ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. Справа№ 911/1057/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Мотлях О.О.;

від відповідача: Богдан С.В., Дороніна О.М.;

від третьої особи 1: Будник К.А.;

від третьої особи 4: Мамаєв Д.Ю.;

від третьої особи 2,3,5,6,7: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року (повний текст складено 28.10.2021 року)

у справі №911/1057/20 (суддя - Лутак Т.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

2) Комунальне підприємство Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання"

3) Комунальне підприємство "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради

4) Комунальне підприємство "Тетіївтепломережа" Тетіївської міської ради

5) Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства"

6) Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоненерго"

7) Товариство з обмеженою відповідальністю "Укропт "Мастер-Енерго"

про стягнення 801 878 312, 84 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - третя особа 1), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання" (далі - третя особа 2), Комунальне підприємство "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради (далі - третя особа 3), Комунальне підприємство "Тетіївтепломережа" Тетіївської міської ради (далі - третя особа 4), Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" (далі - третя особа 5), Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоненерго" (далі - третя особа 6), Товариство з обмеженою відповідальністю "Укропт "Мастер-Енерго" (далі - третя особа 7) про стягнення 801 878 312,84 грн заборгованості за договором № транспортування природного газу від 17.12.2015 року, з яких: 690 348 202, 41 грн - заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 41 348 856, 23 грн - 3 % річних та 70 181 254, 20 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем, як оператором газотранспортної системи, було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у січні 2018 року в обсязі 16 510,147 тис.куб.м., лютому 2018 року в обсязі 13 228,799 тис.куб.м., березні 2018 року в обсязі 14 500,269 тис.куб.м., квітні 2018 року в обсязі 4 500,000 тис.куб.м., травні 2018 року в обсязі 2 755,000 тис.куб.м. та червні 2018 року в обсязі 2 190,000 тис.куб.м., що підтверджується алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу AT "Київоблгаз", за січень-червень 2018 року, звітами про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу AT "Київоблгаз", за січень-червень 2018 року, звітами по точках входу/виходу за січень-червень 2018 року.

Так, за твердженням позивача у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за січень-червень 2018 року в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, він надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 690 348 202, 41 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг №01-18--БАЛАНС від 31.01.2018 року, №02-18--БАЛАНС від 28.02.2018 року, №03-18--БАЛАНС від 31.03.2018 року, №04-18--БАЛАНС від 30.04.2018 року, №05-18--БАЛАНС від 31.05.2018 року, №06-18--БАЛАНС від 30.06.2018 року, які разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу надіслані позивачем відповідачу супровідними листами №ТSОВИХ-18-356 від 14.02.2018 року, №ТSОВИХ-18-669 від 14.03.2018 року, №ТSОВИХ-18-971 від 13.04.2018 року, №ТSОВИХ-18-1228 від 14.05.2018 року, №ТSОВИХ-18-1475 від 14.06.2018 року, № ТSОВИХ-18-1832 від 13.07.2018 року.

Таким чином, позивач вважає, що з моменту отримання відповідачем вищезазначених актів, рахунків та звітів у останнього, відповідно до умов п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, виникло зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів, проте, відповідач за вказані послуги не розрахувався, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року у справі №911/1057/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, не застосував до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 14.11.2019 року №904/2732/18, від 18.06.2019 року №912/1558/18, від 14.07.2020 року №923/1064/18, від 13.08.2019 року №925/352/18.

Так, скаржник вказав, що відповідачу у кожному місяці були достовірно відомі його (відповідача) обсяги несанкціонованих відборів природного газу та обсяги власного споживання, які ним не були подані на точці входу до газотранспортної системи, однак були відібрані з точки виходу з неї (обсяги які склали його негативні місячні небаланси) вже на момент їх фактичного виникнення.

Позивач вірно встановив, що розмір небалансу відповідача у спірних правовідносинах складає більше 5% від обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи.

Крім того, за твердженням скаржника відбір природного газу у січні-березні 2018 року було здійснено споживачами (КП УЖКГ м. Славутич, ТОВ «УКРОПТ «Мастер-Енерго», КП КОР «Києво-Святошинська тепломережа» КП КОР «Тетіївтепломережа» КП КОР «Бородянкатепловодопостачання», ТОВ «Теплоенерго» за відсутності підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідні розрахункові періоди (п. 5 глави І розділу І кодексу ГТС) та з порушенням вимог чинного законодавства (п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем).

Таким чином, за твердженням скаржника, викладене свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: п. 12 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у період функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ №187 від 22.03.2017 року та п1 ст. 334 Цивільного кодексу України, а також порушення норм процесуального права, зокрема 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо порушення позивачем порядку визначення небалансу за спірні періоди та нібито не надання змоги відповідачу самостійно врегулювати небаланси.

Також, суд першої інстанції помилково приймає обсяги природного газу, що були фізично прийняті до газорозподільної системи відповідача, як обсяги природного газу прийняті для власного споживання відповідача по договору, а не обсяги природного газу, що належать іншим замовникам послуг транспортування, які отримували такий природний газ з газорозподільної системи відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року у справі № 911/1057/20 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази направлення учасникам справи копії апеляційної скарги з додатками (оригінали опису вкладення та фіскальні чеки).

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року у справі №911/1057/20 своєю ухвалою від 13.12.2021 року.

28.12.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу відповідно до яких останній зазначив, що вважає доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" обґрунтованими.

Крім того, представник третьої особи 1 у письмових поясненнях на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що враховуючи, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідні обсяги природного газу були поставлені від НАК «Нафтогаз України» або від будь-якого іншого постачальника, то такі обсяги природного газу є несанкціоновано відібраними, а тому відповідач за відсутності правових підстав, здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи на точці входу до суміжної системи (газорозподільної системи), та в подальшому розподілив відібраний природний газ споживачам, а отже саме дії відповідача спричинили виникнення негативного небалансу.

28.12.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просить відмовити Акціонерному товариству "Укртрансгаз" у задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року у справі №911/1057/20 у повному обсязі.

Крім того, представник відповідача у відзиві на на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Укртрансгаз" взагалі не розписує процедуру алокації, по якій можна визначити обсяг небалансу, не надає документу - алокація, з якого вбачається підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між усіма замовниками послуги транспортування, та не надає жодних документів та належних доказів, які б свідчили про обсяг спожитого газу усіма замовниками послуг транспортування, зокрема відповідачем, в тому числі у розрізі їх контрагентів (споживачів) за спірні періоди.

При цьому, за твердженням відповідача наведення позивачем в апеляційній скарзі висновків Верховного Суду у справах 904/2732/18, №912/1558/18, №923/1064/18, №925/352/18, як підтвердження заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, зі змісту судових рішень у даних справах, вбачається, що Верховний Суд у вказаних справах залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій , якими було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів та штрафних санкцій за послуги балансування. Правова оцінка даним постановам дана Верховним Судом при розгляді справи №923/909/19 у постанові від 14.12.2021 року. Водночас, твердження позивача не спростовують факту не доведення ним належними та допустимими доказами обставин надання відповідачу послуг балансування, правильності визначення обсягу та розміру небалансів, обґрунтованості вартості заявлених до стягнення небалансів та реальності понесених витрат.

Також, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу наголосив, що в оскаржуваному рішенні суд обґрунтовано визнав неправомірним застосування позивачем при розрахунку вартості послуг балансування коефіцієнту 1,2, оскільки небаланси в жодному місяці спірного періоду не перевищували 5% від загального об`єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи (підтверджується правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №916/1807/16, у справі №914/1652/16, від 17.07.1019 року у справі №906/408/18 від 09.10.2019 року у справі №922/1382/18 та у справі №917/706/18 від 05.11.2019 року та ін.).

25.01.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи судової практики, зокрема, роздруківку постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.12.2021 року у справі №911/3035/19.

Крім того, представник відповідача у вищевказаному клопотанні зазначив, що з огляду на наявність висновків Верховного Суду, зокрема у постановах №911/3035/19 та №911/1159/18, щодо відсутності підстав для оплати вартості послуг балансування обсягів природного газу при недоведеності вчинення балансуючих дій, та обов`язковість документального оформлення факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, а також факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, відповідач вважає, що судом першої інстанції правомірно, з дотримання норм матеріального та процесуального права, відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому підстави доя скасування рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року по справі №911/1057/20 відсутні.

