ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 р. Справа № 917/1215/21

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М. при секретарі судового засідання Мацко О.В., розглянувши матеріали

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", вул. Свіштовського, буд. 2, м. Кременчук, 39600,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

29.07.2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою № 39/5-4962-21 від 15.07.2021 року (вх. № 1341/21) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" про стягнення боргу в розмірі 5 909 855,88 грн. з яких: 1 601 513,33 грн. - пеня, 2 058 041,90 грн. - 3% річних, 2 250 300,65 грн. - інфляційні втрати.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Позовну заяву обґрунтовано тим, сторони перебували у договірних відносинах, проте, відповідач оплату за поставлений природний газ здійснив несвоєчасно, чим порушив умови договору № 6034/1920-ЕЕ-24 від 24.09.2019 року про постачання природного газу.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1215/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.08.2021 року на 11:15.

26.08.2021 року за вх. № 9389 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Кім того, 26.08.2021 року відповідач надав суду клопотання по зменшення розміру штрафних санкцій (вх. № 9388), у якому при прийнятті рішення про стягнення штрафних санкцій просить зменшити розмір пені та штрафних санкцій у випадку повного або часткового задоволення позову по справі № 917/1215/21 до 1 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 31.08.2021 року відкладено підготовче засідання у даній справі на 05.10.2021 року на 10:00. Пунктом 3 вказаної ухвали запропоновано позивачу надати відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 166 Господарського процесуального кодексу України.

06.09.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 9922), у якій він заперечує проти доводів викладених у відзиві та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Від відповідача 07.09.2021 року надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 10005), у яких він просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.10.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у даній справі на 02.11.2021 р. на 10:45.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 917/1215/21 та призначено її до судового розгляду по суті на 02.12.2021 р. на 10:00.

Від представника відповідача адвоката Червоної О.В. 02.12.2021 року надійшло клопотання від 01.12.2021 року (вх. № 13410), у якому вона просить суд відкласти розгляд справи по суті для надання можливості подати пояснення, документи та з`ясувати інші обставини, важливі для вирішення даної справи.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року відкладено розгляд справи по суті на 28.12.2021 р. на 10:45.

У зв`язку з перебуванням судді Білоусова С.М. у відпустці засідання суду в цей день не відбулося.

Після виходу з відпустки судді Білоусова С.М. ухвалою суду від 11.01.2022 року призначено розгляд справи по суті на 15.02.2022 р. на 10:30.

14.02.2022 року за вх. № 1638 від представника відповідача адвоката Червоної О.В. електронною поштою (ЕЦП в наявності) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 917/1215/21 на іншу дату та час у зв`язку з її тимчасовою непрацездатністю.

Дослідивши матеріали справи та повторно подане представником відповідача клопотання, суд прийшов до висновку про те, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до п. 2 частини 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Крім того, ухвалою суду від 11.01.2022 року явку представників сторін визнано не обов`язковою.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Рішення приймається з врахуванням вимог ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

24.09.2019 року між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (споживач) було укладено договір № 6034/1920-ЕЕ-24 постачання природного газу за яким постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії.

Пунктом 11.1 договору сторони погодили, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 15 до договору постачання природного газу від 30.04.2020 року сторони виклали пункт 11.1. розділу 11 «Строк дії Договору» цього договору у наступній редакції:

« 11.1 Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 вересня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.»

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 553 449 884,65 грн., проте, останній за поставлений природний газ вчасно не розрахувався, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Наведена обставина стала причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" боргу в розмірі 5 909 855,88 грн. з яких: 1 601 513,33 грн. - пеня, 2 058 041,90 грн. - 3% річних, 2 250 300,65 грн. - інфляційні втрати.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з залучених до матеріалів справи актів приймання-передачі природного газу, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором № 6034/1920-ЕЕ-24 постачання природного газу від 24.09.2019 року та передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 553 449 884,65 грн.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 5.1 вищевказаного договору сторони погодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 5.6 компенсація постачальнику вартості послуг з припинення (обмеження) газопостачання здійснюється споживачем у такому порядку:

- споживач компенсовує постачальнику вартість наданих оператором ГРМ/ГТС послуг з припинення (обмеження) газопостачання на об`єкти споживача на підставі отриманого від постачальника рахунка-фактури;

- компенсація вартості послуг з припинення (обмеження) газопостачання здійснюється споживачем до 25-го числа місяця, наступного за місцем, в якому постачальником було надано доручення на припинення (обмеження) газопостачання, на розрахунковий рахунок постачальника, який зазначається в надісланому споживачеві рахунку-фактурі із призначенням платежу;

- у разі якщо протягом зазначеного періоду споживач не компенсував (не повністю компенсував) постачальнику вартість послуг з припинення (обмеження) газопостачання, споживач несе відповідальність на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України поставлений позивачем природний газ своєчасно не оплатив.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У відповідності до п. 7.2 договору № 6034/1920-ЕЕ-24 від 24.09.2019 року у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою № 9 від 28.01.2020 року вказаний пункт договору з 01 січня 2020 року викладено у наступній редакції:

« 7.2 у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.»

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 1 601 513,33 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення оплати за поставлений природний газ.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд встановив, що розмір та період її нарахування відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", умовам договору в межах подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, тому вимоги в цій частині є обґрунтованими і правомірними.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач посилаючись на норми чинного законодавства заявив до стягнення з відповідача 2 058 041,90 грн. 3% річних.

Здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт" перерахунок 3 % річних суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 2 250 300,65 грн. інфляційних втрат.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця , наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Враховуючи викладене та здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт" перерахунок втрат від інфляції суд встановив, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенні в розмірі 1 275 984,99 грн.

Відповідач надав суду клопотання у якому просить зменшити розмір пені та штрафних санкцій до 1 000,00 грн.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання відповідач посилався на те, що останній знаходиться у скрутному фінансовому становищі, яке виникло з ряду причин і на даний час не володіє джерелами оплати заборгованості. Відповідач являється соціально необхідним теплопостачальним підприємством, оскільки надає послуги теплопостачання та гарячого водопостачання мешканцям міста Кременчука, різних категорій, а саме: населенню, підприємствам житлово-комунальної сфери, бюджетним установам, які в свою чергу постійно мають значну заборгованість за спожиту теплову енергії та гарячу воду. Розмір заборгованості обчислюється сотнями мільйонів гривень. Як доказ викладеної обставини, заявник до клопотання долучає баланс (звіт про фінансовий стан) за 2020 рік.

Підприємство відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, має стратегічне значення і залишається практично єдиним постачальником теплової енергії (монополістом) для мешканців, підприємств, установ, організацій і для усіх об`єктів соціальної інфраструктури (лікувальних закладів, закладів освіти та культури, тощо) Автозаводського району міста Кременчука, проте, відсутність належних розрахунків споживачів перешкоджає ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" своєчасно розраховуватись зі своїми постачальниками та здійснювати заходи щодо модернізації обладнання в повному обсязі.

Викладені вище обставини свідчать про незадовільний майновий стан ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ", який викликаний несвоєчасними розрахунками за енергоносії, а тому є підставою для зменшення штрафної санкції.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Аналіз приписів ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України дає підстави для висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013.

З викладеного вбачається, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

До того ж, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 року у справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 року у справі № 916/553/19, від 22.11.2019 року у справі № 922/937/19, від 13.01.2020 року у справі № 902/855/18).

Крім того, чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, судом встановлено, що позивач під час вирішення спору у цій справі не надав, та, відповідно, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення ним збитків або можливість їх понесення у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором № 6034/1920-ЕЕ-24 постачання природного газу від 24.09.2019 року.

Таким чином, враховуючи статус відповідача, соціальну спрямованість його діяльності, взявши до уваги майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, суд визнав зазначені обставини винятковими та дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 90% та стягнення 160 151,33 грн. пені. Зазначена сума, на думку господарського суду, є достатньою мірою відповідальності для відповідача за порушення умов договору та несвоєчасну оплату за поставлений природний газ.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.05.2018 року в справі № 917/1068/17.

Враховуючи наведене, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору в сумі 74 033,10 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" ( вул. Свіштовського, буд. 2, м. Кременчук, 39600, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) заборгованість в розмірі 3 494 178,22 грн. з яких: 160 151,33 грн. - пеня, 2 058 041,90 грн. - 3% річних, 1 275 984,99 грн. - інфляційні втрати та 74 033,10 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції ( ст. 257 Господарського процесуального кодексу України ).

Повне рішення складено 24.02.2022 року.

Суддя Білоусов С. М.