ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2022 р. Справа №909/316/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради за вих..№ 1323/11.1-03/14в від 02.11.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/3675/21 від 04.11.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 (суддя Рочняк О. В., повний текст складено 21.10.2021)

у справі № 909/316/21

за позовом: Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" (надалі СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР"), м. Івано-Франківськ

про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном

за участю представників сторін:

від позивача: Тарновська І.Я. - представник

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківська міська рада звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - нежитловими приміщеннями загальною площею 502,1 кв.м., а саме: приміщення 7,9, 11-13, 15-17, 19-25, розташовані на другому поверсі; приміщення 32-43, розташовані на третьому поверсі, що розташовані в будівлі за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 26, шляхом звільнення СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" вказаних приміщень.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 у справі № 909/316/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що правовою підставою користування відповідачем спірними нежитловими приміщеннями стала участь Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів у заснуванні СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" і внесення міськвиконкомом, як учасником, до статутного фонду відповідача права безоплатного використання нежитловими приміщеннями (яке за змістом тотожне праву безоплатного користування). Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що відповідач, не маючи будь-яких правових підстав для користування спірними приміщеннями (право власності, речове право користування), свідомо, всупереч волі власника приміщень, здійснює фактичне користування ними, чим перешкоджає Івано-Франківській міській раді користуватись і розпоряджатись власним майном є безпідставними.

Не погоджуючись з даним рішенням, Івано-Франківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані нею докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позов повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що Івано-Франківською міською радою не укладалися та не приймалися жодні рішення про передачу в оренду чи інше користування нежитлових приміщень в користування відповідачу. Апелянт зазначає, що внаслідок фактичного безпідставного використання нежитлових приміщень відповідачем, Івано-Франківська міська рада позбавлена можливості вільно, на власний розсуд розпоряджатися своїм майном в інтересах міської територіальної громади, в результаті чого порушується право власності територіальної громади на спірні приміщення.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні 15.03.2022 не забезпечив, надіслав заяву (зареєстрована в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/1502/21 від 14.03.2022), у якій просить розгляд справи здійснювати без участі уповноваженого представника СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР".

У попередньому судовому засіданні представник відповідача та у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/8295/21 від 30.11.2021) проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими, безпідставними, а відтак, просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №52 від 26.03.1997 "Про заснування спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр", з метою надання дієвої допомоги становленню та розвитку малого підприємства, керуючись Законом України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" Виконавчий комітет Івано-Франківської міської Ради народних депутатів вирішив: виступити співзасновником спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр"; визначити внеском до статутного фонду спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" право безоплатного використання нежилих приміщень необхідних для розміщення та діяльності бізнес центру, оціненого у відповідності до ставок орендної плати за використання нежилих приміщень, затверджених рішенням міськвиконкому №386 від 30.11.1994 та №261 від 27.06.1996 (а.с. 40).

Статут спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" затверджено рішенням установчих зборів учасників (протокол від 08.02.1997), зареєстровано Івано-Франківським міськвиконкомом 31.03.1997, зареєстровано зміни (доповнення) до статуту 01.12.2000 за №6829-2 (а.с. 41-49).

Відповідно до п. 1.2 статуту учасниками бізнес-центру є: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської Ради народних депутатів; Івано-Франківська облдержадміністрація; Конфедерейшн Коледж/Онтаріо, Канада. Місцезнаходження "МБЕРІФ-Бізнес-Центр": вул. Дністровська, 26, м. Івано-Франківськ (п. 1.3).

Згідно з п. 2.1 статуту бізнес - центр є госпрозрахунковою організацією, всі доходи якої від оплати за послуги і діяльність використовуються для подальшого досягнення завдань проекту МБЕРІФ.

Відповідно до п.3.1. Статуту Бізнес - Центр "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" створено з метою реалізації прибуткових програм Проекту МБЕРІФ (малого бізнесу та економічного розвитку м.Івано-Франіквська) у відповідності до Меморандуму про взаєморозуміння між Івано-Франківською облдержадміністрацією, Івано-Франківським міськвиконкомом та Конфедерейшн Коледж/ Онтаріо, Канада/ по спільній діяльності з реалізації проекту МБЕРІФ від 01.03.96 р.

