УХВАЛА

м. Київ

17.02.2022Справа № 910/20239/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецгеологія»

до 1) Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

2) Приватного акціонерного товариства «Карпатське управління геофізичних робіт»

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним договору

Суддя Підченко Ю.О.

Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін

від позивача: Савченко С.І.- представник за довіреністю;

від відповідача-1: Зубар О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача-2: Крилевець Є.С. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецгеологія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» та Приватного акціонерного товариства «Карпатське управління геофізичних робіт» відповідно до якого позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення АТ «Укргазвидобування» оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій № UA-2021-08-26-013757-a від 26.10.2021 в частині допуску ПрАТ «Карпатське управління геофізичних робіт» до аукціону та зобов`язати відхилити тендерну пропозицію як таку, що не відповідає встановленим п. 2.3 частини 2 статті 22 Закону України «Про публічні закупівлі» вимогам до учасника;

- визнати недійсним та скасувати результати відкритих торгів процедури публічних закупівель № UA-2021-08-26-013757-a;

- визнати недійсним договір про надання послуг № УГВ 462/72-21 від 26.11.2021.

Ухвалою суду від 23.12.2021 відкрито провадження у справі № 910/20239/21, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.02.2022.

Разом із позовом подано також заяву про вжиття заходів забезпечення позову згідно з якою позивач просить забезпечити позовну заяву шляхом:

- заборони АТ «Укргазвидобування» вчиняти дії, направлені на виконання договору про надання послуг № УГВ 462/72-21 від 26.11.2021, укладеного між АТ «Укргазвидобування» та ПрАТ «Карпатське управління геофізичних робіт» за результатами закупівлі за кодом ДК 021:2015:76530000-7 Послуги з проведення внутрішньо свердловинних робіт (76530000-7 Послуги з проведення внутрішньо свердловинних робіт (Послуги з контролю процесу розробки базового фонду географічними дослідженнями), за результатами закупівлі № UA-2021-08-26-013757-a, зокрема, але не обмежуючись, здійснювати платежі, виконувати інші зобов`язання за договором, до прийняття остаточного рішення в господарській справі;

- шляхом встановлення заборони ПрАТ «Карпатське управління геофізичних робіт» вчиняти дії на виконання договору про надання послуг № УГВ 462/72-21 від 26.11.2021, укладеного між АТ «Укргазвидобування» та ПрАТ «Карпатське управління геофізичних робіт» за результатами закупівлі за кодом ДК 021:2015:76530000-7 Послуги з проведення внутрішньо свердловинних робіт (76530000-7 Послуги з проведення внутрішньо свердловинних робіт (Послуги з контролю процесу розробки базового фонду географічними дослідженнями), за результатами закупівлі № UA-2021-08-26-013757-a, зокрема, але не обмежуючись, здійснювати платежі, виконувати інші зобов`язання за договором, до прийняття остаточного рішення в господарській справі.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 17.02.2022 представник позивача наполягав на вжитті заходів забезпечення позову та надав усні пояснення по справі.

Представники відповідачів, у свою чергу, проти заяви позивача про вжиття заходів забезпечення заперечили повністю.

Заслухавши доводи учасників судового процесу, з огляду на обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Положеннями ст. 138 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) передбачено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 5 ст. 140 ГПК України).

При розгляді заяви взято до уваги, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявники звертаються до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач посилається, зокрема, на таке:

- існує реальна загроза, що за час розгляду справи договір № УГВ 462/72-21 від 26.11.2021 буде виконаний, оскільки його укладено до 31.12.2022, що зробить неефективним відновлення порушеного права позивача за захистом якого він наразі звернувся до суду, а на момент ймовірного задоволення позову останньому буде необхідно вжити додаткові заходи для відновлення свого порушеного права;

- у разі невжиття в даний момент заходів забезпечення позову є очевидною велика небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам як позивача так й АТ «Укргазвидобування»;

- ПрАТ «Карпатське УГР» не має права виконувати геофізичні дослідження, передбачені оспорюваним договором.

Необхідно наголосити, що при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

Однак, зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача, якими мотивовано заяву про забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду спору по суті судом.

Наразі, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не має можливості повною мірою оцінити та обґрунтувати дійсну наявність порушених прав позивача зі сторони відповідачів.

Більше того, в даному випадку заходи забезпечення позову, про які йдеться в заяві, є фактично тотожними задоволенню заявлених позовних вимог (а саме вимоги про визнання недійсним договору), оскільки фактично унеможливлюють подальше вчинення відповідних дій, пов`язаних з виконання договірних зобов`язань між сторонами.

Позивачем не обґрунтовано належними доказами з документальним підтвердженням необхідності заборони відповідачам вчиняти дії, спрямовані на виконання обов`язків за договором № УГВ 462/72-21 від 26.11.2021, стороною якого позивачем не являється, як і не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Обрані позивачем заходи забезпечення позову є неадекватними та непропорційними, адже зупинення виконання договору фактично унеможливлює виконання тих робіт та послуг, потреба в яких обґрунтовувалася замовником при укладенні цього договору.

Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, оскільки зі змісту заяв реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецгеологія» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 120, 138, 140, 219, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецгеологія» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішенні питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано - 11.04.2022

Суддя Ю.О. Підченко