ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 квітня 2022 року Справа № 903/1027/21

за позовом: Державної екологічної інспекції у Волинській області

до відповідача: Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь Каширськагроліс», м.Камінь-Каширський, Волинська область

про стягнення 201 784, 27 грн.

Суддя Шум М. С.

Секрета с/з Боснюк Ю. П.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція у Волинській області в позовній заяві від 14.12.2021 №13-2/3719 просить суд стягнути з Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь Каширськагроліс» 201 784 грн. 27 коп. шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача як постійного лісокористувача внаслідок чого скоєно незаконну порубку лісу.

Ухвалою суду від 17.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

11.02.2022 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги не визнає. Ухвалою суду від 17.02.2022 суд прийняв відзив відповідача та долучив його до матеріалів справи.

ДП «Камінь-Каширськагроліс» у відзиві зазначає, що для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи:

- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди вчинив дії, які не мав права вчиняти.

- наявність шкоди, зокрема, втрату або пошкодження майна потерпілого;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

- вина особи, що завдала шкоду.

Відповідач стверджує, що відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об`єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев. В акті перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 30.06.2021 №283/06.21 відсутній детальний опис виявленого порушення, а зафіксовано факт незаконної порубки дерев, однак не вказано їх розмір та яким приладом здійснено їх заміри. В акті не зазначено провинних осіб та дій чи бездіяльності відповідача, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу у формі бездіяльності та призвели до заподіяння шкоди.

В діях відповідача відсутні ознаки бездіяльності, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу, які б призвели до заподіяння шкоди. ДП «Камінь-Каширськагроліс» внаслідок складного матеріального становища не мало можливості виявити всі без виключення порушення лісового законодавства та зокрема вчасно виявити всі незаконні порубки, вчинені невідомими особами (відсутність транспорту, іншої техніки для виявлення лісопорушень, велика кількість кварталів та площа обходу, які ввірені майстрам лісу). Нормами ЛК України та ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» не передбачено відповідальності за незабезпечення охорони та збереження лісу.

Позивачем не доведено неправомірність поведінки, а також причинно-наслідковий зв`язок між діяннями особи та заподіянням шкоди.

16.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив із доказами її отримання відповідачем у справі. Суд ухвалою від 17.02.2022 прийняв та долучив відповідь на відзив до матеріалів справи.

Позивач просить суд позов задоволити повністю, зазначає, що акт перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 30.06.2021 №283/06.21 підписано без зауважень директором ДП «Камінь-Каширськагроліс».

Виявлені під час перевірки факти незаконної порубки лісу з однієї сторони та несвоєчасне їх виявлення відповідачем свідчить про неналежну охорону лісу, тобто протиправну бездіяльність ДП «Камінь-Каширськагроліс» як постійного лісокористувача внаслідок чого скоєно незаконну порубку лісу, що призвело до заподіяння шкоди.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що внаслідок допущених відповідачем порушень лісового законодавства було вчинено незаконні рубки лісу що і призвело до заподіяння шкоди.

У запереченнях на відповідь на відзив від 17.02.2022 відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, у позові просить відмовити повністю. Звертає увагу суду, що у акті перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 30.06.2021 №283/06.21 порушенням законодавства визначено саме «незаконна порубка дерев», а не будь-які інші неправомірні дії (бездіяльність) відповідача по забезпеченню схоронності дерев.

Ухвалою суду від 17.02.2022 розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 15.03.2022, встановлено сторонам строк до 10.03.2022 для надання суду додаткових пояснень по справі з доказами їх надіслання іншій стороні у справі.

Представник відповідача у клопотанні від 15.03.2022 просить суд розгляд справи проводити без участі відповідача, щодо закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті не заперечує.

На підставі ст.ст. 182, 185 195, 234 ГПК України, господарський суд протокольною ухвалою від 15.03.2022 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 12.04.2022.

Сторони в судове засідання 12.04.2022 не з`явилися, ухвалу суду від 15.03.2022 надіслана на електронні адреси 21.03.2022, що зазначені у заявах та клопотаннях сторін та підтверджується відміткою відповідального працівника канцелярії суду на списку розсилки поштової кореспонденції суду по справі №903/1027/21.

Розглянувши матеріали справи, пояснення сторін спору, господарський суд, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку, що пред`явлений позивачем до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов`язана з такими обставинами:

Згідно зі ст.35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державною екологічною інспекцією у Волинській області в період з 24.06.2021 по 30.06.2021 проведено позапланову перевірку дотримання Державним підприємством «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь-Каширськагроліс» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Зазначена перевірка проведена відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Волинській області від 22.06.2021 №202 та направлення від 22.06.2021 №331 (а. с. 16).

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 30.06.2021 №283/06.21 (а. с. 17-31). У процесі проведення перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції у Волинській області виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства на території Тоболівського лісництва ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс», а саме незаконна (без лісорубного квитка) дерев. Інформація про кількість та діаметри пнів зрізаних дерев відображена у польових перелікових відомостях №1 та №2 від 25.06.2021 (а. с. 32)

Незаконні порубки здійснені протягом 2021 року невстановленими особами. В Книзі обліку лісопорушень Тоболівського лісництва зазначені факти незаконної порубки дерев не зареєстровані. Матеріали в правоохоронні органи для встановлення винних осіб не передавалися. Такі обставини зазначено у Акті від 30.06.2021 №283/06.21.

Розмір шкоди, завданої лісовому фонду внаслідок зазначених незаконних порубок на території Тоболівського лісництва ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» становить 201 784 грн. 27 коп. Розрахунок розміру шкоди здійснено у відповідності до додатку №1 до постанови КМУ «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоду, заподіяної лісу» від 23.07.2008 №665 та порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженого постановою №665 (а. с. 33-40). Відповідачем порядок та сума обчислення шкоди не оспорюється.

Актом перевірки від 30.06.2021 №283/06.21 встановлено, що ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» порушено вимоги ст.ст. 19, 64, 68, 69, 89, 90, 93 Лісового кодексу України в частині невжиття заходів щодо охорони і захисту лісів від незаконних порубок, за що передбачено відповідальність ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього середовища», ст. 105 ЛК України.

Акт перевірки №283/06.21 від 30.06.2021 підписано директором ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» Грицаєм О.А., а також іншими особами, які брали участь у проведенні контролю (лісничий Тоболівського лісництва Грисюк М. М. ) без зауважень та заперечень, останній в судовому порядку не оскаржувався.

Всього розмір майнового стягнення за шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, внаслідок здійснення незаконних порубок становить 201 784 грн. 27 коп.

З метою досудового врегулювання спору Державною екологічною інспекцією у Волинській області було надіслано до ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» претензію від 14.07.2021 №5-2/2024 з вимогою в місячний строк відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі 201 784 грн. 27 коп., яка отримана підприємством 20.07.2021, однак залишена без задоволення (а. с. 41-43).

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної лісовому фонду внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до п. а ч.1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас на заподіювача шкоди покладається обов`язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди. Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 18.04.2018р. у справі № 904/4933/17.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1166 ЦК України встановлено загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди є цивільно-правове зобов`язання, за якого потерпілий має право вимагати від особи, що заподіяла шкоду, цілковитого відшкодування протиправно заподіяної шкоди.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної лісовому фонду внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.

Відповідно до статті 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Згідно ст. 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Частиною 2 статті 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Положеннями статті 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

У відповідності до ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Відповідно до статті 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно з статтею 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

Факт незаконної порубки лісу з однієї сторони та несвоєчасне його виявлення відповідачем, свідчить про неналежну охорону лісу, тобто бездіяльність постійного лісокористувача, внаслідок чого скоєно незаконну порубку лісу.

Відтак, в даному випадку, при проведені перевірки Державною екологічною інспекцією у Волинській області було встановлено, що ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» не дотримувалося вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень від самовільної порубки на підпорядкованій йому території, не забезпечило збереження не призначених для порубки дерев, не здійснило комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не запобігло порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявило таких порушень і не вжило відповідних заходів щодо їх усунення.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Така правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду у справах № 909/976/17 від 09.08.2018 року, №924/12/18 від 20.12.2018 року, №909/1193/17 від 20.12.2018 року, №926/869/18 від 18.02.2019 року, №914/1960/17 від 07.06.2019 року, №920/1106/17 від 20.02.2020 року.

Оскільки, як встановлено судом, відповідач, як лісокористувач, не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, він тим самим допустив самовільну вирубку лісу, чим заподіяно матеріальну шкоду лісовому фонду України.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що позивачем у встановленому порядку доведено, а матеріалами справи не спростовано факту заподіяння державі збитків внаслідок порушення ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» вимог природоохоронного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 201 784 грн. 27 коп. є обґрунтованими і доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Зазначені вище висновки щодо підстав для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності за порушення вимог ведення лісового господарства, які викладені в тому числі у постановах Верховного Суду спростовують твердження представника відповідача про те, що відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об`єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев, а також про те, що в діях ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» відсутні ознаки бездіяльності, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу, які б призвели до заподіяння шкоди.

Крім того, доводи представника відповідача про те, що ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» внаслідок складного матеріального становища не мало можливості виявити всі без виключення порушення лісового законодавства та зокрема вчасно виявити всі незаконні порубки, вчинені невідомими особами, не можуть бути підставою для відмови у позові.

Відповідач у відзиві зазначив, що упродовж 2021 року до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській областіскеровано загалом 78 повідомлень із матеріалами перевірки за фактами виявлених лісовою охороною лісопорушень у тому числі 14 - щодо угідь Тоболівського лісництва. При цьому, 4 таких матеріалів скеровано щодо кварталів, які відображені в акті перевірки (квартали 6, 21, 20). Крім того, працівниками ДП СЛАП "Камінь-Каширськагроліс" складено 109 протоколів про адміністративні порушення за фактами незаконних порубок лісу, у тому числі 24 щодо правовпорушень на території Тоболівського лісництва. На підтвердження до матеріалів справи долучено рапорти лісничого Тоболівського лісництва із супровідними листами про їх надіслання відділу поліції, Книга обліку лісопорушень.

Щодо відповідних доводів відповідача, судом встановлено, що в наданих суду рапортах про виявлення самовільної порубки лісу зазначено про порубку дерев або іншої породи з врахуванням кварталів, або дерев породи з іншим діаметром пня, ніж зазначені у Акті перевірки №283/06.21 від 30.06.2021 та польових перелікових відомостях №1 та №2 від 25.06.2021.

Крім того, про те, що незаконні порубки здійснені протягом 2021 року невстановленими особами, а в Книзі обліку лісопорушень Тоболівського лісництва зазначені факти незаконної порубки дерев не зареєстровані, матеріали в правоохоронні органи для встановлення винних осіб не передавалися зазначено у Акті перевірки №283/06.21 від 30.06.2021, що підписаний без зауважень та заперечень директором ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» Грицаєм О.А., а також лісничим Тоболівського лісництва Грисюк М. М.

З долученої представником відповідача копії Книги обліку лісопорушень неможливо встановити про реєстрацію саме тих правопорушень, про які складено Акт перевірки №283/06.21 від 30.06.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За таких обставин, інші доводи та заперечення відповідача судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору задоволення позовних вимог з наведених вище підстав, впливу не мають.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід покласти на ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс» в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь-Каширськагроліс» (Волинська область, місто Камінь-Каширський, вул. Лісна, будинок 1, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Степана Бандери, будинок 20, ) 201 784 грн. 27 коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, перерахувавши вказані кошти за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Волинській області/м.Камінь-Каширський/24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371, номер рахунку (IBAN) UA0003558, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), найменування коду класифікації доходів бюджету грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

3. Стягнути з Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Камінь-Каширськагроліс» (Волинська область, місто Камінь-Каширський, вул. Лісна, будинок 1, ) на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Степана Бандери, будинок 20, ) 3 026 грн. 76 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, номер рахунку (IBAN) UA 0081139, ДКСУ м.Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

повний текст рішення

складено 14.04.2022

Суддя М. С. Шум