Предметом діяльності Бізнес - Центру є: навчання підприємництву; консультації з питань бізнесу; надання в оренду приміщення та обладнання бізнес-інкубатору; бізнес позики, лізинг з правом викупу; навчання англійської мови; навчання спеціалістів з економічних питань; інформаційні та рекламні послуги (п.3.2.)

Джерелами формування майна бізнес-центру є матеріальні та грошові внески учасників; доходи, одержані від реалізації продукції, надання послуг та здійснення інших видів господарської діяльності; інші джерела, не заборонені чинним законодавством (п.5.2).

Пунктом 6.1 статуту передбачено, що учасники за рахунок своїх видатків створюють фонд бізнес-центру в розмірі 100 000 доларів США, що за курсом Національного Банку України на день підписання цього статуту складає 187 350 українських гривень.

Відповідно до п. 6.3 статуту вартість вкладів учасників та їх доля в статутному фонді бізнес-центру становить:

- міськвиконкому - 25 510 доларів США (47 792,99 грн) у вигляді права безоплатного використання нежитлових приміщень;

- облдержадміністрації - 15 490 доларів США (29020,51 грн) у вигляді транспортних послуг, ефірного часу на телебаченні;

- Конфедерейшн Коледж - 59 000 доларів США (110 536,50 грн) у вигляді комп`ютерного обладнання, офісного обладнання, офісних меблів.

Згідно з п. 6.4 статуту учасники зобов`язані повністю внести свої вклади у статутний фонд на протязі одного року з моменту державної реєстрації бізнес-центру.

Пунктом 10.1 передбачено, що припинення діяльності бізнес-центру може відбуватися внаслідок його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення); закінчення терміну, на який він створювався; ліквідації.

У відповідності до акту прийому-передачі дольового внеску (права використання нежитлових приміщень будівлі по вул. Дністровська, 26) до статутного фонду СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" від 05.01.1998, у відповідності до установчого договору СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" виконком Івано-Франківської міської ради передав, а Бізнес-Центр прийняв в рахунок внеску Виконавчого комітету до статутного фонду СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" право використання нежитлових приміщень будівлі по вул. Дністровській, 26 терміном до 31.12.2005 загальною вартістю 15 8245,80 грн, а саме: позиція 1-7 площею 198,2 кв. м з 01.11.1996 по 31.12.2005, загальною вартістю 73 678,32 грн; позиція 8-12 площею 84,5 кв. м з 01.03.1996 по 31.12.2005, загальною вартістю 28 888,66 грн; позиція 13-19 площею 195,1 кв. м з 02.02.1998 по 31.12.2005, загальною вартістю 48 584 грн.; позиція 78-79 площею 87, 4 кв. м з 01.11.1996 по 02.02.1998, загальною вартістю 3 407,60 грн; позиція 63-66 площею 84,5 кв. м з 01.02.1997 по 02.02.1998, загальною вартістю 3 687,22 грн (а.с. 58).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №206 від 25.05.1999 "Про передачу приміщення для створення бізнес-інкубатора", вирішено передати в якості додаткового внеску до статутного фонду СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" право використання до 31.12.2005 приміщення 3-4 поверхів будівлі по вул. Дністровська, 26 загальною площею 211,2 кв. м (а.с. 57).

За актом прийому-передачі дольового внеску (права використання нежитлових приміщень будівлі по вул. Дністровська, 26) до статутного фонду спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" від 30.07.2000, прийнято в рахунок внеску Виконавчого комітету до статутного фонду спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" право використання нежитлових приміщень будівлі по вул. Дністровській, 26 площею 211,2 кв. м терміном до 31.12.2005 (а.с. 59).

Відповідно до архівного витягу №11.1-07/202 від 09.04.2001 з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №385 від 25.09.2001 "Про оренду та передачу в користування об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська" виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вирішив дати дозвіл на передачу в якості внеску до статутного фонду СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" право використання нежитлових приміщень площею 183,28 кв. м, розташованих на другому поверсі в будівлі на вул. Дністровській, 26 (приміщення І та кімнати №27, 28, 29, 32-55 згідно інвентаризаційної справи на будівлю на вул. Дністровська, 26 виготовленої Івано-Франківським ОБТІ станом на 06.12.1995) за вартісною оцінкою приміщень, визначеною експертним шляхом. Встановити, що вказані нежитлові приміщення надаються СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" в безплатне користування на період до 01.01.2004 для використання згідно статутних завдань підприємства (а.с. 55).

