ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2022 Справа № 917/2055/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/2055/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Флокс - Україна", вул. Нафтовиків, 1, м. Миргород, Полтавська область, 37600

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс", вул. Олени Пчілки, 25, кімната 205, м. Полтава, Полтавська область, 36002

про стягнення 793 538,89 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області 31.12.2021 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Флокс - Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" про стягнення 793538,89 заборгованості, в тому числі: 618 975,75 грн основного боргу, 45 188,53 грн 3% річних, 95 127,23 грн інфляційних збитків та 34 247,38 грн пені.

В обґрунтування позову позивач посилається на не здійснення відповідачем розрахунків за виконані роботи на підставі договору № 03/18-ДФ на виконання робіт по неруйнівному контролю та технічному діагностуванню труб та обладнання і надання сервісних послуг на об`єктах нафтогазової галузі від 05.01.2018.

Ухвалою від 10.01.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/2055/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.01.2022, яка направлялася відповідачу, отримана ним 14.01.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

27.01.2022 до суду надійшла заява позивача від 26.01.2022 про уточнення позовних вимог, у якій позивач повідомив, що відповідач здійснив часткову оплату боргу на суму 9648,43 грн. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 783 890,46 грн, в тому числі: 609 327,32 грн основного боргу, 45 188,53 грн 3% річних, 95 127,23 грн інфляційних збитків та 34 247,38 грн пені.

За змістом п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову до закінчення підготовчого засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

В ч. 3 ст. 252 ГПК України вказано, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

З огляду на викладене, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в межах встановлених строків.

Суд приймає заяву про зменшення розміру позовних вимог. Подальший розгляд справи здійснюється в межах вимог, вказаних у цій заяві.

Також 27.01.2022 до суду надійшла заява позивача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, у якій він просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

31.01.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не проводив досудове врегулювання спору шляхом надсилання будь-яких претензій, що суперечить п. 7.1 договору. Разом з тим відповідач зазначає, що на даний час його заборгованість за договором становить 609 327,32 грн. Крім цього, відповідач вказує, що йому не зрозуміло нарахування позивачем сум річних та інфляційних починаючи з 21.01.2019.

02.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, у якій він зазначає, що будь-яке обмеження для звернення ТОВ "Флокс-Україна" із даним позовом до суду відсутнє. Також позивач зазначає, що на даний час сума основного боргу відповідача дійсно становить 609 327,32 грн, про що ним було вказано у заяві про уточнення позовних вимог. Крім цього, позивач вказує, що нарахування ним річних та інфляційних з 21.01.2019 здійснено з урахуванням строків позовної давності.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

05.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флокс-Україна" (виконавець) укладено договір № 03/18-ДФ на виконання робіт по неруйнівному контролю та технічному діагностуванню труб та обладнання і надання сервісних послуг на об`єктах нафтогазової галузі (а.с. 49-52).

В укладеному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Замовник доручає, а Виконавець проводить роботи по неруйнівному контролю (ультразвуковим та магнітним методам перевірки якості зварних швів і стану металу) та технічному діагностуванню та надає сервісні послуги на об`єктах Замовника, згідно додатку (у вигляді замовлення, переліку, специфікації та інші), який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1. договору);

- вартість робіт, конкретний характер та обсяги робіт, що є предметом цього Договору, передбачені в додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною (п. 1.4. договору;

- замовник бере на себе зобов`язання провести повний (100%-й) розрахунок за виконані роботи у відповідності до умов цього Договору (п. 2.2. договору);

- Виконавець зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 3-х робочих днів з моменту отримання від Замовника відповідного повідомлення про готовність труб, обладнання для обстеження. До початку виконання робіт та після надання Замовником Виконавцю об`єму робіт, який зазначається у повідомленні про готовність труб та обладнання, що надаються Виконавцю для виконання робіт, Сторони погоджують термін виконання робіт (по телефону, факсу або e-mail). Сторони щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, складають акти виконаних робіт (п. 2.3. договору);

- вартість робіт залежить від обсягу виконаних робіт. Обсяг робіт надається Замовником (п. 3.2. договору);

- до початку проведення робіт за цим Договором Замовник перераховує Виконавцю передоплату в розмірі 50 % від загальної вартості робіт (п. 4.1. договору);

- остаточний розрахунок за виконані роботи в розмірі 50 % від загальної вартості робіт проводиться протягом 10-ти банківських днів після підписання акту приймання виконаних робіт шляхом перерахування коштів платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Виконавця (п. 4.2. договору);

- у випадку прострочення виконання сторонами своїх договірних обов`язків винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,2 % від вартості невиконаних своєчасно обов`язків за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п. 5.1. договору);

- суперечки, що виникають у процесі дії Договору, вирішуються сторонами шляхом проведення переговорів (п. 7.1. договору);

- при недосягненні згоди, суперечки вирішуються згідно з діючим законодавством України (п. 7.2. договору);

- договір набирає законної сили з моменту підписання його сторонами та діє до моменту виконання сторонами своїх обов`язків у повному обсязі (п. 9.1. договору).

14.01.2018 між сторонами було укладено додаток № 3 до договору "Цінник на роботи по неруйнівному контролю бурильного інструменту, обсадних труб та спуско-підіймального обладнання" (а.с. 53-58).

Позивачем в межах договору № 03/18-ДФ від 05.01.2018 за замовленням відповідача були виконані роботи загальною вартістю 4 725 040,45 грн з урахуванням ПДВ, що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт, актами на виконання робіт випробувальною лабораторією неруйнівного контролю і технічної діагностики ТОВ «ФЛОКС-Україна», рахунками-фактурами та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року (т. 1, а.с. 60-250; т. 2, а.с. 1-250; т. 3, а.с. 1-138).

Відповідачем в межах договору № 03/18-ДФ від 05.01.2018 за отримані роботи/послуги був здійснений частковий розрахунок на загальну суму 4 106 064,70 грн, що підтверджується платіжними дорученнями за період з 05.03.2018 до 01.09.2021 (т. 3, а.с. 139-185).

Позивач у позові зазначив, що станом на 28.12.2021 сума заборгованості відповідача перед позивачем за отримані роботи в межах договору № 03/18-ДФ від 05.01.2018 становила 618 975,75 грн.

Між сторонами був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків від 30.09.2021, згідно якого сума боргу відповідача перед позивачем станом на 30.09.2021 становила 609 327,32 грн (т. 3, а.с. 186).

27.01.2022 до суду надійшла заява позивача від 26.01.2022 про уточнення позовних вимог, у якій позивач повідомив, що відповідач здійснив часткову оплату боргу на суму 9648,43 грн. У зв`язку з цим сума основного боргу становить 609 327,32 грн.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): договір № 03/18-ДФ на виконання робіт неруйнівного контролю та технічному діагностуванню труб та обладнання і надання сервісних послуг на об`єктах нафтогазової галузі від 05.01.2018; Цінник на роботи по неруйнівному контролю бурильного інструменту, обсадних труб та спуско-підіймального обладнання від 14.01.2018 (додаток № 3 до договору); повідомлення про зміну місцезнаходження вих. № 218 від 30.06.2021; акти приймання виконаних підрядних робіт, акти на виконання робіт випробувальною лабораторією неруйнівного контролю і технічної діагностики ТОВ «ФЛОКС-Україна», рахунки-фактури та довідки про вартість виконаних підрядних робіт за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року; платіжні доручення: № 1855 від 05.03.2018, № 2051 від 10.04.2018, № 2254 від 07.05.2018, № 2255 від 07.05.2018, № 2052 від 10.04.2018, № 3368 від 19.09.2018, № 2543 від 08.06.2018, № 2544 від 08.06.2018, № 2830 від 12.07.2018, № 3367 від 19.09.2018, № 3366 від 19.09.2018, № 2829 від 12.07.2018, № 3365 від 19.09.2018, № 3020 від 13.08.2018, № 3523 від 12.10.2018, № 3743 від 05.11.2018, № 3742 від 05.11.2018, № 113 від 03.01.2019, № 3524 від 12.10.2018, № 114 від 03.01.2019, № 128 від 03.01.2019, № 129 від 03.01.2019, № 310 від 21.02.2019, № 308 від 21.02.2019, № 309 від 21.02.2019, № 311 від 21.02.2019, № 536 від 08.04.2019, № 586 від 22.04.2019, № 707 від 30.05.2019, № 587 від 22.04.2019, № 706 від 30.05.2019, № 1021 від 02.07.2019, № 705 від 30.05.2019, № 704 від 30.05.2019, № 703 від 30.05.2019, № 702 від 30.05.2019, № 1022 від 02.07.2019, № 1023 від 02.07.2019, № 1024 від 02.07.2019, № 1025 від 02.07.2019, № 1026 від 02.07.2019, № 1133 від 25.07.2019, № 1132 від 25.07.2019, № 1131 від 25.07.2019, № 1134 від 25.07.2019, № 1332 від 13.08.2019, № 1331 від 13.08.2019, № 158 від 05.11.2019, № 159 від 05.11.2019, №157 від 05.11.2019, №156 від 05.11.2019, №595 від 21.12.2019, №861 від 21.01.2020, № 860 від 21.01.2020, № 160 від 05.11.2019, № 161 від 05.11.2019, № 2422 від 08.09.2020, № 2666 від 07.10.2020, № 1395 від 01.04.2020, № 596 від 21.12.2019, № 1341 від 31.03.2020, № 1501 від 21.05.2020, № 859 від 21.01.2020, № 1502 від 21.05.2019, № 1503 від 21.05.2020, № 858 від 21.01.2020, № 2160 від 05.08.2020, № 1504 від 21.05.2020, № 1505 від 21.05.2020, № 1506 від 21.05.2020, № 3251 від 29.12.2020, № 3552 від 04.02.2021, № 1773 від 19.06.2020, № 1774 від 19.06.2020, № 2667 від 07.10.2020, № 1775 від 19.06.2020, № 3827 від 02.04.2021, № 4339 від 01.09.2021, № 2676 від 07.10.2020, № 2004 від 16.07.2020, № 2005 від 16.07.2020, № 2675 від 07.10.2020, № 2006 від 16.07.2020, № 2674 від 07.10.2020, № 2673 від 07.10.2020, № 2882 від 11.11.2020, № 2881 від 11.11.2020, № 2880 від 11.11.2020, № 2879 від 11.11.2020, № 2878 від 11.11.2020, № 3082 від 02.12.2020, № 3304 від 30.12.2020, № 3553 від 04.02.2021, № 4124 від 03.06.2021,№ 296 від 30.12.2021; акт звіряння взаємних розрахунків.

Позивач стверджує про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо здійснення оплати за виконані роботи.

На підставі п. 5.1. Договору та ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 34247,38 грн пені, 45 188,53 грн 3% річних та 95 127,23 грн інфляційних збитків.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 609 327,32 грн основного боргу, 34 247,38 грн пені, 45 188,53 грн 3% річних та 95 127,23 грн інфляційних збитків.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 Цивільного кодексу України).

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено судом, позивач на виконання умов договору виконав роботи по договору № 03/18-ДФ від 05.01.2018 загальною вартістю 4 725 040,45 грн, що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт, актами на виконання робіт випробувальною лабораторією неруйнівного контролю і технічної діагностики ТОВ «ФЛОКС-Україна» та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року (т. 1, а.с. 60-250; т. 2, а.с. 1-250; т. 3, а.с. 1-138).

Пунктами 4.1. і 4.2. договору сторони погодили, що до початку проведення робіт за цим договором замовник перераховує виконавцю передоплату в розмірі 50 % від загальної вартості робіт. Остаточний розрахунок за виконані роботи в розмірі 50 % від загальної вартості робіт проводиться протягом 10-ти банківських днів після підписання акту приймання виконаних робіт шляхом перерахування коштів платіжним дорученням на розрахунковий рахунок виконавця.

Оскільки сторони у договорі обумовили строк здійснення оплати робіт відповідачем за договором, то згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, у встановлений договором строк не здійснив оплату робіт у повному обсязі, заборгованість відповідача перед позивачем за виконані по договору роботи складає 609 327,32 грн. Відповідач у відзиві визнає наявність у нього заборгованості по договору в сумі 609 327,32 грн.

Таким чином зобов`язання відповідача щодо оплати виконаних робіт в розмірі 609 327,32 грн на час розгляду справи не виконане. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 609 327,32 грн основного боргу є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно того, що позивач не проводив досудове врегулювання спору, яке передбачено п. 7.1 договору, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Чинним законодавством України не передбачена заборона звертатись з позовом до суду у випадку порушень договірних зобов`язань контрагентом без попереднього пред`явлення йому претензії. Обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує (аналогічна правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002 у справі 1-2/2002). Крім того, договір № 03/18-ДФ від 05.01.2018 не містить чітких вказівок на обов`язковість застосування сторонами досудового порядку врегулювання спору, передбаченого статтею 19 ГПК України. Отже, зазначений довід відповідача є необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 910/7476/18.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як передбачено п. 5.1. договору, у випадку прострочення виконання сторонами своїх договірних обов`язків винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,2 % від вартості невиконаних своєчасно обов`язків за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п. 5.1. договору).

Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення зобов`язань з оплати: по акту надання послуг № 75/20 від 02.10.2020 за період з 29.12.2020 по 19.04.2021 на суму 8584,27 грн; по акту надання послуг № 96/20 від 17.12.2020 за період з 11.01.2021 по 04.02.2021 на суму 343,28 грн; по акту надання послуг № 98/20 від 31.12.2020 за період з 25.01.2021 по 03.06.2021 на суму 1941,13 грн; по акту надання послуг № 01/21 від 11.01.2021 за період з 25.01.2021 по 25.07.2021 на суму 15 111,23 грн; по акту надання послуг № 18,19/21 від 14.04.2021 за період з 28.04.2021 по 28.10.2021 на суму 7970,14 грн; по акту надання послуг № 49/21 від 04.10.2021 за період з 18.10.2021 по 29.12.2021 на суму 333,33 грн. Всього позивачем нараховано 34 247,38 грн пені.

Відповідач контррозрахунок пені суду не надав.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки пені та встановлено їхню правильність.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 34 247,38 грн пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу на заборгованість по актах підписаних між сторонами за період з 08.01.2019 по 04.10.2021 за загальний період прострочення з 21.01.2019 по 29.12.2021 45 188,53 грн 3% річних та 95 127,23 грн інфляційних.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки річних та встановлено, що позивач неправомірно нарахував річні на дати кінцевого строку оплати та на дати оплати заборгованості, у зв`язку з цим кількість днів прострочення визначена не правильно.

З врахуванням цього суд здійснив перерахунок суми 3% річних та встановив, що за загальний період з 22.01.2019 по 18.10.2021 стягненню підлягають 42 273,17 грн 3% річних. В іншій частині стягнення 3% річних є безпідставним.

При перевірці інфляційних нарахувань судом встановлено, що позивач неправомірно нарахував інфляційні за прострочення оплат по актах виконаних робіт № 78,79/20 від 12.10.2020 на суму 804,17 грн, № 80/20 від 12.10.2020 на суму 44,58 грн, № 81/20 від 16.10.2020 на суму 33,32 грн та № 82,83/20 від 20.10.2020 на суму 1649,47 грн, оскільки прострочення зобов`язань по оплаті вказаних актів виникло після 16 числа місяця та тривало менше одного місяця.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

З врахуванням цього, стягненню підлягають інфляційні втрати на загальну суму 92 595,69 грн. В іншій частині стягнення інфляційних є безпідставним.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 609 327,32 грн, пені в сумі 34 247,38 грн, 3% річних в сумі 42 273,17 грн та інфляційних в сумі 92 595,69 грн є правомірними, обґрунтованими, підтвердженими документально та нормами матеріального права та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині у позові слід відмовити у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи заяву позивача про уточнення (зменшення) позовних вимог, судом встановлено, що позивачем надлишково сплачено судовий збір у сумі 144,73 грн, який підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

В іншій частині відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо відшкодування витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач зазначає, що ним було отримано професійну правничу допомогу вартістю 5000,00 грн.

