УХВАЛА

22 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 910/5257/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Коровай Л.В.,

за участю представників учасників справи:

позивачів 1-5 - Кологойди О.В. - адвокат;

позивача 7 - ОСОБА_2 - особисто;

розглянув у відкритому судовому засіданні розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «КІНТО»

про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат

у справі за позовом 1. Приватного акціонерного товариства «КІНТО»;

2. Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія Клаб»;

3. Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «КІНТО Капітал»;

4. Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4»;

5. Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-5»;

6. ОСОБА_1 ;

7. ОСОБА_2

до Barlenсo LTD (Барленко ЛТД)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»; 2. Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

про визнання недійсним правочину та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. 01 квітня 2021 року Приватне акціонерне товариство «КІНТО» (надалі - ПрАТ «КІНТО», позивач 1), Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія Клаб» (надалі - ПАТ «ЗНКІФ «Синергія Клаб», позивач 2), Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «КІНТО Капітал» (надалі - ПАТ «ЗНКІФ «КІНТО Капітал», позивач 3), Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4» (надалі - ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-4», позивач 4), Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-5» (надалі -ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-5», позивач 5), ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач 6) та ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 , позивач 7) звернулись із позовом до Barlenсo LTD (Барленко ЛТД) про визнання недійсним правочину та зобов`язання вчинити дії.

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів про встановлення 20-денного строку на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 про відкриття провадження у справі.

3. 02.11.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу позивача задовольнив, а ухвалу суду першої інстанції скасував та направив справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. 24.11.2021 ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (третя особа 1) звернулося з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

5. У відзиві на касаційну скаргу представник позивачів просила, зокрема, стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 900,00 грн.

6. 18.01.2022 Верховний Суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу залишив без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

7. 01.02.2022 до Верховного Суду від ПрАТ «КІНТО» надійшла заява, в якій позивач 1 просив ухвалити додаткову постанову у справі та стягнути з ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» на користь ПрАТ «КІНТО» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 900,00 грн.

8. На доказ понесених витрат представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 153-АО/2019 від 29.07.2019, додаткову угоду до договору від 02.03.2021, розрахунок розміру витрат на надання правової допомоги та акт приймання - передачі наданих послуг по цій справі від 28.12.2021.

9. 09.02.2022 представник ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови) в яких заперечував з таких підстав:

- позивач просить покласти витрати на правничу допомогу на третю особу, проте відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати можуть бути покладені лише на сторін;

- справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду, тобто спір по суті не вирішено, а тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у порядку статті 129 ГПК України (постанова від 29.01.2020 у справі № 905/671/19);

- матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували розумність витрат на оплату послуг адвоката, їх розрахунок із посиланням на встановлені нормативно - правовими актами час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, вартість оплати послуг адвокатів, яка склалася у регіоні, наявні відомості статистики про ціну на ринку адвокатських послуг, платіжне доручення про сплату правової допомоги тощо;

- у відзиві на касаційну скаргу позивач не надав розрахунок судових витрат, проте зазначив суму, яку очікує понести;

- заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу є завищеною та має становити не більше 1 135,00 грн, оскільки згідно з рекомендаціями Ради адвокатів України розмір адвокатського гонорару за одну годину роботи має складати 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, явно завищеною та такою, що не відповідає обсягам робіт, складності справи, новизні правових питань тощо;

- в порушення частини 8 статті 129 ГПК України позивач не надав своєчасно докази понесених витрат.

10. 18.02.2022 позивач надав письмові пояснення, в яких вказав, що:

- відповідно до частини 2 статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими витратами не лише при розгляді справи по суті. У письмових поясненнях представник позивачів вказує на необхідність врахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 910/8714/18;

- посилання ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» на постанову Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 905/671/19 є неправильним, оскільки правовідносини у вказаній справі та справі, що переглядається, не є релевантними. У справі № 905/671/19 витрати на правову допомогу необхідно розподіляти саме при вирішенні спору по суті, оскільки питання призначення та проведення судової експертизи є стадією вирішення спору по суті;

- треті особи, які подають апеляційну/касаційну скаргу, користуються процесуальними правами та несуть процесуальні обов`язки учасника справи. Якщо такі особи ініціюють апеляційне чи касаційне провадження, саме вони і мають відшкодовувати всі судові витрати;

- ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», як сторона касаційного провадження повинно нести всі судові витрати, пов`язані з поданням необґрунтованої касаційної скарги, в тому числі витрати на надання правової допомоги. Також позивач стверджував про необхідність відступу від правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 911/2115/19.

11. Розглянувши подану заяву Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

12. Предметом касаційного перегляду у цій справі була постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за результатами перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 03.09.2021 про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України.

13. Згідно з приписами частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

14. Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи віднесено, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

15. Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

16. Правила розподілу судових витрат визначені у статті 129 ГПК України. Так, у частині 4 цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині 5 статті 129 ГПК України законодавець закріпив певні критерії, за якими суд оцінює обґрунтованість та пропорційність витрат з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін спору, поведінку сторін під час розгляду справи тощо.

17. Абзац 2 частини 3 статті 233 ГПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

18. Тобто розподіл судових витрат, понесених однією із сторін спору на професійну правничу допомогу, здійснюється судом за результатами розгляду справи (вирішення спору по суті) (аналогічний правовий висновок викладено в абз. 2 пункту 4.2.4. постанови від 29.01.2020 у справі № 905/671/19 та постановах Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 904/4380/21, від 18.11.2021 у справі № 910/4862/21).

19. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2021, з якою не погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, позов було залишено без розгляду. Тобто спір по суті не вирішувався.

20. За таких обставин, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд лише перевірив правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права.

21. З огляду на викладене, питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу за представництво інтересів в суді касаційної інстанції при перегляді ухвали про залишення позову без розгляду може бути вирішено за результатами розгляду спору по суті.

22. Доводи представника позивачів 1-5 щодо необхідності врахування правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 910/8714/18 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд касаційної інстанції відхиляє, оскільки у справі № 910/8714/18 на відміну від справи, що переглядається, здійснювався розгляд спору по суті, хоча і рішення судів були скасовані Верховним Судом та направлені на новий розгляд.

23. Посилання представника позивачів 1-5 на те, що третя особа, як сторона касаційного провадження повинна нести всі судові витрати, пов`язані з поданням необґрунтованої касаційної скарги, в тому числі витрати на правову допомогу, а також про необхідність відступу від правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 911/2115/19 Верховний Суд відхиляє, оскільки питання правомірності чи неправомірності стягнення витрат на професійну правничу допомогу з третьої особи за подання необґрунтованої скарги має розглядатися під час ухвалення додаткового рішення при розгляді спору по суті.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в ухваленні додаткової постанови за заявою Приватного акціонерного товариства «КІНТО» щодо розподілу судових витрат у справі № 910/5257/21.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кібенко

Л. Стратієнко