Згідно з архівним витягом №11.1-07/202 від 09.04.2001 з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №502 від 18.12.2001 "Про оренду та передачу в користування об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська" виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вирішив внести зміни до раніше прийнятих рішень виконкому та договорів оренди та викласти абз.1 п.5 рішення виконкому від 25.09.2001 №385 в наступній редакції: "Дати дозвіл на передачу в якості внеску до статутного фонду СП "МБЕРІФ- Бізнес-Центр" право використання нежитлових приміщень площею 183,28 кв. м, розташованих на другому поверсі в будівлі на вул. Дністровській, 26 (приміщення І та кімнати №27, 28, 29, 32-44 згідно інвентаризаційної справи на будівлю на вул. Дністровська, 26, виготовленої Івано-Франківським ОБТІ станом на 06.12.1995), за вартісною оцінкою приміщень, визначеною експертним шляхом. Встановити, що вказані нежитлові приміщення надаються СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" в безплатне користування на період до 01.01.2004 для використання згідно статутних завдань підприємства (а.с. 56).

В акті прийому-передачі в якості внеску до статутного фонду СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" права на використання нежитлових приміщень площею 171,8 кв. м розташованих на другому поверсі в будівлі за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 26 від 10.01.2002, зазначено, що Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (власник) передав, а СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" (користувач) прийняв в якості внеску до статутного фонду СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" право на використання нежитлових приміщень площею 171,8 кв. м, що знаходиться на другому поверсі в будівлі за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 26, в тому числі: приміщення І та кімнати №27, 28, 30, 32-44 згідно інвентаризаційної справи на будівлю на вул. Дністровській, 26, виготовленої Івано-Франківським ОБТІ станом на 06.12.1995. Приміщення передаються в безоплатне користування на період до 01.01.2004 (а.с. 60).

11.02.2021 Івано-Франківською міською радою було проведено обстеження нежитлових приміщень, розташованих в будівлі за адресою: вул. Дністровська, 26, м. Івано-Франківськ, за результатами якого складено акт, в якому встановлено, що нежитлові приміщення загальною площею 502,1 кв. м (приміщення 7, 9, 11-13, 15-17, 19-25, розташовані на другому поверсі, приміщення 32-43, розташовані на третьому поверсі будівлі згідно з технічним паспортом на будівлю на вул. Дністровській 26 виготовленим 14.03.2012), які розташовані на другому та третьому поверхах будівлі відповідно до вивіски на вході в будівлю, а також слів Пасічника О.В, можуть використовуватися "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" (а.с. 18-20).

11.03.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №1206/01-15/20в від 11.03.2021 з пропозицією звільнити та повернути за актом прийому-передачі нежитлові приміщення загальною площею 436,2 кв. м по вул. Дністровській, 26 в м. Івано-Франківську у термін до 22.03.2021 (а.с 21).

У відповідь на вказану претензію СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" звернулося до міського голови з листом №11 від 22.03.2021 про те, що робоча група, яка проводила обстеження даних приміщень 11.02.2021 була ознайомлена з документами, які підтверджують правові підстави знаходження СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" в займаних приміщеннях по вул. Дністровській, 26 в м. Івано-Франківську (а.с. 23).

30.03.2021 позивач повторно направив відповідачу претензію №1343/01-15/20в від 30.03.2021, в якій зазначив про те, що робочій групі під час обстеження даних приміщень 11.02.2021 не було надано документів щодо правових підстав знаходження СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" в займаних приміщеннях по вул. Дністровській, 26 в м. Івано-Франківську, а тому відповідачу необхідно негайно звільнити та повернути за актом приймання-передачі займані ним приміщення (а.с. 24).

Вищевказана претензія була залишена відповідачем без відповіді.

У зв`язку з вищенаведеним, Івано-Франківська міська звернувся до Господарського суду з негаторним позовом про усунення СП "МБЕРІФ-Бізнес -Центр" перешкод в користуванні нерухомим майном, що знаходиться по вул. Дністровська, буд. 26, м. Івано-Франківськ.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Спір у справі виник з приводу правовідносин, пов`язаних із захистом в порядку, встановленому ст. 391 ЦК України, права власника на користування та розпорядження своїм майном.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є належне позивачу право користування і розпорядження майном, а також обставини, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то відпадає і підстава для пред`явлення негаторного позову. Власник має право у даному випадку вимагати лише відшкодування збитків або застосувати інший спосіб захисту свого права. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Як на підставу захисту судом свого права, передбаченого ст. 391 ЦК України, від порушень з боку відповідача, позивач посилається на те, що СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР", не маючи будь-яких правових підстав для користування спірними приміщеннями (право власності, речове право користування), свідомо, всупереч волі власника приміщень, здійснює фактичне користування ними, чим перешкоджає Івано-Франківській міській раді користуватись і розпоряджатись власним майном.

