РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.02.2022Справа № 910/18712/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання правочину недійсним

за участі представників:

від позивача: Куксенко П.Р., адвокат,

від відповідача: ОСОБА_1, самопредставництво,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "КиївГазЕнерджи" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину Акціонерного товариства "Укртрансгаз", оформленого заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.10.2021 № 1001ВИХ-21-8245, оскільки останній не відповідає вимогам безспірності та відсутності спору між сторонами щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 13.01.2022 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11292/21.

Суд зауважив на тому, що згідно з положеннями статті 227 ГПК України об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду.

Утім, обставин щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 910/11292/21 відповідач не навів, у той час як суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що в позивача наявна заборгованість за актом від 30.11.2019 № 11-19-/1190000, яка є предметом спірної заяви про зарахування зустрічних вимог. При цьому, даний акт підписаний обома сторонами та позивач не надавав мотивованої відмови від його підписання, у зв`язку з чим заборгованість за цим актом є безспірною. Також відповідач зазначив, що строк позовної давності за даним актом не сплив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019 між АТ «Укртрансгаз» (оператор) та ДП «КиївГазЕнерджи» (замовник) укладено договір транспортування природного газу № , за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до пункту 7.1 договору вартість послуг розподілу потужності розраховується за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

Згідно з пунктом 8.4. договору вартість договірної потужності на період газового місяця визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця. Оплата вартості договірної потужності замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100 % попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, в якому буде забезпечуватися доступ до потужностей. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як визначено в цьому розділі, незалежно від того, буда чи не була повністю використана замовлена потужність.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

За положеннями пункту 11.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

На виконання зазначених умов договору сторонами підписані акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності за період з травня 2019 року по грудень 2019 року, зокрема, за листопад 2019 року - акт від 30.11.2019 №11-2019-/1190000, сума замовленої (договірної) потужності 17 300,00000 тис.м.3/добу всього на загальну суму 3263264,40 грн. Даний акт підписаний сторонами без зауважень.

02.11.2021 на адресу ДП «КиївГазЕнерджи» від АТ «Укртрансгаз» надійшла заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.10.2021 № 1001ВИХ-21-8245, в якій АТ «Укртрансгаз» повідомило, що має перед ДП «КиївГазЕнерджи» непогашене грошове зобов`язання в сумі 160 000 грн., що виникло на підставі договору від 28.02.2019 № (далі - договір) та зобов`язання повернення грошових коштів, сплачених у вигляді фінансового забезпечення в сумі 160000 грн. згідно з платіжним дорученням від 28.02.2019 № 188 (пункт 1). ДП «КиївГазЕнерджи» має перед АТ «Укртрансгаз» непогашене грошове зобов`язання в сумі 2425436,29 грн., що виникло на підставі договору та акту від 30.11.2019 № 11-19-/1190000 на загальну суму 3263264,40 грн. (пункт 2). АТ «Укртрансгаз» на підставі та в порядку статті 601 ЦК України повідомляє ДП «КиївГазЕнерджи» про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 160000 грн. за грошовими зобов`язаннями, вказаними в пунктах 1, 2 цієї заяви. Після зарахування зустрічних однорідних вимог зобов`язання АТ «Укртрансгаз», вказане в пункті 1 цієї заяви, є припиненим в сумі 160000 грн. Заборгованість АТ «Укртрансгаз» перед ДП «КиївГазЕнерджи» за договором відсутня. Зобов`язання ДП «КиївГазЕнерджи», вказане в пункті 2 цієї заяви, є частково припиненим у сумі 160000 грн. Заборгованість ДП «КиївГазЕнерджи» перед АТ «Укртрансгаз» за договором та актом, вказаним у пункті 2 цієї заяви, становить 2265436,29 грн.

У той же час, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 відкрито провадження у справі № 910/11292/21 за позовом АТ «Укртрансгаз» до ДП «КиївГазЕнерджи» про стягнення 9 335 595,95 грн., з яких: 1 069 943,79 грн. заборгованості за перевищення замовленої (договірної) потужності (ПСО) по договору транспортування природного газу № від 28.02.2019, 121 312,60 грн. пені, 49 813,93 грн. 3% річних, 106 732,45 грн. інфляційних втрат; 5 254 856,29 грн. заборгованості за послуги замовленої (договірної) потужності (ПСО) по договору транспортування природного газу № від 28.02.2019, 1 759 009,17 грн. пені, 367 007,18 грн. 3% річних, 606 920,54 грн. інфляційних втрат.

Звернувшись з даним позовом до суду, ДП «КиївГазЕнерджи» просило визнати недійсною заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.10.2021 № 1001ВИХ-21-8245, оскільки внаслідок наявності судового спору в межах справи № 910/11292/21 заборгованість за актом від 30.11.2019 №11-2019-/1190000 не є безспірною. При цьому, зарахування зустрічних однорідних вимог унеможливлює сплив позовної давності за вказаним актом.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Таким чином, спірна заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, надіслана відповідачем позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України): бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Судом встановлено, що заборгованість ДП «КиївГазЕнерджи» перед АТ «Укртрансгаз» у розмірі 2425436,29 грн., яка покладена в основу спірної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, підтверджується підписаним обома сторонами актом наданих послуг замовленої (договірної) потужності від 30.11.2019 № 11-19-/1190000 за договором транспортування природного газу від 28.02.2019 № .

При цьому, за змістом пункту 11.3 договору ДП «КиївГазЕнерджи» протягом двох днів з дати одержання акту наданих послуг має право надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг.

Натомість, матеріали справи не містять доказів надання ДП «КиївГазЕнерджи» вмотивованої відмови від підписання акту від 30.11.2019 № 11-19-/1190000, більш того даний акт підписаний без жодних заперечень з обох сторін.

Також, заперечуючи проти безспірності вимог за оспорюваною заявою, ДП «КиївГазЕнерджи» послалося на існування судового спору в межах справи № 910/11292/21 про стягнення з ДП «КиївГазЕнерджи» на користь АТ «Укртрансгаз» заборгованості в розмірі 5 254 856,29 грн. за послуги замовленої (договірної) потужності (ПСО) по договору транспортування природного газу від 28.02.2019 № .

У той же час, ДП «КиївГазЕнерджи» у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості кожної зі сторін на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у заяві, не надав доказів часткового чи повного погашення цієї заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19. Відповідно до висновку Верховного Суду наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Так, сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї. Наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 також зазначено, що інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем недотримання відповідачем вимог статті 601 ЦК України при зарахуванні зустрічних однорідних вимог за заявою від 29.10.2021 № 1001ВИХ-21-8245.

Одночасно судом враховано, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності.

На обґрунтування спливу позовної давності за вимогою за актом від 30.11.2019 № 11-19-/1190000 ДП «КиївГазЕнерджи» послалося на те, що договір транспортування природного газу від 28.02.2019 № за своєю правовою природою має ознаки договору перевезення вантажу, а відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальна позовна давність в межах шести місяців. При цьому, позивач послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 16.07.2020 у справі № 920/206/19, від 23.07.2020 у справі № 920/180/19.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (стаття 267 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За частиною 5 статті 315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За приписами частин 1, 3 статті 306 ГК України (у редакції, чинній станом на дату підписання акту від 30.11.2019) перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до викладеної в постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 920/206/19, від 23.07.2020 у справі № 920/180/19 правової позиції системне тлумачення норми частини 5 статті 315 ГК України в її взаємозв`язку з частинами 1, 3 статті 306 ГК України, дає підстави для висновку про те, що до правовідносин з транспортування магістральними трубопроводами підлягає застосуванню частина 5 статті 315 ГК України.

Разом із цим, суд вважає неприйнятною вищенаведену правову позицію до спірних правовідносин у справі, оскільки в межах справ № 920/206/19, № 920/180/19 розглядався договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, укладений у відповідності до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», Типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.09.2011 № 1579, Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 19.04.2012 № 420.

У той же час, у межах даної справи договір транспортування природного газу від 28.02.2019 № укладений між сторонами згідно Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір є договором про надання послуг, згідно з яким позивачем можуть надаватися відповідачу послуги замовленої потужності, фізичного транспортування, а також балансування обсягів природного газу. Балансування є саме послугою, а не товаром, оскільки надання послуги балансування газу не передбачає жодної операції з постачання газу позивачем відповідачу, а є лише наданням послуг для усунення дисбалансу, який виникає в газотранспортній системі України у випадку виявлення фактів небалансів (позитивних чи негативних).

Відтак, суд дійшов висновку про те, що на спірні правовідносини за договором транспортування природного газу природного газу поширюються загальні положення щодо договорів про надання послуг, визначені главою 63 Цивільного кодексу України.

Дана правова позиція відповідає також викладеній у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 910/3487/17, від 13.09.2019 у справі № 924/1064/18, від 23.09.2021 у справі № 913/64/17.

У зв`язку з наведеним, до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення про позовну давність, яка встановлена тривалістю в три роки.

Таким чином, по зарахованим за заявою від 29.10.2021 № 1001ВИХ-21-8245 вимогам по акту від 30.11.2019 № 11-19-/1190000 строк позовної давності на час пред`явлення такої заяви не сплив, а відтак дана заява не суперечить пункту 4 частини 1 статті 602 ЦК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статей 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 12.04.2022 року.

Суддя К.В. Полякова