ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" березня 2022 р. Справа № 914/188/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.,

Суддів Матущака О.І.,

Скрипчук О.С.,

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємець Баличик Галина Михайлівна б/н від 20.12.2021 (вх. № 01-05/4282/21 від 22.12.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2016

у справі № 914/188/16 (головуючий суддя Т.Б. Фартушок)

за позовом Фізичної особи-підприємця Ходак Марії Володимирівни, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Баличик Галини Михайлівни, м. Львів

про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних

ціна позову: 12528,39грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.03.2016 у справі №914/188/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 990,47грн. трьох відсотків річних та 11 537, 92 грн інфляційних втрат та 1 378, 00 грн судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Баличик Галина Михайлівна оскаржила таке в апеляційному порядку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 апеляційну скаргу у справі № 914/188/16 розподілено до розгляду колегії суддів в складі головуючої судді Марка Р.І., суддів Матущака О.І., Скрипчук О.С.

Апеляційна скарга надіслана на адресу суду 20.12.2021 і надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 22.12.2021. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що з 28.03.2014 по 22.10.2021 Баличик Г.М. разом з чоловіком перебувала на території Російської Федерації у зв`язку із чим про судові засідання у справі № 914/188/16 ФОП Баличик Г.М. не повідомлялася і про наявність рішення дізналася при ознайомленні з матеріалами справи 20.12.2021.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження зазначеної інформації відповідачем до апеляційної скарги не додано.

28.12.2021 у канцелярію суду надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження у справі, у яких позивач звертає увагу на те, що ухвала Господарського суду Львівської області від 22.01.2016 (про відкриття провадження у справі) отримана скаржником 12.02.2016, в подальшому кореспонденція про відкладення розгляду справи та рішення суду надсилалась відповідачу на адресу: м. Львів, вул. Хуторівка, 34. Також позивач зазначає, що з п. 3.1., 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до ЄДРПОУ (ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»); порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей названого реєстру визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2013 № 1556/5 (з подальшими змінами). Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК. За змістом зазначеної ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в ЄДРПОУ), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв`язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 залишено без руху апеляційну скаргу відповідача та зобов`язано його в 10-й термін з моменту вручення даної ухвали усунути недоліки допущені при поданні апеляційної скарги, зокрема, надати суду: - докази сплати судового збору у розмірі 2067, 00 грн за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2016 у справі № 914/188/16 та докази зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, - належні докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу у справі.

Також даною ухвалою визнано неповажними наведені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення і надано скаржнику можливість подати належним чином обгрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

30.12.2022 до Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 914/188/16.

З матеріалів даної судової справи вбачається, що суд першої інстанції повідомляв відповідача про розгляд справи №914/188/16 згідно адреси, відомості про яку містились в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 7, т.1).

21.01.2022 у канцелярію суду від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків (вх. № 01-04/386/22), яким відповідачем долучено докази направлення копії апеляційної скарги позивачу та квитанцію про сплату судового збору в розмір 2067, 00 грн.

Також 21.01.2022 апелянтом подано клопотання (вх. № 01-05/288/22) про поновлення строків на подання апеляційної скарги, в якому він й надалі стверджує, що:

- про судовий наказ виданий в межах даної справи, Баличик Г.М. довідалася 10.12.2021, після ознайомлення із матеріалами зведеного виконавчого провадження. Після цього вона звернулася до місцевого господарського суду із заявою про ознайомлення із матеріалами даної справи, за результатами якого їй стало відомо про зміст оскаржуваного рішення;

- про судові засідання у даній справі відповідача повідомлено не було, копія судового рішення, судом йому не надсилалась та не вручалась;

- в період часу з 28.03.2014 по 22.10.2021 відповідач не проживала в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки разом з чоловіком ( ОСОБА_2 , який проходив лікування) знаходилися на території Російської Федерації;

У підтвердження того, що ФОП Баличик не проживала за адресою по АДРЕСА_1 додано акти ЛКП «Хуторівка» № 800, № 801 від 08.12.2021, заяву мешканців житлового будинку від 21.12.2021 та заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

На підтвердження того, що у заявлений період Баличик Г.М. не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вона додала наступні докази: копію закордонного паспорта відповідачки із відмітками про перетин кордону; акти ЛКП "Хуторівка" № 800, № 801 від 08.12.2021; заяву мешканців житлового будинку від 21.12.2021; заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які би підтверджували факт перебування ФОП Баличик Г.М. за межами території України в період з 01.01.2016 по 22.10.2021, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції продовжив встановлений судом процесуальний строк на усунення недоліків апеляційної скарги та надав можливість апелянту подати суду належні та допустимі докази перебування ФОП Баличик Г.М. за межами території України в період з 01.01.2016 по 22.10.2021.

Разом з тим, ухвалою апеляційного суду від 31.01.2022, маючи сумніви у добросовісному здійсненні відповідачем процесуальних прав та обов`язків, зокрема щодо надання достовірних даних про відсутність відповідача на території України у період з березня місяця 2014 по жовтень 2021, головуючим суддею витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання відповідачем - ФОП Баличик Г.М. (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) державного кордону за період з 01.01.2016 по 22.10.2021.

11.02.2022 у канцелярію суду від апелянта надійшло клопотання від 10.02.2022 (вх. № 01-04/921/22) про продовження процесуального строку для виконання вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 31.01.2022.

03.03.2022 на адресу західного апеляційного господарського суду надійшла відповідь Державної прикордонної служби України, згідно якої громадянка України Баличик Галина здійснювала перетин кордону України впродовж липня 2017 по жовтень 2021 в тому числі до Російської Федерації.

Відповідно до ч.3 ст.261 та ч.3 ст.262 ГПК України питання про відкриття апеляційного провадження у справі або про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частина друга вказаної статті наділяє учасника справи безумовним правом на поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги у разі якщо, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, оскаржить його протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до вказаної статті, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу

Згідно ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як було зазначено вище, Господарський суд Львівської області ухвалив судове рішення у даній справі в судовому засіданні 01.03.2016.

Процесуальний закон, чинний на момент ухвалення оскаржуваного рішення (ст. 93 ГПК України), встановлював 10-ти денний строк на оскарження рішення суду першої інстанції, який обраховувався з дня його оголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня підписання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга від ФОП Баличик Г.М. у даній справі до Західного апеляційного господарського суду надійшла 22.12.2021, тобто, із пропуском строку на оскарження судового рішення більше, ніж на 5 років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні процесуальних питань, пов`язаних із рухом апеляційної скарги відповідача, застосуванню підлягає процесуальний закон, чинний на момент вчинення судом відповідної процесуальної дії. Оскільки апеляційну скаргу у даній справі було подано з пропуском річного строку, передбаченого ч. 2 ст. 261 ГПК України, вказане свідчить про те, що єдиною підставою для поновлення скаржниці відповідного строку, є факт її неповідомлення про розгляд даної справи. У своєму клопотанні про поновлення строку відповідач покликається саме на цю обставину.

Згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу "res judicata", тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

В контексті вищенаведеного, колегія суддів наголошує, що значний та суттєвий пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі (5 років), вимагає від скаржника наведення суттєвих та незаперечних аргументів, які би підтверджували факт його неповідомлення про розгляд даної справи.

Як встановлено вище, з матеріалів даної справи вбачається, що суд першої інстанції повідомляв відповідача про судовий розгляд справи №914/188/16 згідно адреси, відомості про яку містились в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Процедура судових повідомлень відповідала чинним на той момент нормам ст. 64 та 87 ГПК України.

Так, про судовий процес у даній справі скаржник був повідомлений місцевим господарським судом в ухвалою від 22.01.2016 (повідомлення про вручення ухвали міститься в матеріалах справи) та ухвалою від 09.02.2016, що були надіслані на адресу: вул. Хуторівка, 34, м. Львів, 79000.

Рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2016 також було надіслане на зазначену вище юридичну адресу ФОП Баличик Г.М.

Той факт, що поштовий конверт з оскаржуваним судовим рішенням повернувся від відповідача на адресу суду першої інстанції із відміткою причини повернення: «за закінченням терміну зберігання», не спростовує факту належності повідомлення судом відповідача про розгляд справи.

При цьому, колегія суддів додатково, звертає увагу на те, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, встановленому Законом України "Про доступ до судових рішень", було оприлюднено усі ухвали суду першої інстанції, а також, рішення суду від 01.03.2016.

Таким чином, з матеріалів даної справи вбачається, що судом вживалися усі необхідні заходи із повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, останньому було відомо про наявність господарської справи № 914/188/16. Однак, незважаючи на наведене, відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на одержання судового рішення або ознайомлення з матеріалами справи, до грудня 2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 42 наділяє учасників справи певними правами та обов`язками, серед яких, зокрема, є обов`язок учасника виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частиною 1 статті 43 ГПК України визначено обов`язок сторін у справі добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" визначено, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") визначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення).

Щодо доводів скаржника про те, що вона у період з 28.03.2014 по 22.10.2021 разом із своїм чоловіком перебувала на території Російської Федерації, суд повторно зазначає про те, надані відповідачкою документи належним чином не підтверджують факту відсутності відповідача на території України з 2014 по 2021 та не доводять того, що в цей період ФОП Баличик Г.М. не проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, із копії окремих сторінок закордонного паспорта Баличик Г.М. неможливо встановити період її відсутності на території України, оскільки в них міститься інформація про перетин нею прикордонних контрольно-пропускних пунктів у Російській Федерації та Грузії у період 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 років, однак з таких копій неможливо встановити дати перетину нею кордону України.

Необгрунтованими є також доводи відповідача про те, що лікування її чоловіка на території Російської Федерації, свідчать про відсутність ФОП Баличик Г.М. на території України з 2014 по 2021. Додані відповідачем документи про надання медичних послуг ОСОБА_2 (чоловіку) та самій Баличик Г.М. датовані лише 2020-2021 роками, рішення ж судом першої інстанції прийняте 01.03.2016.

Тимчасовий перетин відповідачем кордону України на територію Російської Федерації не може свідчити про неможливість здійснення відповідачем своїх процесуальних прав та обов`язків у даній справі.

Разом з тим, з листа-відповіді Державної прикордонної служби України № 91-5584/0/15-22 від 21.02.2022 вбачається, що громадянка України Баличик Галина здійснювала перетин кордону України впродовж липня 2017 по жовтень 2021до Грузії та до Російської Федерації. Перетин кордону відповідачем з території України мав місце: 02.08.2017, 29.01.2018, 06.08.2018, 05.12.2018, 03.10.2019, датами в`їзду на територію України є 27.07.2017, 23.01.2018, 30.07.2018, 01.12.2018, 22.09.2019, 22.10.2021

Таким чином твердження апелянта про те, що ФОП Баличик Г.М. не перебувала на території України з березня 2014 по жовтень 2021 не відповідає дійсності, що свідчить про можливість відповідачки звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2016 в терміни, визначені господарським процесуальним законодавством України, чинним на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на те, що поштова кореспонденція суду першої інстанції надсилалась на поштову адресу відповідача (вул. Хуторівка, 34, м. Львів, 79031), яка вказана скаржником і при зверненні з даною апеляційною скаргою.

З огляду на те, що довідка Державної прикордонної служби України спростовує факт повної відсутності Баличик Г.М. на території України у період з 2017 по 2021, твердження апелянта про те, що у період з 28.03.2014 по 22.10.2021 він не проживав за адресою АДРЕСА_3 не підтверджуються належними доказами у справі. Зібрані членами комісії відомості в акті № 801 від 08.12.2021, заяві мешканців будинку від 08.12.2021, чи заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.12.2021 (які долучені апелянтом до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення після залишення апеляційної скарги без руху) не відповідають даним, які надані органом, уповноваженим на надання інформації про перетин кордону громадянами України і не можуть вважатися належним та допустимими доказом у даній справі. З огляду на поняття вірогідності доказів у справі, надані апелянтом докази не доводять обставин, на які сторона посилається як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Такі обставини свідчать про те, що пропуск апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі зумовлений суб`єктивною процесуальною поведінкою сторони, а не об`єктивними обставинами, що унеможливили дотримання передбачених Господарським процесуальним кодексом строків.

Отже, твердження відповідача про те, що лише у грудні 2021 їй стало відомо про існування судового спору у даній справі та про рішення суду першої інстанції від 01.03.2016, не можуть бути покладені в основу рішення суду апеляційної інстанції про поновлення їй процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Щодо клопотання відповідача про продовження процесуального строку на виконання вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 31.01.2022, для надання витребуваної адвокатом інформації щодо перебування Баличик Г.М. на міграційному обліку поза межами України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що запитувана адвокатом Лукою Т.М. інформація від уповноважених органів Російської Федерації щодо перебування Баличик Г.М. на міграційному обліку на території Російської Федерації не є допустимим доказом у розумінні ст. 77 ГПК України, який би міг підтвердити факт перебування фізичної особи за межами території України. У зв`язку із наведеним таке клопотання апелянта не підлягає до задоволення. Інформація про перетин кордону відповідачем, як зазначено вище, надана листом Державної прикордонної служби № 91-5584/0/15-22 від 21.02.2022 і не співпадає з даними про які зазначає апелянт у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті, якщо вказані особою підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідносин у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, яке набрало законної сили, за відсутності доведених обставин об`єктивної неможливості своєчасного звернення до суду, є непропорційним втручанням в принцип правової визначеності (res judicata), тобто поваги до остаточного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до ч.4 вказаної статті, копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що скаржник при усуненні недоліків апеляційної скарги не довів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2016 у справі №914/188/16, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Баличик Галини Михайлівни.

Керуючись статтями 234, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку на подання апеляційної скарги, що зазначені фізичною особою - підприємцем Баличик Г.М. у клопотанні від 10.01.2022 (вх № 01-05/288/22) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Баличик Г.М. на рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2016 у справі №914/188/16

3. Апеляційну скаргу з додатками повернути фізичній особі - підприємцю Баличик Г.М.

4. Копію ухвали надіслати сторонам.

5. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку в строки та порядку, визначені статтями 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Марко Р.І.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.