Як було зазначено вище, відповідно до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №52 від 26.03.1997 "Про заснування спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" Виконавчий комітет Івано-Франківської міської Ради народних депутатів вирішив: виступити співзасновником СП "МБЕРІФ-Бізнес-Центр"; визначити внеском до статутного фонду спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" право безоплатного використання нежилих приміщень необхідних для розміщення та діяльності бізнес центру, оціненого у відповідності до ставок орендної плати за використання нежилих приміщень, затверджених рішенням міськвиконкому №386 від 30.11.1994 та №261 від 27.06.1996 (а.с. 40). Статут Спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" зареєстровано Івано-Франківським міськвиконкомом 31.03.1997 (а. с. 41).

СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" за організаційно-правовою формою є товариством з обмеженою відповідальністю, а тому при прийнятті рішення суд застосовує норми законодавства, які регулювали на час виникнення та існування спірних правовідносин діяльність господарських товариств, зокрема товариств з обмеженою відповідальністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що хоча у назві відповідача відсутнє зазначення його організаційно-правової форми, як товариства з обмеженою відповідальністю, однак у п. 1.1. Статуту даної юридичної особи (а. с. 41), вказано що відповідач створено у формі товариства з обмеженою відповідальністю. При цьому, суд враховує також висновки Великої палати Верховного суду, викладені у пунктах 8.13 - 8.32 постанови Великої Палати Верховного суду від 29 червня 2021 року по справі №916/2813/18. У даній постанові Велика Палата Верховного суду зазначила, що за ознакою наявності чи відсутності учасників, юридичні особи поділяються на товариства та установи, у зв`язку із чим приватне підприємство є товариством, оскільки воно має хоча б одного учасника. Слідуючи даному висновку, виходячи з того що Спільне українсько-канадське підприємство "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" має трьох учасників, які управляють ним через участь в загальних зборах, відповідальність учасників обмежена вартістю внесених ними вкладів, та враховуючи пряму вказівку в п. 1.1. Статуту, відповідач є товариством з обмеженою відповідальністю.

Статтею 50 Закону України "Про господарські товариства", в редакції, яка діяла на час створення СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР", передбачено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів.

За змістом статті 12 Закону України "Про господарські товариства", в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, товариство є власником: майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Вкладами учасників та засновників товариства, згідно ч.1,2 ст. 13 Закону України "Про господарські товариства", в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті. Вклад, оцінений у карбованцях, становить частку учасника та засновника у статутному фонді. Порядок оцінки вкладів визначається в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено законодавством України.

Учасники господарського товариства зобов`язані: додержувати установчих документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства; виконувати свої зобов`язання перед товариством, в тому числі і пов`язані з майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами (пункти а) та б) статті 11 Закону України "Про господарські товариства" в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України "Про господарські товариства" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна одностайність або кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Відповідно до статті 51 цього ж закону, установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів. Зміни вартості майна, внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх частки у статутному фонді, вказаної в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.

Частина 2 статті 21 Закону України "Про господарські товариства", в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин визначала, що майно, передане товариству учасниками у користування, повертається у натуральній формі без винагороди. Частина друга статті 54 цього ж закону додатково встановлювала, що учаснику, який вибув (внаслідок виходу з товариства з обмеженою відповідальністю), виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Відтак, правові норми, які діяли на час заснування СП "МБЕРІГ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" передбачали можливість внесення вкладу учасником товариства з обмеженою відповідальністю у вигляді права користування будинками, спорудами, обладнанням та іншими майновими правами, та повернення учаснику, який вибув з товариства, майна, переданого товариству тільки в користування.

