ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Дніпро Справа № 904/4790/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 (суддя Первушин Ю.Ю.; повний текст ухвали складено 04.08.2021) у справі № 904/4790/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт», м. Дніпро

про визнання грошових вимог в розмірі 453283088,40 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання грошових вимог у сумі 453283088,40 грн у справі № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт».

Заява мотивована невиконанням боржником умов договору від 27.11.2019 купівлі-продажу нерухомого майна, в частині повної і своєчасної плати вартості отриманого Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт») у власність нерухомого майна за цим договором.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі № 904/4790/21 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» у розмірі 453283088,40 грн.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована обґрунтованістю заявлених грошових вимог, які підтверджені первинними документами

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі № 904/4790/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про визнання грошових вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована наявністю ознак фраудаторності правочину, оскільки розмір компенсаційних нарахувань за невиконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2019 перевищує розмір основного зобов`язання майже у тричі.

Скаржник зазначає, що ціна договору від 27.11.2019 купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 258000000,00 грн визначена сторонами за погодженням, в той час як вартість майна мала бути визначена довідкою про балансову вартість або експертною оцінкою ринкової вартості предмета продажу.

Також відсутня згода загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофіс» на укладення зазначеного правочину, у зв`язку з чим скаржник вважає договір від 27.11.2019 недійсним.

Скаржник зазначає, що боржник взяв на себе зобов`язання без видимої господарської мети за наявності непогашеної заборгованості перед скаржником, тобто вчинив дії на відчуження належного йому майна, спрямованих на шкоду кредиторам.

На думку скаржника, договір від 23.12.2019 щодо визнання Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2019 у сумі 258000000,00 грн та збільшення строку позовної давності і процентів річних, укладено сторонами для штучного збільшення заборгованості боржника.

Скаржник вважає, що оскільки договір від 23.12.2019 нотаріально не посвідчено, зазначений правочин є нікчемним в силу закону.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт» у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти її доводів, просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт» вважає, що Акціонерне товариство не має права оскарження ухвали місцевого господарського суду від 04.08.2021 у справі № 904/4790/21, оскільки на момент пред`явлення апеляційної скарги не набув статусу учасника у справі про банкрутство, тому що його грошові вимоги на цей час не визнані судом.

Боржник зазначає, що господарський суд розглядає грошові вимоги кредитора у справі про банкрутство керуючись принципом презумпції правомірності правочину і не розглядає по суті спори щодо правочинів, невиконання яких стало підставою звернення з грошовими вимогами у справі про банкрутство, в той час як підставою для відхилення ґрошових вимогу у даній справі скаржник визначає фраудаторний характер цих правочинів, що в свою чергу є підставою для визнання таких правочинів недійсними в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а не заяви про визнання грошових вимог.

З аналогічних підстав апеляційну скаргу у даній справі просять залишити без задоволення, а судове рішення без змін Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» і арбітражний керуючий Чичва Олег Сергійович.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі № 904/4790/21

У судовому засіданні 21.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» (продавець) 27.11.2019 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (покупець) договір купівлі-продажу (а.с. 9-12).

Згідно з пунктом 1.1 договору продавець передає належне йому на праві приватної власності, а покупець приймає нерухоме майно комплекс, який розташований у с. Бужанка, «заводський» мікрорайон, буд. 1-А, Лисянського району, Черкаської області, загальною площею 29712,3 м2.

Предмет договору розташований:

на земельній ділянці загальною площею 30,3378 га з кадастровим номером :02:002:0136;

на земельній ділянці загальною площею 0,5567 га, кадастровий номер :02:002:0143;

на земельній ділянці загальною площею 0,0400 га, кадастровий номер :02:002:0141;

на земельній ділянці загальною площею 0,0565 га, кадастровий номер :02:002:0135;

на земельній ділянці площею 0,0994 га, кадастровий номер :02:002:0140;

на земельній ділянці загальною площею 12,7913 га, кадастровий номер :02:002:0137;

на земельній ділянці загальною площею 2,7705 га, кадастровий номер :02:002:0138;

на земельній ділянці загальною площею 15,4057 га, кадастровий номер :02:002:0142;

на земельній ділянці загальною площею 0,7291 га, кадастровий номер :02:002:0139;

на земельній ділянці загальною площею 17,6612 га, кадастровий номер :02:002:0120.

Земельні ділянки знаходяться у користуванні на підставі договору оренди землі від 17.07.2006, укладеного з Лиснянською районною державною адміністрацією.

Відповідно до пункту 2.1 договору за погодженням сторін продаж комплексу вчинено за 258000000,00 грн з ПДВ. Сторони домовилися, що моментом повного розрахунку на нерухоме майно є момент нарахування всієї суми належної з покупця по цьому договору на рахунок продавця в строк до 20.12.2019.

Вартість комплексу станом на 27.11.219 становить 258000000,00 грн, в тому числі ПДВ 43000000,00 грн, вартість визначена протоколом № 27/11/2019 засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» від 27.11.2019.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що право власності у покупця на придбане нерухоме майно виникає з моменту підписання цього договору та державної реєстрації цього права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Право власності боржника на майно, що виступило предметом вищевказаного договору купівлі-продажу від 27.11.2019 підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 190526090 від 27.11.2019 (а.с. 13-14).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» (кредитор) 23.12.2019 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (боржник) договір про зміну тривалості позовної давності, згідно пункту 1 якого боржник визнає, що його заборгованість перед кредитором на момент укладення даного договору становить 258000000,00 грн, що складається із заборгованості боржника перед кредитором, яка виникла у зв`язку із укладенням між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2019.

Сторони домовились, що з моменту укладення цього договору та до 23.01.2020 заборгованість перед кредитором, вказана в пункті першому цього договору буде погашена шляхом перерахування коштів на поточний рахунок кредитора. Сторони домовились про збільшення строку позовної давності за цим договором, в тому числі по стягненню неустойки, і встановили її тривалістю у 15 років. Неустойка нараховується протягом всього строку прострочення виконання зобов`язань (пункт 2 договору).

Відповідно до пункту 3 договору передбачено, що у випадку невиконання грошового зобов`язання у строк передбачений пунктом 2 договору, боржник зобов`язаний сплатити на користь кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також розмір процентів у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, за період з дати підписання договорів, та до виконання такого грошового зобов`язання в повному обсязі. Узгоджений розмір процентів у порядку частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України становить 50 (п`ятдесят) процентів річних. Такий розмір процентів встановлюється за взаємною згодою сторін, які прийшли до висновків про їх розумність та справедливість у випадку невиконання грошового зобов`язання боржником у строки, визначені даним договором (а.с. 15).

Матеріали справи не містять доказів оплати вартості отриманого у власність на підставі договору від 27.11.2019 нерухомого майна.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імме» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імме» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» прийнято до розгляду.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», оформленого протоколом № 17052021 від 17.05.2021, вирішено змінити найменування товариства без зміни його організаційно-правової форми з «Приватофис» на «Монтана-Ейстейт» та внести зміни до статуту.

Пунктом 1.2 статуту передбачено, що повне найменування товариства українською мовою Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-Ейстейт».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт».

На офіційному веб-порталі судової влади України 20.05.2021 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт» за номером 66457.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» 17.06.2021 звернулося до місцевого господарського суду з грошовими вимогами до боржника в розмірі 453283088,40 грн основного боргу та 4540,00 грн судового збору.

Від розпорядника майна арбітражного керуючого Чичви О.С. до місцевого господарського суду 23.06.2021 надійшло повідомлення № 02-/018 від 14.06.2021 про результати розгляду кредиторських вимог, відповідно до якого заявлені кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» визнано в повному обсязі та включено до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 4540,00 грн (1 черга), та 453283088,40 грн (4 черга).

Від боржника 30.06.2021 до місцевого господарського суду надійшло повідомлення від 25.06.2021 (вх.№ 32309/21) про результати розгляду кредиторських вимог, відповідно до якого грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» визнано в повному обсязі (а.с. 30).

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є дослідження обґрунтованості заяви про визнання грошових вимог у справі про банкрутство.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір, на підставі якого заявлено грошові вимоги до боржника, має ознаки фраудаторності, оскільки його укладено на шкоду інтересам кредиторів у справі про банкрутство, тому місцевий господарський суд повинен був відмовити у задоволенні заяви про визнання грошових вимог, яка ґрунтується на недійсних правочинах.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників провадження у справі, здійснивши перевірку правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановленими господарським судом обставинами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт», уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» договір купівлі-продажу нерухомого майна вартістю 258000000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» не виконало перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» обов`язку з повернення оплати вартості отриманого у власність на підставі вищенаведеного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Вищезазначене стало підставою звернення з грошовими вимогами у даній справі.

Згідно зі статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Кредитор юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

При вирішенні питання обґрунтованості заявлених кредитором вимог у справі про банкрутство слід мати на увазі, що згідно зі статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, серед іншого, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника, незалежно від факту їх визначення чи відхилення боржником.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом.

Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янський елеватор» звернулося до місцевого господарського суду з заявою про визнання його кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт» на суму 453283088,40 грн.

Заява обґрунтована невиконанням боржником укладеного з заявником договору купівлі-продажу нерухомого майна в частині оплати вартості отриманого у власність майна.

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу нерухомого майна, який підтверджує проведення господарської операції і виписка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка підтверджує набуття боржником у власність нерухомого майна, що є предметом вищевказаної угоди.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника на наявність ознак фраудаторності правочину, як на підставу для відмови у задоволення заяви про визнання грошових вимог у справі про банкрутство, оскільки матеріали справи не містять доказів визнання цього правочину недійсним.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що у разі, якщо скаржник вважає, що його права і законні інтереси порушені внаслідок укладення договорів, заборгованість за якими включена до складу кредиторських вимог, він має право звернутися до суду із позовом про визнання недійсним цих правочинів з метою відновлення своїх прав та інтересів.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України, статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину.

Наведене означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

При цьому колегія суддів зазначає, що навіть за наявності ознак фраудаторності, правочин не є нікчемним, тобто підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Оскільки на момент розгляду заяви конкурсного кредитора місцевим господарським судом не встановлено, а в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними вищевказаних правочинів, утому числі, в частині передбачених договором процентів за неналежне виконання грошового зобов`язання, на підставі яких виникли грошові вимоги заявника у даній справі, діє встановлена у статті 204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину.

Також апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника на нікчемність договору від 23.12.2019, який укладено без нотаріального посвідчення, оскільки вказаний договір є правочином про збільшення позовної давності, для якого не передбачено обов`язкового нотаріального посвідчення.

Таким чином, оскільки первинними документами підтверджується наявність у боржника грошового зобов`язання перед заявником, правочин, на підставі якого виникли грошові зобов`язання боржника, на момент розгляду заяви про визнання грошових вимог не визнано недійсними, місцевий господарський суд правомірно задовольнив заяву про визнання грошових вимог у даній справі.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі 904/4790/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі № 904/4790/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.04.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.М. Кощеєв