УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

01.04.2022Справа № 910/2817/22

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до відповідача-1: Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців

до відповідача-2: ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення засновника товариства, визнання недійсними зміни до статуту товариства та скасування реєстраційних записів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ОСОБА_2 про:

- визнання недійсним рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬКОР" № 15 від 28.09.2011;

- скасування запису № 8001592 від 28.09.2011 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських-формувань, яким вносились зміни щодо відміни рішення щодо припинення товариства;

- визнання недійсними зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АЛЬКОР», які затверджені рішенням загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АЛЬКОР», що оформлене протоколом № 17 від 06.10.2011;

- скасування запису № 9001592 від 29.09.2011 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесеним ОСОБА_4 ;

- скасування запису № 001592 від 13.10.2011 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яким вносились зміни у реєстрі щодо виключення зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АЛЬКОР» ОСОБА_1 та зменшення розміру статутного капіталу товариства;

- скасування запису № 1001592 від 25.10.2011 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яким засвідчується внесення рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АЛЬКОР» щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації;

- скасування запису № 2001592 від 29.12.2011 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо державної реєстрації припинення Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «АЛЬКОР» в результаті ліквідації;

- скасування запису № 5001592 та запису № 6001592 від 27.01.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесеним приватним нотаріусом Писаренко Євгеном Сергійовичем;

- скасування запису № 7001592 від 22.02.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесеним приватним нотаріусом Писаренко Євгеном Сергійовичем;

- скасування запису № 8001592 від 04.08.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесеним державним реєстратором Родоман Іриною Анатоліївною.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема, вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R(81)7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами у разі необхідності реалізації цього права.

Так, згідно приписів частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктами 1 та 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання вимоги немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 2 481,00 грн.

За приписами частини 3 статті 6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З прохальної частини позову вбачається, що ОСОБА_1 на розгляд суду передано десять позовних вимог немайнового характеру. Таким чином розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви становить 24 810,00 грн.

Усупереч вищенаведеним нормам чинного законодавства України, позивачем до позовної заяви не було долучено жодного доказу на підтвердження сплати судового збору у відповідному розмірі.

За таких обставин сума судового збору, що підлягає доплаті позивачем відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір" становить 24 810,00 грн.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (пункт 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в Господарському процесуальному кодексі України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, № 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно із статтею 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 123, 162, 164, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення засновника товариства, визнання недійсними зміни до статуту товариства та скасування реєстраційних записів.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом:

- надання доказів сплати ОСОБА_1 судового збору в сумі 24 810,00 грн.

4. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Князьков