Згідно вимог ст.ст. 73-78 Господарського процесуального кодексу України за твердженням відповідача, оскільки скаржник жодними доказами не підтвердив: загрозу цілісності газотранспортної системи, дотримання порядку визначення небалансу, здійснення алокації, вчинення заходів з врегулювання небалансу, факту понесення реальних витрат на врегулювання місячних небалансів, що свідчить про необґрунтованість вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Треті особи 2, 3, 5, 6, 7 своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники скаржника та третьої особи 1 в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 25.01.2022 року підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області - скасувати.

25.01.2022 року представники відповідача та третьої особи 4 в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити - без змін.

Представники третіх осіб 2,3,5,6,7 у судове засідання 25.01.2022 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, зокрема ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 року.

Враховуючи, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб 2, 3, 5, 6, 7, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 17.12.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № транспортування природного газу (далі - договір), відповідно до умов якого позивач (оператор) надає відповідачу (замовнику) послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач сплачує позивачу встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п. 2.3 договору перелік послуг, які можуть бути надані відповідачу, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно п. 2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка № 1 (розподіл потужності) та/або додатка № 2 (транспортування) до цього договору.

Відповідно до п. 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності позивачу здійснюються відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс).

Відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Згідно п. 2.7 договору позивач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до п. 2.8 договору додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому, додаток № 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідач зобов`язаний, зокрема, своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; вчасно врегульовувати небаланси (п. 4.1 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Відповідно до п. 6.3 договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 7.1 договору вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до Кодексу.

Відповідно до п. 9.2 договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс відповідача за формулою:

В балансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 9.3 договору базова ціна газу визначається позивачем відповідно до Кодексу. Позивач визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, розміщує її на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. 9.4 договору позивач до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електрону адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Згідно п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 договору).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до п.п. 7, 9, 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; замовник - фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу; зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс ГТС), наведено визначення термінів, зокрема:

- замовник послуг транспортування - це юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування);

- небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

- алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;

- місячна номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

- підтверджена номінація - це підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

- несанкціонований відбір природного газу - це відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період, тощо.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до п.8 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Пунктами 1-3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, із системного аналізу вказаних вище положень Кодексу ГТС слідує, що послуги балансування надаються лише в рамках надання послуг транспортування природного газу замовнику послуг транспортування та відповідно небаланс (позитивний або негативний) може виникнути виключно щодо обсягу природного газу, щодо якого замовнику послуг транспортування надається послуга транспортування, а в межах цієї послуги - послуга балансування.

При цьому, з приписів вищезазначених норм Кодексу ГТС також слідує, що для встановлення факту наявності чи відсутності небалансу (позитивного чи негативного) необхідно встановити:

1) який обсяг природного газу, поданий замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та який обсяг природного газу відібраний замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу шляхом проведення порівняння алокацій;

2) чи наявна різниця між обсягом природного газу, поданим замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та обсягом природного газу, відібраним замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу шляхом проведення порівняння алокацій.

Водночас, для встановлення факту наявності чи відсутності негативного небалансу необхідно встановити чи наявний факт перевищення обсягів відібраного замовником послуг транспортування природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу цим замовником послуг транспортування.

Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій (пункт 2 розділу XIII Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць.

Пунктами 2-4 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

У разі позитивного значення місячного небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює продаж природного газу в розмірі небалансу іншим замовникам послуг транспортування; здійснює закачування газу в обсязі місячного небалансу природного газу або його залишків шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації за цей газовий місяць.

У разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць.

Згідно з п. 5 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС у разі підтвердження достатніх обсягів газу для покриття місячного небалансу у замовника послуг транспортування оператор газосховища до 12-го числа наступного місяця надає оператору газотранспортної системи інформацію про виконання балансуючої номінації з метою здійснення оператором газотранспортної системи балансуючої алокації.

Пунктом 6 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що замовники послуг транспортування після проведення заходів, передбачених пунктами 3 - 5 цієї глави, для врегулювання місячного небалансу оформлюють, підписують та скріплюють печатками додаткові акти приймання-передачі і коригуючі реєстри та надсилають оператору газотранспортної системи в строк до 12-го числа наступного місяця.

