ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2022 Справа № 914/232/22

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Лілії Бернацької розглянув матеріали

за позовом: Акціонерного товариства «Кредобанк», м. Львів,

до відповідача: Приватного підприємства «Дані-Тепло-Буд», Львівська обл., Дрогобицький район, село Ріпчиці,

предмет позову: стягнення 120 222,10 грн.,

підстава позову: порушення зобов`язань по договору про надання овердрафту від 25.03.2019,

за участю представників:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС

27.01.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до Приватного підприємства «Дані-Тепло-Буд» про стягнення 120 222,10 грн. Ухвалою суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відводів суду сторонами не заявлялось.

Відзив відповідачем не подано, хоча про дане провадження сторона обізнана, представник відповідача брав участь в судовому засіданні та звертався до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи. Розгляд справи 23.03.2022 за клопотанням представника відповідача відкладено, роз`яснено можливість участі в засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів або в режимі відеоконференції у приміщенні суду.

У судове засідання 06.04.2022 сторони явку представників не забезпечили.

Позивач відповідно до заяви від 14.03.2022 просив розглядати справу без участі його представника.

Представник відповідача 06.04.2022 подав клопотання про відкладення судового засідання, оскільки він перебуває за межами Львівської області та через військові дії не має можливості добратися до суду. Зазначає, що подати клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції не мав також можливості, оскільки офіційні сайти судів, як і реєстр судових рішень, не працює, а ухвалу суду отримав лише 05.03.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зауважує, що відповідно до відстеження інформації за трек-кодом 769 відправлення, адресоване відповідачу, станом на 31.03.2022 ще знаходиться у точці видачі. Тобто, станом на 05.04.2022 адресат повідомлення не отримав, що не відповідає зазначеній в клопотанні інформації. Разом з тим, подаючи 06.04.2022 клопотання про відкладення судового засідання, очевидно сторона все-таки обізнана про дату та час судового засідання. Крім цього, суд зазначає, що військових дій на території Львівської області не здійснюється, доказів перебування адвоката Рупінського О.Б. поза межами області не подано, а відповідно до інформації про адвоката на сайті https://advokatu.info/ua/advokat/31285-rupinskij-oles-bogdanovich/ його місцезнаходженням є м. Трускавець Львівської області. Більше того, суд звертає увагу, що, відкладаючи попереднє судове засідання за клопотанням відповідача, роз`яснював можливість вибору стороною участі в засіданні в режимі відеоконфренції двома шляхами: поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів або в режимі відеоконференції у приміщенні суду. Проте, відповідач повторно просить відкласти засідання без конкретного способу участь в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач за весь час розгляду справи не подав відзиву на позовну заяву чи інших заяв, пояснень по суті спору, а заявляючи повторно клопотання про відкладення судового засідання, також не висловлює наміру подати відзив, докази чи іншим чином спростувати підстави позову. Небажання сторони реалізувати її процесуальні права не позбавляє суд обов`язку здійснити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 202 Господарського процесуального кодексу України повторна неявка в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки не є перешкодою для вирішення справи по суті. Враховуючи наведене, повторну неявку представника відповідача у судові засідання, відсутність повідомлень про намір вчинити дії, необхідні для підготовки позиції щодо суті спору, закінчення встановлених законом строків розгляду справи, беручи до уваги приписи ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає обґрунтованих підстав для повторного відкладення судового засідання та не вважає повторну неявку представників відповідача такою, що перешкоджає розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні 06.04.2022 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач зазначає, що надав позичальнику - Приватному підприємству «Дані-Тепло-Буд» відповідно до договору овердрафту кредитний ліміт, за користування яким відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за наданим кредитом сплачувати проценти та комісії за користування ним. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань на рахунку відповідача наявна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 91 107,66 грн., прострочених відсотків 20 119,59 грн., нарахованих відсотків 531,46 грн., пені по простроченій основній сумі кредиту 7 450,58 грн., пені по прострочених відсотках 1 012,81 грн.

Відповідач позиції щодо заявлених позовних вимог не висловили.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

25.03.2019 Акціонерним товариством «Кредобанк» (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором банк) та Приватним підприємством «Дані-Тепло-Буд» (надалі по тексту рішення відповідач, згідно з договором позичальник) укладено договір про надання овердрафту № АО870768, відповідно до якого банк зобов`язується при недостатності коштів на визначеному цим договором поточному рахунку позичальника надати позичальнику в межах встановленого у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором ліміту по овердрафту, кредит у формі овердрафт, надалі кредит або овердрафт, тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті шляхом дебетування поточного рахунку за рахунок кредитних коштів банку на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, для оплати визначених цим договором розрахункових документів, а позичальник зобов`язується повернути овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п. 2.9 договору датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Відповідно до п. 2.10 договору банк доводить позичальнику суму ліміту овердрафту, не пізніше дати його початкового встановлення/перерахунку, шляхом направлення повідомлення особам, визначеним при ідентифікації та актуалізації банком даних позичальника, щодо осіб внесених у картку взірців підпису та відтиску печатки позичальника, одним з способів на вибір банку, зокрема, через встановлені засоби електронного зв`язку банку і позичальника системи «Клієнт-Інтернет-Банк («IFOBS»)», SMS-повідомлення на останні відомі банку номери телефонів, надані банку при ідентифікації та актуалізації даних позичальника, іншим не забороненим чинним законодавством та внутрішніми нормативними документами банку способом.

Надання позичальником для оплати, починаючи з дати початку дії перерахованого ліміту овердрафту, розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку, означає погодження позичальником розміру перерахованого ліміту овердрафт (п. 2.13 договору).

25.03.2021 відповідно до меморіального ордеру № 16128995 суму кредиту в розмірі 91 107,66 грн. віднесено до простроченого кредиту за договором № АО870768/1 від 26.03.2019.

Позивачем також подано виписку по рахунку № НОМЕР_1 , відповідно до якої починаючи з 26.03.2019 по 02.11.2021 відображено здійснення відповідачем різних операцій, у тому числі «плата управління овердрафтом згідно з розпорядженням на договірне списання», «погашення нарахованих доходів за овердрафтом № АО870768 від 26.03.2019», а 25.03.2021 91 107,66 грн. відображено віднесення простроченого кредиту за договором № АО870768/1 від 26.03.2019.

Позивачем також подано виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період 26.03.2019 02.11.2021 (із відображенням операцій - віднесення прострочених відсотків за кредит. договором № АО870768/1 від 26.03.2019, за результатами яких 27.10.2021 обліковується 20 119,59 грн. прострочених відсотків) та по рахунку № НОМЕР_3 за аналогічний період (із відображенням операцій - нарахування відсотків за кредит. договором № АО870768/1 від 26.03.2019, за результатами яких 27.10.2021 2 277,69 грн. віднесено як прострочені відсотки).

09.11.2021 відповідачу надіслано досудову вимогу про необхідність сплати заборгованості в розмірі 120 222,10 грн. у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги. Проте, така кореспонденція повернулася з підстав «за закінченням термінів зберігання».

Дані факти матеріалами справи підтверджені, відповідачем не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено вище та не спростовано відповідачем, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини внаслідок укладення договору про надання овердрафту.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається зі змісту договору, відповідно до п. 2.1 договору ліміт овердрафту - максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому у період, визначений цим договором. Відповідно до п. 2.1.4 договору дата початкового встановлення ліміту овердрафту - не пізніше 5-го банківського дня з дати укладення договору, якщо інше не випливає з умов договору. П. 2 договору також визначено такі умови кредитування: строк дії ліміту овердрафту з 7-го календарного числа поточного календарного місяця по 6-те календарне число наступного календарного місяця, якщо інше не випливає з умов цього договору; поточний рахунок позичальника, на який встановлюється ліміт овердрафту № 768; розмір процентної ставки 30 % річних; комісії за надання овердрафту (встановлені тарифами банку) за управління кредитом (овердрафтом) 0,15 %, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафту протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нарахована; строк кредитування по договору протягом 12-ти місяців, якщо інше не встановлено умовами цього договору, починаючи з дати початку кредитування по договору.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, виписки по рахунку № НОМЕР_1 відповідач користувався наданими банком коштами в межах кредитного ліміту.

Порядок повернення овердрафту регламентований п. 4 договору. Так, позичальник зобов`язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, які надходять на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

За частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 629, 525, 612, 611 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, відповідачем не спростовано, що упродовж березня 2019 жовтня 2021 по поточному рахунку позичальника відображено рух коштів, у тому числі відповідачем здійснювались оплати за овердрафтом № АО870768 від 26.03.2019, а 25.03.2021 року суму коштів 91 107,66 грн. винесено на прострочку. Тобто із наданих суду виписок по рахунку вбачається періодичне здійснення платежів відповідачем по кредитному договору № АО870768 від 26.03.2019.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц стверджує, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи умови договору та обставини справи, датою надання овердрафту по поточному рахунку позичальника є 26.03.2019. Оскільки позичальник не здійснював поповнення поточного рахунку у сумі відповідно до п. 2.5 договору щомісячно та почав використовувати грошові кошти понад залишок на поточному рахунку, то грошові кошти банку понад встановлений ліміт витрат з 26.03.2019 не повернув. Тому позивачем обліковується заборгованість по поточному рахунку ПП «Дані-Тепло-Буд» у розмірі 91 107,66 грн., що підтверджується меморіальним орденом № 16128995 від 25.03.2021. Із цього моменту і починає нараховуватись прострочена заборгованість та нараховані і прострочені відсотки.

Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення 91 107,66 грн. неповернутої суми кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На прострочену суму кредиту позивачем нараховано 7 450,58 грн. пені на суму основного боргу та 1 012,81 грн. на суму прострочених відсотків за період 02.05.2021 01.11.2021. Суд зауважує, що прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України (п. 15) установлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Враховуючи, що обраний позивачем період відповідає часу, коли в Україні тривав карантин, та враховуючи наведені положення, суд зазначає про безпідставність нарахування пені позичальнику. Тому в задоволенні вказаної позовної вимоги суд вважає за необхідне відмовити.

Щодо стягнення відсотків, нарахованих за користування овердрафтом, позивач нараховує такі з 25.03.2019 по жовтень 2021 включно.

Так, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. ч. 1, 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договором визначено, що проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але, умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2. цього договору з урахуванням строку кредитування за договором, з дня видачі овердрафту до дня повернення овердрафту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору. У випадку надання і погашення овердрафту протягом одного операційного дня, проценти не нараховуються.

Відповідно до п. 2.2 договору розмір процентної ставки визначеному розмірі 30 % річних.

Підсумувавши нараховані позивачем відсотки з урахуванням здійснених відповідачем їх оплат, суд зазначає про обгрунтованість розміру прострочених відсотків 20 119,59 грн. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення 531,46 грн. нарахованих відсотків, суд зазначає, що такі позивачем не підтверджені з посиланням на конкретну правову підставу, а їх розрахунок не наведений в поданих суду документах, у зв`язку з чим здійснити правильність таких нарахувань немає можливості. Тому така позовна вимога є не обґрунтована і задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, суд підсумовує, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 91 107,66 грн. основного боргу та 20 119,59 грн. прострочених відсотків. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 531,46 грн. нарахованих відсотків, 7 450,58 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 1 012,81 грн. пені по прострочених відсотках суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам (92,52 %).

Звертаючись із позовом у даній справі, позивач також заявив до стягнення 12 022,21 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Так, 11.02.2019 Акціонерне товариство «Кредобанк» уклало з Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» договір про надання правової допомоги, 16.02.2020 адвокату Павленку Сергію Валерійовичу видано ордер, а 28.12.2021 довіреність.

Суд зауважує, що до позовної заяви долучено лише першу та останню сторінки договору про надання правової допомоги, з яких неможливо встановити умови надання правової допомоги в конкретній справі. Більше того, суду не подано інших доказів на підтвердження понесення судових витрат у заявленому розмірі (актів, детального опису робіт). Позивачем також не повідомлено про намір подання таких документів. За таких умов суд зазначає, що вимога про стягнення 12 022,21 грн. витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Дані-Тепло-Буд» (ідентифікаційний код юридичної особи 38957369, 82165, Львівська область, Дрогобицький район, с. Ріпчиці, вул. Грушевського, буд. 111) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 09807862, 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78) 91 107,66 грн. основного боргу, 20 119,59 грн. відсотків, 2 295,42 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 531,46 грн. відсотків, 7 450,58 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 1 012,81 грн. пені по прострочених відсотках відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11.04.2022.

Суддя Матвіїв Р.І.