ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2022 Справа № 914/3392/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Кондор Логістик, м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 7 063,20 грн.

Представники сторін:

від позивача: Звір Р.П. представник згідно повноважень, які містяться в матеріалах справи

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Кондор Логістик про стягнення заборгованості в розмірі 7 063,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 15.12.2021 р.

Призначене на 15.12.2021 р. судове засідання з розгляду справи по суті не відбулося з технічних причин, у зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.12.2021 р. розгляд справи по суті призначено на 17.01.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.01.2022 р. судом постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 914/3392/21 за правилами загального позовного провадження за ініціативою суду, розгляд справи почати зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 23.02.2022 р.

25.01.2022 р. представником позивача подано на адресу суду додаткові пояснення з додатками за вх. № 2006/22.

08.02.2022 р. представником позивача подано на адресу суду додаткові пояснення з додатками за вх. № 3338/22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.02.2022 р. судом постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 914/3392/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 16.03.2022 р.

16.03.2022 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях за вх. № 2006/22 від 25.01.2022 р. та за вх. № 3338/22 від 08.02.2022 р., а також поясненнях, наданих в судових засіданнях.

16.03.2022 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвал суду не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Так, 15.12.2021 р. за вх. № 30239/21 представник відповідача Богославець О.М. подав клопотання про відкладення розгляду даної справи, а відтак, відповідач був обізнаний про те, що у провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться на розгляді дана справа.

Ухвали у даній справі скеровувались відповідачу судом за адресою: 79044, м. Львів, вул. Єфремова, буд. 84, кв. 1Б, тобто за його місцезнаходженням, зазначеним у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 584, ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 р. про відкриття провадження у справі, відповідачем отримано 18.11.2021 р.

Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 983, ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.01.2022 р., відповідачем отримано 20.01.2022 р.

Суд зазначає, що відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час, дату та місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Як звернув увагу Верховний суд у складі колегії Касаційного господарського суду в постанові від 19.02.2020р. у справі №910/16409/15: свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася за офіційною юридичною адресою, є порушенням норм процесуального права та може бути розцінено судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, сторона була обізнана про розгляд справи в суді, повідомлялася про дату, час та місце судових засідань за вказаною адресою, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, тому відсутні підстави вважати, що судом під час розгляду справи було порушено норми процесуального права щодо повідомлення останнього про час та місце судового розгляду.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалами Господарського суду Львівської області у даній справі, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/3392/21.

В судовому засіданні 16.03.2022 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 11 травня 2021 року між Державною податковою службою України в особі Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі - Замовник, Покупець) та ТзОВ «Кондор Логістик» (надалі - Учасник, Постачальник), було укладено Договір про закупівлю (бензину) №14 (надалі - Договір). Відповідно п.1.1. Договору Учасник зобов`язується протягом 2021 року та відповідно до умов, зазначених в Договорі, передати Замовнику товар на АЗС Учасника з використанням скретч-карток/талонів), а Замовник зобов`язується приймати у власність товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі. Найменування, номенклатура, асортимент та ціна товару наведені в специфікації додаток №1 до даного договору. Код товару за ДК 021:2015 - 09130000-9 - нафта та дистиляти.. Відповідно до п.6.5 розділу VI Договору - місце поставки товару - АЗС Учасника, перелік яких міститься в Додатку №2 до Договору.

Позивач зазначає, що згідно вимог розділу V Договору Замовником було проведено розрахунки за товар (бензин) в розмірі 24 852,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 13.05.2021 року №108 на суму 15 696,00 грн. та платіжним дорученням від 25.06.2021 року на суму 9 156,00 грн. Замовником було отоварено товару на загальну суму 17 788,80 грн., залишок не отовареного товару (бензину) становить 7 063,20 грн. Позивач вказує на те, що починаючи з 01.07.2021 року по дату подання позову Замовником неможливо отоварювати надані скретч-картки/талону на АЗС зазначених в Додатку №2 до Договору по причині - картки заблоковані. Позивач зазначає про те, що за невиконання своїх зобов`язань згідно Договору, відповідно до п.4.7 Договору листом -повідомленням Замовника від 06.08.2021 року №809/5/33-00-20 було повідомлено Постачальника, що даний Договір буде розірвано з 25 серпня 2021 року. Вимога позивача щодо повернення коштів в сумі 7 063,20 гри. не була виконана відповідачем. Жодної відповіді щодо листа - повідомлення про розірвання договору від відповідача не надходило. Тому, позивач вважає, що даний договір розірвано з 25.08.2021 року. Станом на дату подання позову на залишку у Замовника обліковуються 27 талонів номіналом 10 л, які неможливо використати у зв`язку з їх блокуванням на АЗС вартістю 7 063,20 грн. Відповідно до п.7.3 розділу VII Постачальник зобов`язаний забезпечити передачу товару Замовнику в кількості за якістю і на умовах встановленими цим Договором, Також, Постачальник зобов`язаний забезпечити наявність пального/за першою вимогою Замовника по факту пред`явлення ним скретч-картки/талону на певній АЗС (п.п7.3.5); при достроковому розірванні даного Договору повернути залишок отриманих коштів (п.п.7.3.2.). Відповідно до п.8.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. Сторона, яка порушила господарське зобов`язання, визначене цим договором та чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані збитки Стороні, чиї права або законні інтереси порушено. Позивач зазначає, що у зв`язку з одностороннім невиконанням Постачальником умов Договору, зокрема, відмови від поставки і належного відпуску (отоварення скретч-картки/талон) товару Замовнику, розірвання Договору, не звільняє Сторони від передбаченої відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору та виконання діючих зобов`язань. Таким чином, як зазначає позивач, Постачальник в порушення вимог ст.193 ГК України, 526, 530 ЦК України, не виконав умови договору та взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість перед Покупцем в розмірі 7 063,20 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 063,20 грн. заборгованості за укладеним договором про закупівлю (бензин) № 14 від 11.05.2021 р. та судові витрати покласти на відповідача.

Позиція відповідача.

В судові засідання з розгляду даної справи відповідач не забезпечив явки повноважного представника, вимог ухвали суду від 16.11.2021 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, як відповідач, визначеними ГПК України.

Ухвали у даній справі скеровувались відповідачу судом за адресою: 79044, м. Львів, вул. Єфремова, буд. 84, кв. 1Б, тобто за його місцезнаходженням, зазначеним у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 584, ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 р. про відкриття провадження у справі, відповідачем отримано 18.11.2021 р.

Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 983, ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.01.2022 р., відповідачем отримано 20.01.2022 р.

Таким чином, відповідач повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи.

Крім того, явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

11 травня 2021 року між Державною податковою службою України в особі Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (за договором замовник, покупець, позивач у справі) та ТзОВ «Кондор Логістик» (за договором учасник, постачальник, відповідач у справі) укладено Договір про закупівлю (бензину) №14.

Відповідно п. п.1.1, 1.2 Договору про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р. Учасник зобов`язується протягом 2021 року та відповідно до умов, зазначених в Договорі, передати Замовнику товар на АЗС Учасника з використанням (скретч-карток/талонів), а Замовник зобов`язується приймати у власність товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі. Найменування, номенклатура, асортимент та ціна товару наведені в специфікації додаток №1 до даного договору. Код товару за ДК 021:2015 - 09130000-9-нафта та дистиляти. Відповідно до п.6.5 розділу VI Договору про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р. - місце поставки товару - АЗС Учасника, перелік яких міститься в Додатку №2 до Договору.

Відповідно до розділу V Договору про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р. розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника, що зазначений в цьому Договорі. Розрахунки між Учасником та Замовником здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданого Учасником, шляхом оплати вартості Товару згідно Специфікації протягом 10 (десяти) робочих днів після його отримання. Моментом виконання зобов`язань Замовника перед Учасником по оплаті Товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника зазначений у цьому Договорі (п.п. 5.1-5.4 договору).

Згідно вимог розділу V Договору про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р. Замовником було проведено розрахунки за товар (бензин) в розмірі 24 852,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №108 від 13.05.2021 року на суму 15 696,00 грн. та платіжним дорученням № 182 від 25.06.2021 року на суму 9 156,00 грн. Вказані платіжні доручення долучені позивачем до матеріалів справи. Позивачем було отоварено товар на загальну суму 17 788,80 грн., залишок не отовареного товару (бензину) становить 7 063,20 грн. Починаючи з 01.07.2021 року по дату подання позову позивач не має можливості отоварювати надані скретч-картки/талону на АЗС зазначених в Додатку №2 до Договору по причині картки заблоковані.

Згідно акта приймання - передачі паливних карток на пальне від 11.05.2021 року не отовареними є наступні скретч-картки (талони):; ;;;;;;;;;. Отже, відповідно до акту приймання - передачі паливних карток на пальне від 11.05.2021 року не отовареними є 12 паливних талонів на суму 3 139,20 грн.

Згідно акта приймання - передачі паливних карток на пальне від 24.06.2021 року не отовареними є наступні скретч-картки (талони):; ;;;;;;;;;;;; ;. Отже, відповідно до акту приймання - передачі паливних карток на пальне від 24.06.2021 року не отовареними є 15 паливних талонів на суму 3 924,00 грн. Враховуючи наведене, не отоварено всього 27 паливних талонів номіналом 10 л. на загальну суму 7 063,20 грн.

Загальна вартість непоставленого товару згідно Договору про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р. становить 7 063,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем скеровано на адресу відповідача претензію від 16.09.2021 року за вих. № 3076/6/33-00-10 з вимогою щодо погашення заборгованості в розмірі 7 063,20 грн. упродовж 30 днів з моменту отримання даної претензії. Претензію отримано відповідачем згідно відстеження з веб-сайту ПАТ Укрпошта 20.09.2021 року. Відповідно до отриманої відповіді від ТзОВ «Кондор Логістик» від 12.10.2021 року за вих. №3852, підприємство повідомило про наявні технічні проблеми в системі відпуску пального у ТзОВ «Інтер Кард» та гарантувало виконання умов договору в повному обсязі і відпуск палива на АЗС.

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між сторонами договору про закупівлю (бензину) № 14 від 11.05.2021 р.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У розділі V Договору про закупівлю (бензину) № 14 від 11.05.2021 р. сторони узгодили, що розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника, що зазначений в цьому Договорі. Розрахунки між Учасником та Замовником здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданого Учасником, шляхом оплати вартості Товару згідно Специфікації протягом 10 (десяти) робочих днів після його отримання. Моментом виконання зобов`язань Замовника перед Учасником по оплаті Товару вважається, момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника зазначений у цьому Договорі (п.п. 5.1-5.4).

Позивачем, на підтвердження отримання від відповідача талонів (карток, скретч-картки) для заправки автомобілів в АЗС, долучено до матеріалів справи видаткову накладну № 110521/3 від 11.05.2021 р. на суму 15 696,00 грн. та видаткову накладну № 240621/1 від 24.06.2021 р. на суму 9 156,00 грн. Вказані видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Позивачем також долучено до матеріалів справи платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу коштів на загальну суму 24 852,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: платіжне доручення №108 від 13.05.2021 року на суму 15 696,00 грн. та платіжне доручення № 182 від 25.06.2021 року на суму 9 156,00 грн.

Як встановлено судом, позивачем було отоварено товар на загальну суму 17 788,80 грн., залишок не отовареного товару (бензину) становить 7 063,20 грн. Починаючи з 01.07.2021 року по дату подання позову позивач не мав можливості отоварювати надані скретч-картки/талону на АЗС зазначених в Додатку №2 до Договору з причини - картки заблоковані.

Згідно акту приймання - передачі паливних карток на пальне від 11.05.2021 року, не отовареними є наступні скретч-картки (талони): ; ;;;;;;;; ; . Отже, відповідно до акту приймання - передачі паливних карток на пальне від 11.05.2021 року, не отовареними є 12 паливних талонів на суму 3 139,20 грн.

Згідно акту приймання - передачі паливних карток на пальне від 24.06.2021 року, не отовареними є наступні скретч-картки (талони):; ;;;;;;;;;;;; ;. Отже, відповідно до акту приймання - передачі паливних карток на пальне від 24.06.2021 року, не отовареними є 15 паливних талонів на суму 3 924,00 грн. Враховуючи наведене, не отоварено всього 27 паливних талонів номіналом 10 л. на загальну суму 7 063,20 грн.

Загальна вартість непоставленого товару згідно Договору про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р. становить 7 063,20 грн.

Суд відзначає, що факт підписання сторонами видаткових накладних не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджував факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Картка являє собою емітований Покупцем документ, встановленого зразку та форми, одноразового використання, що посвідчує право Покупця та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки нафтопродукту на АЗС Постачальника.

Отже, з моменту передання відповідачем за видатковою накладною карток на пальне Західному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків, останній набув право власності на нафтопродукти в об`ємах, які зазначені у видаткових накладних.

Суд зазначає, що передача талонів на пальне (картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє ТОВ КОНДОР ЛОГІСТИК від обов`язку передати Західному міжрегіональному управління ДПС по роботі з великими платниками податків товар, придбаний ним згідно Договору, так як позивачем придбавався безпосередньо товар - бензин марки А-95 (Євро 5) по вказаному вище договору, а не паливні картки, які підтверджують право власності на нього.

Таким чином, оскільки з моменту передання Товариством з обмеженою відповідальністю КОНДОР ЛОГІСТИК карток на пальне Західному міжрегіональному управління ДПС по роботі з великими платниками податків, позивач набув право власності на пальне в об`ємах, які зазначені у видаткових накладних, незважаючи на фактичні обставини, за якими згідно таких паливних карток (талонів) позивач не мав можливості отримати товар, а тому позивач вправі вимагати повернення коштів, які перераховані ним відповідачу за договором і на які не отримано товар.

За умовами укладеного договору про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р., відповідачем прийнято безумовне зобов`язання із забезпечення позивачу можливості використання талонів та заправки автомобілів бензином.

Водночас, таку можливість має бути гарантовано відповідачем шляхом заправляння паливом у мережі АЗС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання із своєчасної та повної оплати за товар, який мав бути використаний позивачем, шляхом обміну у мережах АЗС оплачених талонів.

Водночас, як зазначено позивачем, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 7 063,20 грн.

Відповідач, доказів належного виконання зобов`язань за договором про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р., суду не подав.

Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020 року у справі № 910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Аналізуючи твердження та подані на їх підтвердження докази позивачем і ненадання жодних доказів на спростування позиції позивача відповідачем, керуючись наведеним критерієм доказування, суд доходить висновку, що зазначені вище докази, надані позивачем, відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують обставини щодо неможливості фактичного отримання позивачем товару, придбаного у відповідача у формі паливних карток, вартістю 7 063,20 грн.

Відтак, обставину неможливості реалізувати паливні картки, придбані у відповідача, суд визнає доведеною. Встановлена поведінка відповідача не відповідає умовам зобов`язань, що виникли між сторонами договору, адже, здійснюючи повну оплату товару палива при придбанні карток, сторона (позивач) розраховує на відпуск відповідного пального у відповідних АЗС у спосіб пред`явлення паливних карток, обов`язок забезпечення здійснення якого покладається на відповідача.

Таким чином, неможливість використання талонів у повній кількості, доводить не виконання відповідачем зобов`язання з поставки товарів у обсязі та в кількості, погодженій сторонами у договорі про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 7 063,20 грн.

Станом на момент прийняття рішення у справі у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не подані докази, які б спростували позовні вимоги або свідчили про добровільне погашення відповідачем боргу в сумі 7 063,20 грн., доказів протилежного суду не надано.

У суду відсутні докази про те, що договір про закупівлю (бензину) №14 від 11.05.2021 р. визнавався судом недійсним чи неукладеним.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Враховуючи те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги або свідчили про добровільне їх погашення, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення і стягнення з відповідача на користь позивача в заявленій сумі, а саме: 7 063,20грн. основної заборгованості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними, вірогідними доказами, не спростовані відповідачем і таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом, сплачено судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 368 від 05.11.2021 р. на суму 2 270,00 грн.

Судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача, так як спір виник з його вини і ним не погашено суму заборгованості на час ухвалення рішення у справі.

Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1, ч. 3 ст. 202, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Кондор Логістик (79044, м. Львів, вул. Єфремова, буд. 84, кв. 1Б; код ЄДРПОУ № 39046990) на користь позивача: Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (79028, м. Львів, вул. Стрийська, 35; код ЄДРПОУ № 44045187) 7 063,20 грн. заборгованості та 2 270,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 17.03.2022 р.

Суддя Долінська О.З.