Отже, передаючи на праві безоплатного користування (безоплатного використання) нежитлові приміщення, як внесок до статутного фонду СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР", Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради народних депутатів виконував взяті на себе зобов`язання, пов`язані з участю у зазначеному товаристві. Внесок Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів, згідно з п. 6.3. Статуту СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" становив 25 510 доларів США (47 792,99 грн.) у вигляді права безоплатного використання нежитлових приміщень. Оформлення внесення вкладу сторони здійснили шляхом підписання Актів прийому-передачі дольового внеску (права використання нежитлових приміщень будівлі по вул. Дністровська, 26) до статутного фонду СП "МБЕРІФ-Бізнес-центр" від 05.01.1998, 30.07.2000, 10.01.2002 (а. с. 58-60). Передача приміщень в користування відбувалася згідно Статуту відповідача, та на підставі рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів, зокрема рішення № 52 від 26.03.1997.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 50) Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, станом на момент розгляду даної справи, був учасником СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що правовою підставою користування відповідачем спірними нежитловими приміщеннями є участь Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів у заснуванні СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" і внесення міськвиконкомом, як учасником, до статутного фонду права безоплатного використання нежитловими приміщеннями (яке за змістом тотожне праву безоплатного користування).

Стосовно доводів скаржника про те, що завершилися строки користування відповідачем спірними нежитловими приміщеннями, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Акти прийому-передачі дольового внеску (права використання нежитлових приміщень будівлі по вул. Дністровська, 26) до статутного фонду СП "МБЕРІФ Бізнес-центр" від 05.01.1998, 30.07.2000, 10.01.2002 (а.с. 58, 59, 60) в частині обмеження права користування відповідача нежитловими приміщеннями певним строком, суперечать підпункту а) пункту 6.3 Статуту СП "МБЕРІФ Бізнес-центр", яким передбачено, що вкладом Міськвиконкому є право безоплатного використання нежитлових приміщень. Положень щодо обмеження права безоплатного використання нежитлових приміщень певними строками Статут не містить.

Статут є актом, у якому закріплені локальні норми матеріального права, що врегульовують відносини, зокрема, стосовно управління юридичною особою, відповідно норми Статуту мають перевагу над рішеннями чи діями учасника та самого товариства.

Доводи скаржника про те, що внесок Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів згідно Статуту СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" становив 25 510 доларів США (47 792,99 грн.), а згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань становить 212 635,99 грн, суд вважає безпідставними з огляду на таке.

У актах прийому-передачі дольового внеску вартість майнового внеску учасника у вигляді користування нежитловими приміщеннями протягом певного строку не може вважатися належним чином здійсненою оцінкою вкладу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів у статутний фонд СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР". Згідно пункту 6.2. Статуту відповідача, оцінка вартості вкладів учасників в статутний фонд Бізнес-Центру здійснюється за курсом домовленості. Зазначені акти прийому-передачі дольового внеску (права використання нежилих приміщень) (а. с. 58, 59, 60) не свідчать про погодження вартості майнового внеску між усіма учасниками відповідача, зокрема відсутнє погодження оцінки вкладу іншими учасниками: Івано-Франківською облдержадміністрацією та Конфедерейшн Коледж (Онтаріо, Канада).

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту Статуту відповідача вбачається, що СП "МБЕРІФ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" створювалось на невизначений строк, з метою реалізації прибуткових програм проекту МБЕРІФ (малого бізнесу та економічного розвитку м. Івано-Франківська) у відповідності до Меморандуму про взаєморозуміння між Івано-Франківською облдержадміністрацією, Івано-Франківським міськвиконкомом та Конфедерейшн Коледж (Онтаріо, Канада) по спільній діяльності з реалізації проекту МБЕРІФ від 01.03.1996.

Надавши оцінку наведеним обставинам та зібраним у справі доказам у сукупності, суд зазначає, що оскільки відповідач продовжує здійснювати діяльність згідно визначених у його Статуті цілей, його учасниками не прийнято рішення про ліквідацію, або припинення реалізації чи участі в проекті, право безоплатного використання нежитлових приміщень відповідач набув у вигляді вкладу у статутний фонд для реалізації своїх статутних цілей, то доводи позову щодо безпідставного користування відповідачем нежитловими приміщеннями є безпідставними.

Таким чином, наявність у відповідача правових підстав для користування майном, щодо якого позивач заявив негаторний позов, свідчить про відсутність протиправного вчинення перешкод власнику майна, і виключає можливість задоволення позову.

З підстав відсутності належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження факту порушення прав позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, в зв`язку з чим вони до задоволення не підлягають.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В свою чергу відповідачем належним чином підтверджено свої доводи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 у справі №909/316/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст складено 23.03.2022.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький