РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2022Справа № 910/16331/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шнайдер К.Б., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ"

до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

про визнання недійсним правочину

за участю представників:

від позивача: Дмитренко А.А.

від відповідача: Мотлях О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання недійсним правочину, оформленого АТ "УКРТРАНСГАЗ" заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.08.2021 №1001ВИХ-21-6174.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що односторонній правочин від 17.08.2021 про зарахування зустрічних однорідних вимог є недійсним, оскільки вимоги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" є спірними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/16331/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 18.11.2021.

02.11.2021 на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позов.

12.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у які позивач наголосив, що не визнає вчинення відповідачем односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки такі не відповідають вимогам, які ставляться в залежність до таких правочинів та зазначив, що правові висновки, викладені в постанові ВС від 25.09.2019 по справі №910/21645/17, на які посилається відповідач, не підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи.

18.11.2021 на електронну пошту суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив.

У підготовчому засіданні 18.11.2021 оголошено перерву до 09.12.2021.

06.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення щодо акту від 31.07.2019 №07-2019-, у яких позивачем зазначено, що відповідач не оформлювало належним чином акт врегулювання щодобових небалансів за липень 2019 року, у відповідності до п.11.4. договору, а відтак, у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження спірних взаємовідносин у липні 2019 року, а строк оплати за договором не настав.

09.12.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа НКРЕКП №13489/16.2.1/7-21 від 22.11.2021 та звіту про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків АТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" за липень 2019 року.

У підготовчому засіданні 09.12.2021 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Протокольною ухвалою від 09.12.2021 відкладено підготовче засідання на 12.01.2022.

28.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення про долучення доказів.

10.01.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення №1001вих-22-24 від 04.01.2022 щодо підстав внесення відомостей до акту від 31.07.2019 №07-2019-.

У підготовчому засіданні 12.01.2022 суд, керуючись ч.8 ст.80, ст.119 ГПК України, постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про визнання поважними причини пропуску строку для подання доказів та долучив подані відповідачем до матеріалів справи докази (додані до пояснення №1001вих-22-24 від 04.01.2022 та клопотання про долучення доказів від 09.12.2021).

Протокольною ухвалою від 12.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.2022.

У судовому засіданні 03.02.2022 представник відповідача надав суду заяву про долучення до матеріалів судової практики.

Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2022 надав пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.02.2022 надав пояснення по суті заперечень на позов.

У судовому засіданні 03.02.2022 оголошено перерву у судовому засіданні по суті до 17.02.2022.

Представник позивача у судовому засіданні 17.02.2022 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.02.2022 проти позову заперечив.

У судовому засіданні 17.02.2022 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (відповідач, оператор ГТС) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (позивач, замовник) укладено договір на транспортування природного газу № (надалі - договір).

Відповідно до п.2.1 договору оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2. договору).

Відповідно до п.2.3. договору послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно із п.2.4. договору, обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.5. договору).

Згідно із п.2.6. договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п.6.1, 6.2 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу ГТС.

Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом ГТС; форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті (п.6.3 договору).

У пункті 7.1. договору сторонами погоджено, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

За змістом пункту 9.1. договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до названого Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу відповідача; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2 договору).

Згідно із п.9.3. договору базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Пунктом 9.4 договору у редакції додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 передбачено, що оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок - фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних у абзаці другому даного пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього договору (пункт 11.4 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 договору).

