ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"30" березня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/721/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, (вх. №2-247/22 від 14.03.2022р.) про заміну сторони виконавчого провадження, подану по справі,

за позовом: Одеської митниці Держмитслужби

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „Торино

про стягнення 9 343 183,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.06.2021р. по даній справі позовні вимоги Одеської митниці Держмитслужби було задоволено частково шляхом присудження до стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Торино збитків у розмірі 9 340 683,70 грн., витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 2500,00 грн., судового збору у розмірі 140 110,26 грн.

14.02.2022р. господарським судом було видано наказ про примусове виконання рішення суду по даній справі.

14.03.2022р. до господарського суду від Одеської митниці, яка виступає відокремленим підрозділом Державної митної служби України, надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду по даній справі з Одеської митниці Держмитслужби на Одеську митницю, яка виступає відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

В обґрунтування поданої заяви заявником було наголошено, що Одеська митниця Держмитслужби перебуває з 05.11.2021р. у стані припинення. При цьому, наказом Державної митної служби України №472 від 30.06.2021р. було розпочато роботу Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України. Посилаючись на передавальний акт від 28.12.2021р., з якого вбачається, що Одеська митниця Держмитслужби була реорганізована шляхом приєднання до Державної митної служби України, заявником було наголошено про наявність правових підстав для задоволення поданої до суду заяви.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для прийняття до розгляду заяви Одеської митниці, господарський суд виходить з наступного.

Приписами ст. 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч. ч. 1-2, 6 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є, зокрема, господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України. Суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

У п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. за № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, зокрема, наступне. Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії N 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму".

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку, що право на звернення до суду із позовною заявою мають виключно юридичні особи; відокремлені підрозділи не мають права самостійно звертатись до суду із позовними заявами.

Як вбачається з безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доданого до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, Одеська митниця є відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

В силу вимог ч. 1-2 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Господарський суд зазначає, що оскільки у відокремленого підрозділу відсутні повноваження на самостійне звернення до суду із позовною заявою, то, відповідно, у заявника відсутні повноваження на звернення до суду від свого імені із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. В даному випадку, правом на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження наділена безпосередньо Державна митна служба України в особі відокремленого підрозділу - Одеської митниці, оскільки сторона виконавчого провадження (юридична особа) може бути замінена лише на іншу юридичну особу.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження особою яка не має статусу юридичної особи, що виключає можливість її звернення до господарського суду з даною заявою.

Господарський суд зазначає, що положеннями процесуального законодавства, якими встановлено порядок розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не врегульовано підстав, за наявності яких суд може відмовити у відкритті провадження за заявою.

Згідно з ч. 10 ст. 13 ГПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про необхідність застосування до поданої Одеською митницею заяви норми права, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а саме положень п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України, що свідчить про наявність достатніх правових підстав для відмови у відкритті провадження за заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 45, 175, 234, 334 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Одеській митниці, як відокремленому підрозділу Державної митної служби України, у відкритті провадження за заявою (вх. №2-247/22 від 14.03.2022р.) про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України. Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання відповідно до ст. 256 ГПК України.

Суддя С.П. Желєзна