Відповідно до п. 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів:

1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання;

2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Згідно з п. 8 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС до усунення замовником послуг транспортування місячного небалансу відповідно до вимог пункту 7 цієї глави, а також оплати вартості послуг балансування оператор газотранспортної системи відмовляє у прийнятті від такого замовника послуг транспортування номінацій на поточний та наступні газові періоди та повідомляє операторів суміжних систем про неможливість прийняття номінацій від цього замовника на поточний та наступні газові періоди. Додатково оператор газотранспортної системи повідомляє про це постачальника "останньої надії" чи відповідного постачальника зі спеціальними обов`язками (за його наявності), а замовник послуг транспортування власного - споживача (споживачів) у порядку, визначеному Правилами постачання природного газу.

Умовами п. 2.2, п. 2.3 договору передбачено, послуги балансування та порядок розрахунків визначено Розділом IX договору та нормами Кодексу ГТС.

Відповідно до п.п. 9.1 та 9.2 договору у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс відповідача.

Позивач до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електрону адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (п. 9.4 договору).

Згідно п. 1 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу.

Відповідно до п. 3 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу.

Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі своєчасно (ч. 3 ст. 35 Закону України "Про ринок природного газу").

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем в порушення умов договору та Кодексу ГТС не дотримано відповідний порядок визначення небалансу (п.п. 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу) та не надано змоги відповідачу самостійно врегулювати небаланс у визначені строки (п.п. 3-6 глави 3 розділу XIV Кодексу).

При цьому, звіти про надані послуги балансування за спірний період не містять деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу, тобто складені з порушеннями вищезазначених вимог Кодексу ГТС. З інформації, що надана позивачем неможливо з`ясувати складові (деталізацію по споживачах замовника послуг з транспортування) обсягів небалансу та суми нарахувань по споживачах замовника послуг транспортування.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), що є Регулятором на ринку природного газу, у відповідь на звернення операторів газорозподільних систем (в тому числі і AT "Київоблгаз") щодо необхідності надання оператором газотранспортної системи (AT "Укртрансгаз") інформації стосовно складових обсягів небалансу операторів ГРМ (деталізацію по споживачах замовника послуг з транспортування), своїм листом № 1282/16.3.2/7-18 від 09.02.2018 року, зокрема, роз`яснила, що згідно з положеннями глави 4 розділу XIV Кодексу ГРС розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним.

Згідно з п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу).

Разом з тим, відповідно до абзацу першого п. 4 глави 6 розділу III Кодексу ГРМ об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжній ГРМ протягом зазначеного періоду.

При цьому, згідно з положеннями п. 3 глави 1 розділу XII Кодексу ГРМ, комерційним балансуванням ГРМ є встановлення на підставі документально оформлених даних відповідності між фактичним об`ємом (обсягом) надходження природного газу в ГРМ за відповідний період та фактичним об`ємом (обсягом) розподіленого і переданого за цей період природного газу з ГРМ з урахуванням об`єму (обсягу) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, понесених оператором ГРМ протягом цього періоду, зокрема для забезпечення фізичного балансування.

Так, за наявною в НКРЕКП інформацією, у звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем), наданих ПАТ "Укртрансгаз" операторам ГРМ, відсутня інформація щодо складових обсягів небалансу (деталізація по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу).

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, у випадку віднесення оператором ГТС до небалансу оператора ГРМ обсягів несанкціонованого відбору природного газу споживачів, об`єкти яких підключені до газорозподільної системи відповідного оператора ГРМ, ПАТ "Укртрансгаз" у звітах по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування має зазначити інформацію про споживача та його обсяги несанкціонованого відбору природного газу, які мають бути компенсовані оператору ГРМ відповідно до вимого Кодексу ГРМ.

Таким чином, ПАТ "Укртрансгаз" має дотримуватись вимог чинного законодавства, зокрема положень Кодексу ГТС, у частині надання операторам ГРМ інформації стосовно складових обсягів їх небалансів (деталізації по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу).

Проте, зі звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за період січень - червень 2018 року вбачається, що розрахунок послуг з балансування проводився позивачем по точкам входу/виходу відповідача, лише з урахуванням обсягу природного газу відібраного замовником (опертором ГРМ) з газотранспортної системи та без урахування обсягу газу відібраного кінцевими споживачами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, до обсягів небалансу відповідача позивачем включено обсяги природного газу, які позивач вважає несанкціоновано відібраними з газотранспортної системи відповідача споживачами (підприємствами - виробниками теплової енергії), у яких у спірні періоди не було постачальника природного газу, а саме: КП Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання", КП "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради, КП "Тетіївтепломережа" Тетіївської міської ради, КП "Управління житлово-комунального господарства", ТОВ "Теплоненерго" та ТОВ "Укропт "Мастер-Енерго".

Відповідно до п. 5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року - постачальник із спеціальними обов`язками - це суб`єкти господарювання, на якого відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу.

Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим постновою Кабінету Міністірв України № 187 від 22.03.2017 року, на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у спірному періоді покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 720-р від 04.10.2017 року "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року" на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" покладено обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних мереж забезпечити протягом опалювального сезону 2017/18 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Водночас, Кабінет Міністрів України зобов`язав Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, і це є обов`язком Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а не правом останнього.

Тобто, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальник, повинно було подати номінації на відповідні розрахункові місяці про підтвердження обсягів постачання природного газу виробникам теплової енергії, при цьому, ненадання таких номінацій на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє його від обов`язків постачати природний газ споживачам - виробникам теплової енергії.

Крім того, за твердженням Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" видача нею таких номінацій не здійснювалась у зв`язку з існуванням у третіх осіб (КП Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання", КП "Києво-Святошинська тепломережа" Київської обласної ради, КП "Тетіївтепломережа" Тетіївської міської ради, КП "Управління житлово-комунального господарства", ТОВ "Теплоненерго" та ТОВ "Укропт "Мастер-Енерго") боргу за спожитий природний газ. На підтвердження існування відносин з такими третіми особами щодо поставки газу учасниками справи надані відповідні документи (наявні в матеріалах справи).

Кодекс газотранспортної системи визначає обов`язок постачальника природного газу за підсумками місяця врегулювати об`єми небалансу (дефіцит) природного газу споживача шляхом запровадження заходів, передбачених Кодексом, і лише у разі якщо після запроваджених заходів залишиться неврегульований небаланс споживача, оператор ГТС вправі віднести цей небаланс на оператора ГРМ. Оператор ГТС не вправі відносити на небаланс оператора ГРМ неврегульовані небаланси споживача без вжиття його постачальником заходів, передбачених Кодексом ГТС, для врегулювання небалансів .

Та обставина, що у спірному періоді Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (або будь-який інший ліцензований постачальник) не визнає себе постачальником природного газу для виробників теплової енергії, не є достатньою підставою для віднесення спірних негативних місячних небалансів на оператора ГРМ, оскільки Кодекс ГТС вимагає насамперед здійснити їх врегулювання між такими суб`єктами ринку природного газу як постачальник природного газу та споживач природного газу в порядку, передбаченому саме Кодексом ГТС.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає твердження скаржника, що суд першої інстанції помилково приймає обсяги природного газу, що були фізично прийняті до газорозподільної системи відповідача, як обсяги природного газу прийняті для власного споживання відповідача по договору, а не обсяги природного газу, що належать іншим замовникам послуг транспортування, які отримували такий природний газ з газорозподільної системи відповідача.

Крім того, колегія суддів відзначає, що матеріали справи не містять, належних та допустимих доказів, що позивач надсилав відповідачу повідомлення про припинення розподілу (постачання) природного газу у спірному періоді для виробників теплової енергії, а відповідач, всупереч цьому, здійснював фактичний розподіл природного газу таким споживачам.

Вищевикладене, спростовує твердження скаржника, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо порушення позивачем порядку визначення небалансу за спірні періоди та нібито не надання змоги відповідачу самостійно врегулювати небаланси.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням недотримання порядку врегулювання негативного місячного небалансу за спірний період вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на балансування у розмірах, заявлених позивачем, є необґрунтованими.

Водночас, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що судом першої інстанції норми матеріального права, а саме: п. 12 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у період функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ №187 від 22.03.2017 року та п1 ст. 334 Цивільного кодексу України, а також порушення норм процесуального права, зокрема 76-79 Господарського процесуального кодексу України, оскільки останнє спростовується висновками суду.

Щодо твердження скаржника, що останній вірно встановив, що розмір небалансу відповідача у спірних правовідносинах складає більше 5% від обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до п. 9.2 договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс відповідача за формулою: В балансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Аналіз положень законодавства у сфері газопостачання дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації за визначеною в п. 9.2 договору формулою, яка підлягає застосуванню при визначенні вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Тобто, коефіцієнт компенсації необхідно розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.06.2021 року у справі № 911/1159/18, від 04.09.2018 року у справі № 916/1807/16, від 04.12.2018 року у справі № 927/276/18, від 05.03.2019 року у справі № 923/351/18, від 27.03.2019 року у справі № 906/110/18 та від 09.04.2019 року у справі № 903/394/18).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно з актами надання послуг балансування газу природного газу та методики розрахунку (наявні в матеріалах справи), розмір небалансу відповідача, з урахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, становить менше 5 % від обсягу природного газу за спірні місяці (крім січня 2018 року та березня 2018 року, де такий обсяг був більше 5 %), який було відібрано з газотранспортної системи, у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.2 договору застосуванню підлягає коефіцієнт компенсації 1.

Отже, при розрахунку вартості послуг балансування за всі місяці, вказані в позовній заяві, необхідно застосовувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2.

При цьому, колегія приймає до уваги, що згідно з ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2497 від 30.09.2015 року затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до НКРЕКП від 30.09.2015 року №2497 є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання - передачі газу.

Як встановлено вище, між сторонами виникли правовідносини з транспортування природного газу на підставі договору, відповідно до пунктів 2.1, 2.4, 2.8 якого, обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається відповідно до додатка 1 (розподіл потужності) та додатка 2 (транспортування). Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Проте, доказів укладення додатків 1, 2 сторонами до матеріалів справи не надано.

Щодо додатку № 3 до договору № транспортування природного газу від 17.12.2015 року, копія якого додана позивачем до матеріалів справи, колегія суддів відзначає, що з боку замовника він підписаний невідомою особою (без зазначення прізвища, ім`я та посади особи, яка є підписантом) та правова оцінка йому надавалася у постанові Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 року у справі № 911/3035/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, неузгоджені й умови щодо обсягів та порядку надання послуг балансування та визначення вартості цих послуг.

Водночас, колегія суддів відзначає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № транспортування природного газу від 17.12.2015 року, а саме заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, вже неодноразово розглядалися в судовому порядку.

Так, рішенням Господарського суду Київської області від 22.01.2020 року у справі № 911/1159/18, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 та постановою Верховного Суду від 08.06.2021 року, відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за період січень, лютий, травень-грудень 2016 року та січень-грудень 2017 року за договором № транспортування природного газу від 17.12.2015 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2020 року у справі № 911/3035/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 року, відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за період з липня 2018 року по лютий 2019 року за договором № транспортування природного газу від 17.12.2015 року.

Водночас, відповідно до матеріалів даної справи відповідачем за період з січня 2018 року по листопад 2019 року перераховано на рахунок позивача 447 665 337, 71 грн з призначенням платежу "Постанова КМУ № 256 від 04.03.2002 року за надані послуги балансування природного газу за договором № від 17.12.2015 року".

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів доказами, поданими позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів щодо отримання плати за послуги балансування обсягів природного газу в заявленому розмірі у спірний період.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом ч.1ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, оскільки судом відмовлено у задоволенні даного позову з підстав його необґрунтованості, то заява про застосування строків позовної давності судом першої інстанції не розглядалася.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення щодо незастосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду викладені у постановах від 14.11.2019 року №904/2732/18, від 14.07.2020 року №923/1064/18, від 13.08.2019 року №925/352/18, оскільки, зі змісту судових рішень у даних справах, вбачається, що Верховний Суд у вказаних справах залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій , якими було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів та штрафних санкцій за послуги балансування.

Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 18.06.2019 року №912/1558/18 є неприйнятними з огляду на те, що у вказаній справі Верховний Суд скасував рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та в скасованій частині направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції, що, у свою чергу, не свідчить про наявність протилежного висновку щодо застосування норм права, який, на думку скаржника, повинен був бути застосований судом апеляційної при розгляді даної справи. Крім того, направлення справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у такій справі, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у ній.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 21.12.2021 року №911/3035/19.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженнями позивача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року у справі №911/1057/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2021 року у справі №911/1057/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/1057/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 11.04.2022 року.