Позивач зазначає, що на підставі розрахунків (актів): від 11.04.2019 №01/319 на загальну суму 5187,29 грн; від 11.04.2019 № 02/319 на загальну суму 2329,67 грн; від 11.05.2019 № 04/419 на загальну суму 1452,26 грн; від 11.05.2019 № 03/419 на загальну суму 9859,06 грн; від 11.05.2019 № 05/419 на загальну суму 256354,40 грн; від 11.06.2019 №06/519 на загальну суму 808,73 грн; від 11.06.2019 № 07/519 на загальну суму 674,66 грн; від 11.06.2019 № 08/619 на загальну суму 1193,77 грн; від 11.07.2019 № 09/619 на загальну суму 60,58 грн; від 09.08.2019 № 10/719 на загальну суму 2276,89 грн; від 09.08.2019 № 11/719 на загальну суму 6,30 грн; від 11.09.2019 № 12/819 на загальну суму 6784,81 грн; від 11.09.2019 №13/819 на загальну суму 4390,73 грн; від 11.09.2019 №14/819 на загальну суму 3506,52 грн; від 15.10.2019 № 15/919 на загальну суму 5326,15 грн; від 15.10.2019 №16/919 на загальну суму 854,39 грн; від 11.11.2019 № 17/1019 на загальну суму 58149,24 грн; від 11.11.2019 № 18/1019 на загальну суму 9051,66 грн; від 11.11.2019 № 19/1019 на загальну суму 20144,72 грн; від 11.11.2019 № 20/1119 на загальну суму 2502,78 грн; від 11.12.2019 №21/1119 на загальну суму 78116,41 грн; від 11.12.2019 №22/1119 на загальну суму 33730,12 грн; від 11.12.2019 №23/1119 на загальну суму 58668,68 грн; від 11.12.2019 № 24/1119 на загальну суму 6468,06 грн; від 11.12.2019 № 25/1219 на загальну суму 66323,24 грн; від 11.01.2020 №26/1219 на загальну суму 686,95 грн у Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" наявна заборгованість з плати за недотримання параметрів якості природного газу за період березень-грудень 2019 року на загальну суму 634908,07 грн.

Згідно акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 №07-2019- за щодобовий небаланс позивачу нараховано до сплати 12630248,05 грн.

Акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" вчинено односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №1001ВИХ-21-6174 від 17.08.2021 на суму 634908,07 грн.

Згідно із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №1001ВИХ-21-6174 від 17.08.2021 відповідач заявив про припинення зобов`язання АТ "УКРТРАНСГАЗ" перед АТ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" зі сплати заборгованості за недотримання параметрів якості природного газу за період березень-грудень 2019 року на загальну суму 634908,07 грн шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань АТ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" перед АТ "УКРТРАНСГАЗ" в частині заборгованості за щодобовий небаланс за актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року №07-2019- від 31.07.2019.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на невизнання вчиненого відповідачем одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки, вчинений АТ "УКРТРАНСГАЗ" односторонні правочини не відповідає вимогам, визначеним у ст.601 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на встановлені Верховним Судом у справі № 904/5807/19 обставини про недоведеність вчинення балансування та понесення пов`язаних з таким балансуванням витрат, відсутність договірних відносин щодо стягнення вартості щодобових небалансів, позивач стверджує, що відсутні підстави покладати на АТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" обов`язок з оплати заборгованості за послуги добового балансування обсягів природного газу.

За доводами позивача, при вчиненні одностороннього оспорюваного правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог не дотримано вимог ч.3 ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України в частині зарахування вимоги відповідача, яка є спірною, що виключає зарахування таких вимог, та є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до ст.215 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на нижче наведені обставини:

- Акти складені, як позивачем так і відповідачем за Договором № від 17.12.2015 повністю підтверджують ту обставину, що вчинений з боку AT "УКРТРАНСГАЗ" односторонній правочин відповідає всім вимогам, за яких вимоги підлягають зарахуванню, а саме: зустрічність вимог - кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні (відповідно до умов договору № від 17.12.2015 АТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" складені розрахунки (акти) щодо додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу, складання яких передбачено розділом X Договору та Кодексом ГTC, а з боку AT "УКРТРАНСГАЗ" складено акт щодо врегулювання небалансів обсягів природного газу, складання яких передбачено розділом IX того ж Договору та Кодексом ГTC; однорідність вимог - за всіма складеними документами, з боку обох сторін, вимоги є грошовими і валюта стягнення є гривня; строк виконання настав - розрахунки (акти) складені з боку АТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" і акт складений AT "УКРТРАНСГАЗ" на виконання взятих на себе зобов`язань сторонами по договору № від 17.12.2015 є такими, строк виконання яких настав, про що зазначено у заяві AT "УКРТРАНСГАЗ" про зарахування зустрічних однорідних вимог;

- посилання позивача на справу № 904/5807/19 є безпідставними, оскільки предметом розгляду у справі № 904/5807/19 був період - березень, квітень, травень та червень 2019 року, у той час як зарахування однорідних вимог здійснено за актом за липень 2019 року; акт № 07-2019- від 31.07.2019 року не був предметом дослідження як у справі № 904/5807/19, а також у будь-якій іншій справі;

- жодна із сторін Договору № від 17.12.2015 не оскаржувала в судому порядку зобов`язання, що виникли саме на підставі акту № 07-2019- від 31.07.2019 року, як і не оскаржували розрахунки (акти) складені з боку АТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", складені ним на виконання умов договору № від 17.12.2015, що були зараховані АТ "УКРТРАНСГАЗ" у заяві від 17.08.2021 р. № 1001ВИХ-21-6174, а отже зобов`язання обох сторін договору по вказаних вище актах є таким строк виконання яких настав, а про будь-які розбіжності сторонами не заявлялось;

- зарахування зустрічних однорідних вимог з боку АТ "УКРТРАНСГАЗ" було здійснено за актом № 07-2019- від 31.07.2019 року, складним з боку АТ "УКРТРАНСГАЗ" на виконання умов договору № від 17.12.2015, а саме розділу IX Договору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У той же час, недодержання особою при вчиненні правочину (в т.ч. одностороннього) наведених вимог є правовою підставою для визнання його недійсним в силу приписів статті 215 ЦК України у судовому порядку.

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, виходячи із положень статей 202 та 601 ЦК України, спірні заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, надіслані відповідачем позивачу, за своєю правовою природою є односторонніми правочинами, направленими на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Такий правовий висновок, зокрема, сформовано в пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 зі справи № 914/3217/16.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

У постановах від 28.02.2018 зі справи №910/4312/17, від 04.07.2018 зі справи №910/16430/16, від 05.07.2018 зі справи №914/3013/16, від 19.07.2018 зі справи №910/14503/16, від 26.09.2018 зі справи №910/20105/17, від 04.04.2019 зі справи №918/329/18 Верховний Суд зазначає, що зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна зі сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 зі справи № 910/11116/19 уточнив висновки Верховного Суду щодо застосування норм права (статей 601, 602 ЦК України).

Так, Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 зі справи № 910/11116/19 вказав, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

У пункті 8.3. постанови Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №910/4503/20 зазначено, що для правильного вирішення спору зі справи судам необхідно як встановити факт наявності між сторонами спору щодо вимог, які були погашені (припинені) оскаржуваним зарахуванням, так і перевірити, чи існувала зарахована заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено стороною при зарахуванні.

Позивач, посилаючись на встановлені Верховним Судом у справі № 904/5807/19 обставини, вказує, що договір № від 17.12.2015 не передбачає врегулювання щодобових небалансів, відповідні зміни до договору в порядку, встановленому договором, не вносилися.

Так, правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до п.7, 45 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015 є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього.

Як підтверджено матеріалами справи, між сторонами укладено договір транспортування природного газу № 17 грудня 2015 року, який згідно з 17.1 договору вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З 01.03.2019 за постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС.

Відповідно до п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування; договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги); небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу газотранспортної системи правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством / оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497.

За пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.3, 4 ст.179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Таким чином, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Пунктом 11 постанови НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437 передбачено обов`язок оператора газотранспортної системи з 01 серпня 2018 року надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою.

У затвердженій вищевказаною постановою редакції типового договору передбачений, в тому числі, порядок оплати добових небалансів.

Однак, укладений між сторонами договір не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати.

Відповідно до п.17.2 договору усі зміни та доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Згідно із п.17.3 договору у разі внесення та затвердження Регулятором зміни до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести зміни до цього договору.

Однак, відповідні зміни до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 сторонами не вносились. Договір в редакції, яка б передбачала врегулювання щодобових небалансів або інший договір, який би передбачав врегулювання щодобових небалансів між сторонами відсутній. Доказів протилежного суду не надано.

З огляду на наведене вище, укладений між сторонами договір не регулює відносини щодо врегулювання щодобових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати.

Обставини щодо відсутності у АТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" правових підстав для сплати щодобових небалансів в примусовому порядку, нарахованих АТ "УКРТРАНСГАЗ" за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 були також встановлені судовими рішеннями у справі № 904/5807/19.

Так, предметом спору у справі № 904/5807/19 була заборгованість за добові небаланси за березень, квітень, травень, червень 2019 року за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 у справі №904/5807/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.2020, в позові АТ "УКРТРАНСГАЗ" відмовлено.

Судові рішення мотивовані, зокрема тим, що укладений між сторонами договір не регулює відносини щодо врегулювання щодобових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати, відтак в позивача відсутні правові підстави для стягнення заборгованості з їх оплати в примусовому порядку.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 904/5807/19 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 у справі №904/5807/19 залишено без змін.

Верховний Суд зазначив, що "у даному випадку, оскільки судами встановлено, що договір, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та щодо обов`язку відповідача з оплати такого врегулювання, та враховуючи, що зі зміною законодавства позивач мав надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437, а також беручи до уваги встановлені судом апеляційної інстанції обставини про недоведеність вчинення балансування та понесення пов`язаних з таким балансуванням витрат, відсутні підстави покладати на відповідача обов`язок з оплати заборгованості за послуги добового балансування обсягів природного газу".

За наведених вище обставин, наявність грошового зобов`язання у сумі 12630248,05 грн, частину з якого відповідач, на підставі вчиненого ним одностороннього правочину, зарахував в якості зустрічного однорідного грошового зобов`язання є спірним, оскільки вказана грошова вимога ґрунтується на договорі, який не регулює відносини щодо врегулювання щодобових небалансів.

Водночас виходячи із правових позицій Верховного Суду у справі № 910/11116/19 щодо безспірності вимог та у справі №910/4503/20 з приводу необхідності встановлення факту наявності між сторонами спору щодо вимог, які були погашені (припинені) оскаржуваним зарахуванням, суд зазначає наступне.

За умовами п.11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 9.4 договору у редакції додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 передбачено, що оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок - фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних у абзаці другому даного пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Регламентом функціонування ГТС України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України.

Відповідно до п. 1 Глави 1 Розділу VІІІ Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.19 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу").

Згідно з п. 5 Глави 1 Розділу І Кодексу балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування; фізичним балансуванням є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу; комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації; небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Відповідно до п.1-2 Глави 1 Розділу XIII Кодексу замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій/реномінацій. При здійсненні таких дій оператору газотранспортної системи забороняється використовувати власний природний газ із газосховища.

Згідно з п. 1-2 Глави 1 Розділу XIV Кодексу замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D).

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи.

Пунктом 3 Глави 1 Розділу XIV Кодексу визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

За умовами п.2 Розділу XIII Кодексу замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Відповідно до п. 4 Глави 1 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

За змістом пунктів 1-3 Глави 6 розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування за газову добу дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу відсутній добовий небаланс за цю газову добу.

У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Оператор газотранспортної системи на підставі попередніх алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу (з урахуванням обсягів природного газу, відчужених чи набутих на віртуальній торговій точці) щодобово не пізніше ніж о 15:00 UTC (17:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 14:00 UTC (17:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D) надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його попередній добовий небаланс та розрахунок попередньої вартості за добовий небаланс.

Однак, як встановлено судом вище укладений між сторонами договір не регулює відносини щодо врегулювання щодобових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати. Аналогічні висновки були викладені у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 904/5807/19.

Документи на підставі яких відповідач обґрунтовує наявність небалансу є односторонніми, а надані відповідачем у матеріали справи докази не підтверджують реальності вчинення балансуючих дій кожної доби та понесення витрат пов`язаних з таким балансуванням. Більш того, Акт врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 №07-2019- не містить відомостей про джерела внесення в нього інформації.

За наведеного вище, заборгованість зі сплати щоденних небалансів у заявленому на момент проведення спірного зарахування розмірі не відповідає ознакам прозорості та дійсності зарахованих вимог.

Враховуючи вищенаведене, посилання відповідача на лист НКРЕКП від 22.11.2021 №13489/16.2.1/7-21 та звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків за липень 2019 року, в якому зазначено обсяги природного газу для ВТВ, є безпідставними, оскільки вказані обставини є спірними.

З приводу посилань відповідача на відсутність оскарження в судому порядку зобов`язання, що виникли саме на підставі акту № 07-2019- від 31.07.2019, то суд зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 27.05.2020 у справі №910/5412/19 Верховним Судом було зроблено вказівки та висновки щодо того, яким чином захистити порушене право замовнику послуг транспортування, в разі незгоди з односторонніми актами Оператора ГТС, незалежно від факту оплати таких послуг балансування.

Так, Верховний Суд виклав наступні висновки: "Зміст позовних вимог та заперечень на них свідчить, що фактично між сторонами наявний спір щодо розмірів вартості газу, визначених в помісячних актах балансування. Таким чином, інтерес позивача, направлений на встановлення обґрунтованої, на його думку, та такої, що відповідає умовам договору транспортування та вимогам Кодексу ГТС, вартості природного газу, наданого у послугах балансування, підлягає захисту: або шляхом доведення таких чітко визначених та обґрунтованих розмірів при запереченні на позов у спорі про стягнення з нього заборгованості за таке балансування; або, в разі позасудової, добровільної, самостійної оплати послуг балансування в розмірі, заявленому протилежною стороною, шляхом пред`явлення власного позову про стягнення суми грошових коштів, які, за його думкою, є надмірно перерахованими на користь іншого суб`єкта господарювання".

Відтак, позивач позбавлений ефективного та належного способу оскаржити односторонньо надісланий через інформаційну платформу рахунок на оплату за врегулювання добових небалансів за липень 2019 року до моменту пред`явлення відповідачем позову про стягнення вартості добових небалансів.

Разом з тим, наведена вище позиція щодо способу захисту порушеного права замовника послуг транспортування в разі незгоди з односторонніми актами Оператора ГТС не позбавляє замовника (у даному випадку позивача) права на захист свого порушеного права внаслідок здійсненого Оператором ГТС одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки виходячи із приписів законодавства та судової практики щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

Водночас, суд відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем порядку оформлення акту врегулювання щодобових небалансів за липень 2019 року та направлення рахунку на оплату, оскільки, відповідно до пункту 19.1 договору сторони обмінюються інформацією, що стосується надання послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом та виходячи із положень Кодексу ГТС (зокрема розділу 4 глави 3 пункту 2, пункту 4 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС) не надіслання позивачем відповідачу через засоби поштового зв`язку акту та рахунку не може бути підставою для висновку про ненастання строку оплати, оскільки передача інформації про остаточні щодобові подачі та відбори між оператор газотранспортної системи та замовником відбувається в електронному вигляді через інформаційну платформу. Аналогічна позиція викладена у п.5.21 постанови Верховного Суду України від 17.11.2021 у справі №924/1135/20.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, перевіривши доводи позивача про наявність підстав для визнання одностороннього правочину недійсним, суд дійшов висновку, що позивач належним чином довів обставини недійсності вчиненого відповідачем одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог (заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.08.2021 №1001ВИХ-21-6174) та невідповідність її приписам ст. 601 ЦК України, 203 ГК України.

Підсумовуючи вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання недійсним правочину, оформленого АТ "УКРТРАНСГАЗ" заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.08.2021 №1001ВИХ-21-6174.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним правочин, оформлений Акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.08.2021 №1001ВИХ-21-6174.

Стягнути з Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, місто Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2, ідентифікаційний код 03340920) витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 14.04.2022.

Суддя С. О. Турчин