП сторони різниці між відшкодованою сумою збитків відповідачем та реально завданим збитком. На момент подачі позову у даній справі, звіт експерта про оцінку вартості майнового збитку ще не був отриманий, у зв`язку із коронавірусною хворобою працівників ТОВ "ЕПКК "ЮРЕКС", а звіт про оцінку вартості майнового збитку нанесеного майну позивача внаслідок ДТП був отриманий лише в серпні 2021р., позивач не встиг надати даний звіт та пояснення до суду першої інстанції.

На думку скаржника, за умови підтвердження факту збитків, протиправної поведінки винної особи, причинного зв`язку між збитками та протиправною дією та доведеною виною порушника, суд першої інстанції мав можливість призначити судову експертизу, з огляду на те, що розмір збитків відповідно до законодавства має бути підтверджений певними засобами доказування, проте прийняв формальне рішення, яким фактично порушив право позивача на відшкодування збитків та право на справедливий суд.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Відповідачем не було надано відзиву на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/10220/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду: заяву про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21 з зазначенням поважних підстав пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

Так, від скаржника через відділ документального забезпечення надійшла заява про поновлення строку для подання апеляційної скарги, до якої додано копію конверту та роздруківку з сайту Укрпошта.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи викладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та те, що матеріали справи надішли до Північного апеляційного господарського суду 06.12.2021, справа № 910/10220/21 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" є розповсюджувачем зовнішньої реклами у місті Дніпрі.

На підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 24.07.2018 №716, Товариству з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" було надано дозвіл №2612/6 на розміщення зовнішньої реклами за адресою: м. Дніпро, вул. Ливарна, 17.

На підставі дозволу на розміщення зовнішньої реклами №2612/6, позивачем було розміщено окремо розташований рекламний засіб, який належить останньому на праві приватної власності.

09.09.2020 за адресою: м. Дніпро, вул. Літейна (Ливарна), 17а, громадянином України ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ТОВ "Містер Мувер" не вжив заходів для зменшення швидкості для об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду у вигляді рекламної конструкції позивача.

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121295, за порушення п.12.3. Правил дорожнього руху України.

07.10.2020 постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ водія автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номер НОМЕР_1 , було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

На час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай.", згідно з електронним полісом №200273520, у якому страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну визначена у розмірі 130 000,00 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що представник останнього повідомив в телефонному режимі Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." про настання страхового випадку, інформація про настання страхового випадку зареєстрована за номером 20.216, справа №6216. Позивачем до матеріалів справи долучено роздруківки переписки у додатку Вайбер з працівником відповідача.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, за інформацією наданою в телефонному режимі від представників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай.", погоджена сума відшкодування складає 129 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до cт. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із cт. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною ч. 2 cт. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно cт. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, позивачем вказано, що за інформацією наданою в телефонному режимі від представників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай.", погоджена сума відшкодування складає 129 000,00 грн.

Так, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, для включення його до суми збитків, має бути підтверджена.

Резюмуючи наведене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне наголосити на тому, що докази, які додані позивачем до позовної заяви лише надають суду можливість припускати той факт, що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, однак, подані останнім докази достеменно не підтверджують розмір матеріальної шкоди, отже, суд не може дійсно стверджувати про те, що позивач поніс збитки у розмірі 129 000,00 грн.

В свою чергу, колегія суддів апеляційного господарського суду акцентує увагу тому, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Однак, як вже зазначалось, позивачем не надано доказів, які підтверджують розмір страхового відшкодування у сумі 129 000,00 грн.

Щодо доказу, доданого позивачем до апеляційної скарги, а саме: копії звіту про оцінку вартості майнового збитку нанесеного майну, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Так, скаржник у апеляційній скарзі вказує на те, що на момент подачі позову у даній справі, звіт експерта про оцінку вартості майнового збитку ще не був отриманий, у зв`язку із коронавірусною хворобою працівників ТОВ "ЕПКК "ЮРЕКС", а звіт про оцінку вартості майнового збитку нанесеного майну позивача внаслідок ДТП був отриманий лише в серпні 2021р., позивач не встиг надати даний звіт та пояснення до суду першої інстанції.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що рішення Господарського суду міста Києва було ухвалено 24.09.2021, в той час, як звіт про оцінку вартості майнового збитку, нанесеного майну позивача внаслідок ДТП отриманий у серпні 2021р.

За змістом частин 4 та 8 статті 80 ГПК України, яка врегульовує загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що на залежали від неї.

Згідно із частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновку щодо застування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасність вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - позивача).

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмо обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржник в апеляційній скарзі на виконання вимог частини 4 статті 80, пункту 6 частини 2 статті 258, частини 3 статті 269 ГПК України взагалі не заявляв про долучення додаткових доказів, не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів у встановлений строк, як і не доводив неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.

Таким чином, позивач не дотримався чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання додаткових доказів в суді апеляційної інстанції, а отже не вчинив відповідної процесуальної дії, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки додатковим доказам.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено розміру страхового відшкодування в сумі 129 000,00 грн, у зв`язку із чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими та не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються вищевстановленими обставинами та наведеними правовими нормами.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетраграмматон 7" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 у справі № 910/10220/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/10220/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко