ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2022 року м. Дніпро Справа № 904/7867/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Бондарєв Е.М.) від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21

за позовом Приватного підприємства "Радос" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ідентифікаційний код 25522053)

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ідентифікаційний код 14309787)

про стягнення 600 250,80 грн. заборгованості за поставлену продукцію, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21 позовні вимоги Приватного підприємства "Радос" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 600 250,80 грн. заборгованості за поставлену продукцію задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ідентифікаційний код 14309787) на користь Приватного підприємства "Радос" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ідентифікаційний код 25522053) 600 250,80 грн. заборгованості за поставлену продукцію, судовий збір у сумі 9 003,76 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21 в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні відповідних позовних вимог позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивачем не доведено належними доказами реальності адвокатських витрат, заявлених до стягнення, та обґрунтованості їх розміру, адже справа є незначної складності.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021р. для розгляду апеляційної скарги обрано колегію суддів у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 28.12.2021р., у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Мороза В.Ф., згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021р. для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження тощо визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач надіслав до апеляційного суду електронною поштою відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а обґрунтованість розміру адвокатських витрат повністю доведеною. Також у відзиві позивач просить апеляційний суд стягнути з відповідача додаткові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи у сумі 4000,00грн.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 14.03.2021р., у зв`язку із усуненням обставин, що зумовили заміну судді-члена колегії, а саме вихід з відпустки судді Мороза В.Ф., згідно з Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.03.2021р., апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено місцевим господарським судом та не оспорюється сторонами, між Приватним підприємством "Радос" (далі - постачальник, позивач) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - покупець, відповідач) 02.02.2021 укладено договір № 45/13/525В про закупівлю товару (далі - договір) відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в п. 1.2. договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Постачальник зобов`язується поставити Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої, код 4213 (Клапана, засувки, конденсатовідвідники) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору (п.1.2 договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник повинен поставити покупцеві новий, не бувший у використанні, товар якість якого відповідає умовам діючих стандартів, ТУ, тощо та підтверджується письмовим документом, який надає підприємство виготовлювач або правомочний орган.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що сума (ціна) договору, відповідно до Специфікації № 1 становить 2 545 000,00 грн., крім того податок на додану вартість 20% - 509 000,00 грн. Загальна сума становить 3 054 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20%.

За умовами пункту 4.1 договору товар, який поставляється відповідно до цього договору, сплачується покупцем за погодженими цінами в національній валюті України.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що покупець здійснює оплату отриманої партії товару по факту його поставки протягом 60-ка календарних днів.

Поставка товару здійснюється партіями в період лютий - грудень 2021 року. Обсяг кожної партії уточнюється у заявках підписаних працівниками покупця. Термін поставки кожної партії товару протягом 15-ти календарних днів після отримання заявки. Заявка може направлятися постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку (факс, електронна пошта, тощо) з наступним направленням оригіналів документів на адресу вказаної в цьому договорі (отримання постачальником оригіналу заявки не є обов`язковим) (п. 5.1 договору).

Відповідно до 5.2 договору поставка товару здійснюється відповідно на умовах DDP (склад Покупця, вул. Першотравнева, 2д, м. Жовті Води, Дніпропетровська область) відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

При поставці партії товару постачальник надає сертифікат якості (оригінал або завірену належним чином копію); акцизну накладну (в M.E.Doc); рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортні документи (п. 5.3 договору).

Датою поставки товару та переходу права власності на товар буде вважатися дата фактичної поставки товару на склад покупця (п. 5.4 договору).

Згідно з пунктом 6.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Відповідно до п. 6.1.2 договору покупець зобов`язаний приймати поставлений товар по якості у відповідності до діючих інструкцій про приймання продукції № П-7 (Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного використання по якості від 25.04.66р.) та по кількості у відповідності до діючих інструкцій про приймання продукції № П-6 (Про порядок приймання продукції виробничо-технічного використання по кількості від 15.06.65р.) з доповненнями та змінами.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 12.1. договору).

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку, про що сторони підписують додаткову угоду (п. 12.2 договору).

Згідно інформації товарно-транспортних накладних:

1) № Р98 від 03.06.2021 до покупця було направлено вантаж на суму 516 250,80 грн. з ПДВ. Відповідальна особа покупця вантаж прийняла, про що свідчить особистий підпис на товарно-транспортній накладній №Р98 від 03.06.2021, а також підписано супровідний документ на вантаж - видаткову накладну №98 від 03.06.2021. За видатковою накладною №98 від 03.06.2021 поставлено товар на суму 516 250,80 грн. з ПДВ. Оскільки видаткова накладна №98 від 03.06.2021 підписана з обох сторін, то сума, яка підлягає сплаті за поставлену продукцію у розмірі 516 250,80 грн. з ПДВ є узгодженою. За фактом поставленої продукції було складено рахунок на оплату № 105 від 03.06.2021 на суму 516 250,80 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 6.3.5 договору позивач склав та подав на реєстрацію податкову накладну № 4 від 03.06.2021, яка 30.06.2021 була зареєстрована в ЄРПН за № ;

2) № Р99 від 03.06.2021 до покупця було направлено вантаж на суму 84 000,00 грн. з ПДВ. Відповідальна особа покупця вантаж прийняла, про що свідчить особистий підпис на товарно-транспортній накладній №Р99 від 03.06.2021, а також підписано супровідний документ на вантаж - видаткову накладну №99 від 03.06.2021. За видатковою накладною №99 від 03.06.2021 поставлено товар на суму 84 000,00 грн. з ПДВ. Оскільки видаткова накладна №99 від 03.06.2021 підписана з обох сторін, то сума, яка підлягає сплаті за поставлену продукцію у розмірі 84 000,00 грн. з ПДВ є узгодженою. За фактом поставленої продукції було складено рахунок на оплату № 107 від 03.06.2021 на суму 84 000,00 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 6.3.5 договору позивач склав та подав на реєстрацію податкову накладну № 5 від 03.06.2021, яка 30.06.2021 була зареєстрована в ЄРПН за № .

Відповідно до п. 5.4 договору датою поставки товару та переходу права власності на товар вважається дата фактичної поставки товару на склад покупця. Таким чином датою поставки товару згідно видаткових накладних №98 та №99 є 03.06.2021.

З урахуванням п.4.2 договору граничним строком для здійснення оплати за поставлений товар згідно видаткових накладних № 98 та №99 є - 02.08.2021.

Отже, з 02.08.2021 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 600 250,80 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.11.1 договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

На виконання вимог п.11.1 договору відповідачу була направлена претензія № 216 від 03.08.2021 з вимогою про сплату суми оплати поставленого товару в розмірі 600 250,80 грн. з ПДВ протягом 10 днів з моменту отримання даної претензії (поштове відправлення №324).

Відповідно до інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошти" поштове відправлення №324 було вручено 04.08.2021.

Оплата за поставлений товар за видатковими накладними № 98 та № 99 станом на дату подачі позову не здійснена, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед підприємством, що і було підставою для звернення позивача з даним позовом до відповідача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21 позовні вимоги Приватного підприємства "Радос" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 600 250,80 грн. заборгованості за поставлену продукцію задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "Радос" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ідентифікаційний код 25522053) 600 250,80 грн. заборгованості за поставлену продукцію, судовий збір у сумі 9 003,76 грн.

Також зазначеним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 5 000,00 грн. Саме в цій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21 і оскаржується відповідачем та згідно з ч. 2 ст. 269 ГПК України переглядається апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження несення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи було долучено ордер серії АЕ № 1090628 від 08.09.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 3661 від 12.03.2018, договір про надання правової допомоги № 2/2021 від 04.01.2021, акт про надання правової допомоги від 08.09.2021.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п., п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем дотримані вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: позивачем здійснено звернення до суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу одночасно із зверненням до суду з позовною заявою.

В підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., позивачем додано до матеріалів справи належним чином посвідчені копії наступних документів: договору про надання правової допомоги № 2/2021 від 04.01.2021, укладеного ПП "Радос" з Адвокатським бюро "Шашликов та партнери", актів про надання правової допомоги від 08.09.2021 на суму 5 000,00 грн., в яких міститься детальний опис виконаних робіт.

Також, в матеріалах справи міститься Ордер серія АЕ № 1090628 від 08.09.2021 на надання правової допомоги адвокатом Шашликовим Д.Г.

Детальний опис робіт (наданих послуг) викладений в Акті про надання правової допомоги, а саме:

- підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" грошової заборгованості за договором про закупівлю товару № 45/13/525В від 02.02.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява складена і підписана адвокатом Шашликовим Д.Г., що підтверджує факт надання послуг, зазначених в Акті про надання правової допомоги по договору про надання правової допомоги № 2/2021 від 04.01.2021.

При цьому вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Крім того, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подавалося, а заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу є цілком співмірною з ціною позову та складністю справи.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними, а місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правову допомогу розмірі 5 000,00 грн.

Щодо клопотання позивача, викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, про стягнення з відповідача додаткових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи у сумі 4000,00грн., що підтверджується поданими позивачем до відзиву доказами, то колегія суддів вважає за необхідне його задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на правову допомогу, тому заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи не є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та необхідним часом на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, а також не відповідає засадам пропорційності.

Так, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2021р. у справі № 904/7867/21 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ідентифікаційний код 14309787) на користь Приватного підприємства "Радос" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, ідентифікаційний код 25522053) витрати на правничу допомогу в апеляційному суді в розмірі 1 000,00 грн.

Видачу наказу згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз