ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/12/22

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Сенькіної Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув,

взяв участь: прокурор Слівінський О. О., служб. посв. №058857 від 21.12.20р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (м.Київ)

до Фізичної особи-підприємця Шадура Олександра Степановича (смт. Лугини)

про стягнення 8 417, 25 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарським судом Житомирської області за правилами загального позовного провадження ухвалою суду від 05.01.2022 відкрито провадження за позовом Керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ) до відповідача Фізичної особи-підприємця Шадури Олександра Степановича (смт. Лугини, Житомирської області) про стягнення 8417,25грн, перше підготовче засідання призначено на 07.02.22р. о 12:00год.

Ухвалою суду від 07.02.22р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті на 11:00 год. 28.02.2022.

Ухвалою суду від 28.02.22р. судове засідання відкладено на 14:30год. 28.03.2022 у зв`язку із введенням Указом Президента України №64/2022 від 24.02. 2022, затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Про дату, час та місце розгляду справи учасників справи повідомлено шляхом надіслання копії судового рішення на електронну пошту юридичних осіб та їх представників. Відповідачу копію судового рішення надіслано на адресу місця реєстрації.

Окрім того, про розгляд справи по суті 28.03.2022року судом розміщено повідомлення на офіційному сайті Господарського суду Житомирської області за посиланням в мережі Інтернет: https://zt.arbitr.gov.ua/sud5007/pres-centr/news/1264522/.

Представники сторін в судове засідання не прибули.

Оскільки відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження від 05.01.22р. та копію ухвали про відкладення від 07.02.22р., а також з наявною інформацією про судове засідання на офіційному сайті державної установи, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони спору зобов`язані в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( ч. 4 ст. 11 Кодексу).

Як нагадує Суд у справі «Осіпов проти України», стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

З врахуванням викладеного та оскільки кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 13 Кодексу), судом розглянуто справу по суті за наявними у справі доказами.

В засіданні з розгляду справи по суті 28.03.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Керівник Коростенської окружної прокуратури (надалі за текстом - Прокурор) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ) звернувся з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Шадури Олександра Степановича (смт. Лугини, Житомирської області) про стягнення 8417,25грн плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великогабаритним транспортним засобом.

Фактичними підставами позову визначено акт №044981 від 08.04.2021 та довідку №027866, складені посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами заходів з габаритно-вагового контролю транспортного засобу "DAF", моделі "XF 95.480", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MONTRACON, моделі SMR 3A, номерний знак НОМЕР_2 , власник фізична особа-підприємець Шадура О.С., на предмет дотримання нормативно-вагових параметрів перевезення вантажів. У зв`язку з встановленням факту їх перевищення, що зафіксований у наведених документах, посадовими особами Управління з безпеки на транспорті здійснено розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами у розмірі 254 євро (8417,25грн за офіційним курсом валют, встановленим НБУ станом на 08.04.21р.), яка підлягає сплаті перевізником відповідно до вимог постанови КМУ № 879 від 27.06.2007. Оскільки вимогу Центрального міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.04.2021 за №27074/26.4/24-21 щодо сплати коштів в сумі 254 євро як плати за проїзд автомобільними дорогами на визначені банківські реквізити фізичною особою-підприємцем Шадурою О.С. не виконано, Прокурором ініційовано позов про стягнення зазначених коштів в судовому порядку.

Правовими підставами позову визначені ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" , ст.29 Закону України "Про автомобільний рух", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", п.п. 2- 5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ України №30 від 18.01.2001р., п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., п.311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ № 879 від 27.06.2007, п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006р. тощо.

Процесуальні підстави представництва інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті обґрунтовано тим, що відповідно до змісту ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п. п. 2, 15,27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ № 103 від 11.02.2015, в редакції, чинній станом на 08.04.21р., зазначений орган держави здійснював габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, нарахування та стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів , вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. Однак відповідно до змісту ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" ( зі змінами від 03.06.2021) та п.п. 2, 15,27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ № 103 від 11.02.2015 ( зі змінами від 29.09.2021), Укртранспезпека наділена повноваженнями стягувати, у тому числі в судовому порядку, плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, однак правом на звернення до суду уповноважений орган держави не скористався, проявивши протиправну бездіяльність у сфері захисту інтересів держави.

Державна служба України з безпеки на транспорті у своїй правовій позиції по суті спору від 27.01.2022 (вх. г/с №1987/22 від 27.01.22) позовні вимоги Прокурора підтримує в повному обсязі. Вказує, що Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки відповідачеві було направлено лист №27074/26.4/24-21 від 14.04.2021 з копіями відповідних документів про необхідність сплати грошових коштів в розмірі 254,00євро, що станом на 08.04.2021 еквівалентне 8417,25грн. Проте відповідач вказані кошти до державного бюджету добровільно не сплатив, тоді як останні є необхідними для фінансування ремонту автомобільних доріг загального користування.

Відповідач фізична особа-підприємець Шадура О.С., отримавши копію ухвали суду про відкриття провадження від 05.01.22р., копію ухвали про відкладення від 07.02.22р., а також за можливості ознайомитися з наявною інформацією про судове засідання на офіційному сайті державної установи, не скористався правом подати відзив на позовну заяву з доказами або інші заяви з процесуальних питань з викладеними запереченнями щодо вимог позову.

На підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

08.04.2021 о 00год. 55хв. Центральним міжрегіональним управлінням Укртранспезпеки на автодорозі Київ-Одеса 210км+450м в Уманському районі Черкаської області проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля "DAF", моделі "XF 95.480", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MONTRACON, моделі SMR 3A, номерний знак НОМЕР_2 , власник фізична особа-підприємець Шадура О.С., на предмет дотримання нормативно-вагових параметрів перевезення вантажів.

В автомобілі перевозився брухт чорних металів.

За результатами заходів з габаритно-вагового контролю транспортного засобу посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №044981 від 08.04.2021 та довідку №027866.

Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №044981 від 08.04.2021 зафіксовано, що нормативно допустима маса автомобіля "DAF" складає 40т, фактична - 38,87т, нормативно допустиме осьове навантаження 4т, фактичне-6,86т, допустиме 4т, фактичне - 8,51т, допустиме 22т, фактичне - 23,50т ( а.с. 30).

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №275545 від 08.04.2021р. зафіксовано перевезення автомобілем "DAF" під керуванням водія ОСОБА_1 , власником якого є Шадура О.С. , вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на строєну вісь 23,50т при допустимій 22т, чим порушено п. 22.5 Правил дорожнього руху, постанову КМУ №879 від 27.06.2007р. ( а.с. 31).

У довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №027866 від 08.04.2021 додатково зафіксовані результати вагового контролю навантаження на осі , тонн 1) 6,86;2)8,51;3)7,54;4)7,89;5)8,07 та визначено повну масу транспортного засобу - 38,87, тонн ( а с. 32).

У розрахунку №1796 від 08.04.21р. плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 08.04.2021р. №044981, оформленому на платника Шадуру О.С. , зафіксовано, що оскільки навантаження на строєну вісь складає 23,50 тонн, замість допустимого у 22 тонни, плата нараховується на 1,50 тонн за формулою, передбаченою у постанові КМУ №879 від 27.06.2007р. та складає 254,00євро або 8417,25грн за курсом іноземної валюти станом на 08.04.2021р., а також визначено банківські реквізити для оплати. Розрахунок №1796 від 08.04.21р. отримано водієм ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_3 ( а.с. 24,39).

Автомобілем "DAF", габаритно-ваговий контроль якого проведено 08.04.2021 , на підставі товарно-транспортної накладної № 17 від 07.04.2021року з смт. Лугини Житомирської області до міста Миколаєва перевозився брухт чорних металів масою брутто 39 900тонн ( а.с. 25).

Транспортні засоби, а саме автомобіль "DAF", моделі "XF 95.480", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MONTRACON, моделі SMR 3A, номерний знак НОМЕР_2 , належать фізичній особі-підприємцю Шадурі О.С., що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а. с. 39).

Дії Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпек щодо фіксування правопорушення та нарахування суми плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 254,00євро, нарахованої згідно з актом від 08.04.2020 № 044981 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідачем в адміністративному і судовому порядку не оскаржувались. Визначена сума в добровільному порядку не сплачена, в тому числі, після звернення прокурора з цим позовом до суду ( а.с. 45).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Прокурором подано позов в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Згідно із ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 53 ГПК України разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1-3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У п. 37 - 40, 43 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор.

Згідно з підп. 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, в редакції , чинній станом на 08.04.21р., Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю ( надалі - Положення № 103).

Отже, нормами чинного законодавства в редакції станом на 08.04.21р. визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Разом з тим, повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежувалися лише нарахуванням такої плати без права звернення з позовом до суду про її стягнення (постанови ВПВС від 06.06.18р. у справі № 820/1203/17 та від 12.02.20р. у справі № 917/210/19).

На запит Житомирської обласної прокуратури Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки листом № 49562/26/24-21 від 25.06.2021 повідомила, що у постанові Верховного суду від 29.01.2020 у справі № 814/1460/16 викладено правову позицію про те, що право Укртрансбезпеки на звернення до суду із позовами повинно бути передбачене саме законом, а не підзаконним актом, яким є постанова КМУ від 08.11.2006р. № 1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" , тому зазначений орган державної влади не має законодавчої можливості звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд. Одночасно заявлено про необхідність представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в судовому порядку стосовно питання стягнення нарахованих грошових коштів з фізичної особи-підприємця Шадури О.С.

Повідомлення в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" за № 52-87-3427вих-21 від 04.08.2021 надіслано Державній службі Україні з безпеки на транспорті з наведеним мотивуванням підстав для цього ( а.с. 47).

Водночас Законом України "Про автомобільний транспорт" в редакції Закону України № 1534-IX від 03.06.2021, чинний з 01.10.2021 та Положенням № 103, в редакції постанови КМУ від 29.09.21 р. № 1047, чинна з 12.10.2021, Укртрансбезпеку наділено повноваженнями здійснювати стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Позов подано до суду - 31.12.2021року.

Таким чином суд вважає, що прокурор дотримався порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки позивач вживав заходи щодо усунення виявлених порушень інтересів держави, однак, з позовом до суду , після набуття відповідних повноважень, не звернувся.

Відповідно до усталеної судової практики плата за проїзд великоваговим транспортним засобом за своєю правовою природою є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування (постанови ВПВС від 06.06.18р. у справі № 820/1203/17 та від 12.02.20р. у справі № 917/210/19).

Таким чином, зміст правових норм, що підлягають застосуванню та суб`єктний склад сторін, який відповідає ст. 4 ГПК України, свідчать про те, що спір за позовом прокурора в інтересах держави в особі Укртрансбезпеки до фізичної особи-підприємця Шадури О.С. про стягнення плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування у дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Щодо розгляду спору по суті.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону № 2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком № 879, пунктом 3 якого встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Пунктом 22.5 Правил № 1306 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Також пунктами 26, 27 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм -розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв -розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення, км. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Як встановлено судом автомобіль "DAF", моделі "XF 95.480", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MONTRACON, моделі SMR 3A, номерний знак НОМЕР_2 , належать фізичній особі-підприємцю Шадурі О.С., що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів САК795813 та НОМЕР_5 (а. с. 39).

Матеріали справи містять усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема довідку №027866, акт №044981 та розрахунок № 1796 плати за проїзд до цього акта, які були складені посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Судами встановлено, що розмір плати за проїзд визначено позивачем у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, однак цих коштів відповідач у встановлений строк не сплатив.

Згідно з частиною третьою статті 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства. Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (стаття 7 ГК України).

Учасники правовідносин у сфері господарювання несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частини перша та друга статті 216 ГК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За частиною першої статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частин другої та третьої статті 225 ГК України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим відповідачем не було надано доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

Зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складанні відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд посадові особи Укртрансбезпеки діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а також з дотриманням його вимог, у зв`язку з чим заявлені до відповідача позовні вимоги є обґрунтованими.

Правилом ч. 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Правило ч. 4 ст.13 цього Кодексу передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не скористався будь-яким процесуальним правом під час розгляду та вирішення цієї справи. Водночас законодавець передбачив чіткі процесуальні наслідки для відповідача у справі , який не користується наданими йому правами у змагальному процесі, у ст.ст. 165 та 178 Кодексу.

Щодо розподілу судового збору

При зверненні з цим позовом до суду Житомирською обласною прокуратурою сплачено 2270грн судового збору ( платіжне доручення №3075 від 29.12.21р.)

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України.

Так, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шадури Олександра Степановича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_6 ) на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги,14, ) - 8417,25грн (призначення платежу: 22160100 "Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні за реквізитами: розрахунковий рахунок UA0023759, одержувач платежу: УК у м. Черкасах/22160100, , банк: Казначейство України). Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шадури Олександра Степановича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_6 ) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002 Житомирська область, Житомир, вулиця Святослава Ріхтера, 11, , розрахунковий рахунок UA0011049 ДКСУ в м. Києві, МФО 820172) - 2270грн судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.04.22

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1- у справу , 2- Житом. прок. обл. на ел. пошту: , 3- Коростень. окружн. прок. на ел. пошту: , 4- позивачу Держ. службі Укр. з безпеки на транспорті на ел. пошту: , 5- відповідачу (рек. з повідомл)