ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 Справа № 917/2058/21

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ПОП ТРАНС, вул. Соборна, 420, офіс 24, м. Рівне, 33024

до Товариства з обмеженою відповідальністю ТВЕЛЛ, вул. Петра Дорошенка, 57, м. Полтава, 36014

про стягнення 4 837,23 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВЕЛЛ» 4 837,23 грн. заборгованості за договором про транспортне обслуговування № 58 від 01.07.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не в повному обсязі здійснив оплату вартості перевезення вантажу, оформленого Замовленням на перевезення від 01.07.2021 до договору на транспортне обслуговування № 58 від 01.07.2021.

Ухвалою від 04.01.2022 (а.с. 36-37) суд залишив позовну заяву без руху з підстав п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Позивач в термін, визначений судом, усунув недоліки позовної заяви та ухвалою від 24.01.2022 (а.с. 43-44) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - до 15 днів з дня отримання ухвали та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Ухвала суду від 24.01.2022 направлялась сторонам, в т.ч. відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 34-35) та отримана представниками сторін, про що свідчать відмітки на поштових повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с. 45-46).

07.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1393, а.с. 47-48), в якому відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивач допустив порушення умов договору про транспортне обслуговування № 58 від 01.07.2021 в частині дотримання строків доставки товару. Зокрема, в Замовленні на перевезення від 01.07.2022, яке є невід`ємною частиною зазначеного договору, датою розвантаження є 09.07.2022, натомість позивач доставив товар 15.07.2022, тобто із затримкою 6 днів. На підставі п. 5.5 договору відповідач нарахував відповідачу штраф в розмірі 400 євро, проте враховуючи перевезення вантажу в складі «збірного грузу» відповідач зменшив розмір штрафу до 150 євро та звернувся до позивача із претензією від 28.09.2021 (а.с. 51) про сплату зазначеної суми. З урахуванням викладеного, відповідач зменшив виставлений перевізником рахунок на оплату транспортних послуг на суму штрафу 150 євро та перерахував на рахунок позивача 16 124,10 грн.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив, в порядку ст. 166 ГПК України, у строк, визначений судом в ухвалі від 24.01.2022, не скористався.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТВЕЛЛ, як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю ПОП ТРАНС, як Перевізником, було укладено договір № 58 на транспортне обслуговування (далі Договір, а.с. 14-16) , відповідно до умов якого Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях у зв`язку з чим Перевізник надає автомобільний транспорт, а Замовник надає вантаж для здійснення перевезення у відповідності з діючим законодавством України, вимог міжнародних Конвенцій та угод у сфері міжнародних перевезень, спираючись на підписані сторонами заявку, яка визначає умови виконання кожної перевозки (п. 1.1 Договору).

За п. 2.1 Договору, Замовник зобов`язується надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженого «Замовлення на перевезення», що є невід`ємною частиною цього Договору, в якому вказані пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення, додаткові вимоги (п.п. 2.1.1); забезпечити оформлення товарно-супровідних документів (CMR, TIR-CARNET для міжнародних перевезень) і, в разі необхідності, інших митних документів в узгоджений термін (п.п. 2.1.2).

Відповідно до п. 2.2 Договору, Перевізник зобов`язується у випадку досягнення згоди сторін щодо умов конкретного перевезення вантажів, направляти Замовнику підтверджене штампом Перевізника Замовлення на перевезення з вказівкою водія та державного номера автомобіля (п.п. 2.2.1); подати автомобілі під завантаження/розвантаження за адресою і в терміни, вказані в узгодженому «Замовлення на перевезення» (п.п. 2.2.4); доставити і здати вантаж вантажоодержувачу (п.п. 2.2.8).

Згідно розділу 3 Договору, ціни на послуги узгоджуються сторонами в Замовленнях на перевезення і вказуються в рахунках-фактурах Перевізника. У випадку, якщо сторонами в замовленні на перевезення визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті за офіційним курсом НБУ на момент розвантаження.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Перевізника протягом 3 банківських днів після отримання оригіналів рахунку-фактури Перевізника, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт та податкової накладної, якщо в Замовленні на перевезення не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

На виконання п. 1.1 Договору сторони підписали Замовлення на перевезення від 01.07.2021 (далі Замовлення, а.с. 17), в якому погодили:

- маршрут перевезення м. Полтава (Україна) м. Познань (Польща) (п. 1);

- найменування вантажу папір в палетах (п. 2);

- дати завантаження/розвантаження 02.07.2021 / 09.07.2021 (п.п. 4-5);

- вага вантажу 4 тони (п. 6);

- вартість перевезення 650,00 євро, оплата протягом 3 днів по курсу НБУ (на момент вивантаження) з моменту виставлення оригінального рахунку і надання CMR з позначкою одержувача з моменту вивантаження (п. 21);

- нормативний простій на вантажо-розвантажувальні роботи і погран. перехід 48 годин на завантаження та оформлення. 48 годин на вивантаження та таможне оформлення, 24 год. на погран. перехід. Вихідні та святкові дні в розрахунок не беруться (п. 23);

- державний номер автомобіля НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (п. 30).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 02.07.2021 (а.с. 18) відповідач завантажив товар 02.07.2021 в м. Полтаві, Україна, місце розвантаження Rokleetnica, Poland, перевізник ТОВ «Поп Транс» ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), дата отримання вантажу одержувачем 15.07.2021.

На виконання умов Договору позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру № 84 від 15.07.2021 (а.с. 19) на оплату міжнародних транспортних послуг за маршрутом: м. Полтава (Україна) м/п Краківець (Україна) 62-090- Рокетниця (Польща); автомобіль ДАФ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на суму 20 961,33 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, зазначений рахунок-фактура та інші документи надіслані відповідачу 30.07.2021 та отримані його представником 03.08.2021 (копія експрес-накладної «Нова пошта» № 6943 від 30.07.2021 та скріншот трекінгу посилки, а.с. 20-21).

Станом на 14.11.2021 відповідач не оплатив рахунок-фактуру № 84 від 15.07.2021 на суму 20 961,33 грн. за транспортні послуги, надані позивачем.

16.11.2021 позивач звернувся до ТОВ «Твел» із вимогою про сплату боргу у сумі 20 961,33 грн. (копія вимоги та докази її надсилання, а.с. 12-13, 22).

24.11.2021 відповідач частково задовольнив вимогу позивача та платіжним дорученням № 14235 (а.с. 24) перерахував позивачу 16 124,10 грн. із зазначенням призначення платежу «міжнар транс перев по дог 58 від 1.07.21, акту від 15.07.21 за мінусом 4837,23 грн. по претензії».

Зазначене стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення 4837,23 грн. оплати за надані транспортні послуги.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати наданих послуг.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК) України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір перевезення вантажу.

Статтею 909 ЦК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу (далі - ГК) України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

За змістом ч. 1 ст. 306 ГК України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відповідно до п.п. 2.1.1 Договору, Замовник зобов`язується надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженого Замовлення на перевезення, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Позивачем надана копія Замовлення на перевезення від 01.07.2021 (а.с. 17), підписана сторонами по справі, в якому визначено пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення, тощо.

Виконання позивачем Договору підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 02.07.2021 (а.с. 18). Позивач долучив на матеріалів справи рахунок-фактуру № 84 від 15.07.2021 (а.с. 19) на оплату міжнародних транспортних послуг за маршрутом: м. Полтава (Україна) м/п Краківець (Україна) 62-090- Рокетниця (Польща); автомобіль ДАФ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на суму 20 961,33 грн.

П. 4.1 договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Перевізника протягом 3 банківських днів після отримання оригіналів рахунку-фактури Перевізника, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт та податкової накладної, якщо в Замовленні на перевезення не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

В п. 21 Замовлення вказана вартість перевезення 650,00 євро, оплата протягом 3 днів по курсу НБУ (на момент вивантаження) з моменту виставлення оригінального рахунку і надання CMR з позначкою одержувача з моменту вивантаження.

Таким чином, настання строку виконання зобов`язання по оплаті пов`язано умовами договору з моментом отримання Замовником (відповідачем) від Перевізника (позивача) документів, зазначених у п. 4.1 Договору, п. 21 Замовлення.

В обґрунтування виконання свого зобов`язання щодо направлення вказаних документів позивач в заяві про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 607 від 19.01.2022, а.с. 38-39) посилається на те, що 30.07.2021 працівник ТОВ «ПОП ТРАНС» для відповідача ТОВ «ТВЕЛ» на ім`я фізичної особи ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку «Нова пошта» за номером декларації 6943 направив рахунок та всі необхідні документи, отримані зазначеною фізичною особою 03.08.2021.

Разом з тим, умовами Договору не передбачена можливість направлення таких документів не за адресою, визначеною в Договорі як адреса відповідача (м. Полтава, вул. Петра Дорошенка, 57), а на адресу фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідач у відзиві на позов факт отримання зазначених вище документів не визнає.

У частині 3 статті 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При прийнятті рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.10.2019 в справі №917/1307/18, якою розтлумачена сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Таким чином, позивач не довів суду факт отримання відповідачем документів, зазначених в п. 4.1 Договору, п. 21 Замовлення до моменту подання позову. Враховуючи викладене, позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов`язання по оплаті відповідно до вимог Договору, Замовлення, станом на момент подання позову.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на надсилання позивачу претензії від 28.09.2021 (а.с. 51) про сплату штрафу в розмірі 150 євро порушення Перевізником умов Договору про транспортне обслуговування № 58 від 01.07.2021 в частині затримки строків доставки товару на 6 днів. На підставі п. 5.5 Договору відповідач нарахував відповідачу штраф в розмірі 400 євро, проте враховуючи перевезення вантажу в складі «збірного грузу» відповідач зменшив розмір штрафу до 150 євро та при здійсненні оплати транспортних послуг за Договором, відповідач сплатив 16 124,10 грн. з урахуванням штрафу 150 євро, який підлягає сплаті позивачем, про що зазначив в призначенні платежу в платіжному дорученні № 14235 від 24.11.2021 «міжнар транс перев по дог 58 від 1.07.21, акту від 15.07.21 за мінусом 4837,23 грн. по претензії» (а.с. 24).

Таким чином, відповідач посилається на наявність підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме вимог про стягнення боргу та стягнення штрафу.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

В зв`язку з цим, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 129 (ч. 1), 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Пушко І.І.