На підтвердження отримання професійної правничої допомоги позивач надав: копію договору про надання правової допомоги від 09.12.2021 укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "ЮСТІК"; копію додаткової угоди № 1 від 09.12.2021 до договору про надання правової допомоги № 0912/21; копію звіту (опису) про обсяг наданої правової допомоги від 26.01.2022; копію акту наданих послуг від 26.01.2022; копію ордера серії ВІ № 1079409 на надання правничої (правової) допомоги виданого адвокатом Вороною О.А. Адвокатського об`єднання "ЮСТІК" на представництво ТОВ "Флокс-Україна" від 26.01.2022; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Ворони О.А. № 1953 від 09.01.2018.

Предметом договору про надання правової допомоги від 09.12.2021, зокрема є надання адвокатським об`єднанням правової допомоги клієнту щодо надання правової інформації, консультацій з правових питань, складання документів правового характеру, складання процесуальних документів, представництво та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, а також у судах.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги, адвокатське об`єднання приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо питання стягнення заборгованості в межах господарських правовідносин клієнта з ТОВ "Бурова енергетична компанія "Технікс" за договором № 03/18-ДФ від 05.01.2018.

Сторони погодили розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об`єднанню за надану правову допомогу, визначену п. 1 цієї додаткової угоди, який складає 5000,00 грн (п. 2 додаткової угоди).

Факт надання Адвокатським об`єднанням "ЮСТІК" позивачу послуг за договором про надання правової допомоги від 09.12.2021 підтверджується наявними у матеріалах справи копіями звіту (опису) про обсяг наданої правової допомоги від 26.01.2022 та акту наданих послуг від 26.01.2022.

Згідно п. 3.6 договору про надання правової допомоги, гонорар сплачується у безготівковому порядку на рахунок адвокатського об`єднання протягом 30 календарних днів з дати підписання Акту наданих послуг.

Позивач у заяві про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу повідомив, що станом на дату подання відповідної заяви враховуючи умови п. 3.6 договору фактичні розрахунки з адвокатським об`єднанням здійснені не були.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги вартістю 5000,00 грн, яка підлягає оплаті відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 09.12.2021 укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "ЮСТІК".

Відповідач у відзиві не погоджується з витратами позивача на надання правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн, так як в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження обсягу виконаних робіт (наданих послуг), часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг) позивачу.

На вказані заперечення суд зазначає, що докази отримання позивачем професійної правничої допомоги були направлені позивачем відповідачу 27.01.2022, про що свідчать наявні в матеріалах справи опис вкладення у цінний лист, фіскальний чек та накладна Укрпошти від 27.01.2022.

Заперечень щодо співмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідач не заявляв.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, то витрати на правову допомогу на підставі ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 4965,26 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" (вул. Олени Пчілки, 25, кімната 205, м. Полтава, Полтавська область, 36002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флокс-Україна" (вул. Нафтовиків, 1, м. Миргород, Полтавська область, 37600; ) 609327 грн 32 коп. основного боргу, 34 247 грн. 38 коп. пені, 42 273 грн 17 коп. 3% річних, 92 595 грн 69 коп. інфляційних нарахувань, 11 676 грн 65 коп. витрат по сплаті судового збору та 4965 грн 26 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Флокс-Україна" (вул. Нафтовиків, 1, м. Миргород, Полтавська область, 37600; ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 144 грн 73 коп., який сплачено платіжним дорученням № 415 від 28.12.2021 на суму 11903,08 грн, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/2055/21.

Повне рішення складено 22.03.2022.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Тимощенко