ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/4/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт"

про стягнення збитків від інфляції та трьох процентів річних в сумі 34104 грн 33 коп.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" про стягнення збитків від інфляції та трьох процентів річних в сумі 34104 грн 33 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
05.01.2022 суд відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі від 05.01.2022 суд встановив відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та 5 днів з дня вручення цієї ухвали, для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позов та заяву із обґрунтуванням своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не подав.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав зобов"язання, щодо повернення суми попередньої оплати, внаслідок чого позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов"язання, нарахував відповідачу 25389 грн 60 коп. - інфляційних втрат та 8714 грн 73 коп. - 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 611, 625 ЦК України.

Позиція відповідача.
Відповідач у заяві вх.№3765/22 від 29.03.2022 просить суд відмовити у задоволенні позову. Вказав, що основний борг та додаткові нарахування підприємство сплатило в повному обсязі. А також зазначив, що основними видами діяльності товариства є проведення ремонту вантажної автомобільної техніки, в тому числі військової та поставка комплектуючих до неї; з початком війни в Україні та введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, підприємство повністю перейшло на виконання термінових замовлень Збройних сил України, переважно на безоплатній основі. В підтвердження чого подав лист №350/301/670ІПС від 11.03.2022 .

Обставини справи.
22.04.2021 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у справі №909/85/21, яке залишене без змін Західним апеляційним господарським судом (постанова від 13.09.2021), відповідно до якого позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" про стягнення заборгованості в сумі 445927,28 грн, з яких: 357600,00 грн. - основний борг, 31613,28 грн. - 3% річних, 56714,00 грн. - інфляційні втрати задоволив частково. Постановив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" - основний борг в сумі 357600 грн 00 коп., 3% річних в сумі 31496 грн 40 коп., інфляційні втрати в сумі 56714 грн 00 коп., судовий збір в сумі 6686 грн 90 коп. та 5223 грн 43 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову - відмовити.

При постановленні рішення у вказаній вище справі суд встановив наступне.

27.07.2018 позивач, згідно наданого відповідачем рахунку-фактури №01-0002184 від 13.07.2018, здійснив попередню оплату за поставку автомобіля МАЗ 5337 (паливозаправник) у сумі 474000 грн 00 коп. (50% вартості автомобіля), що підтверджується копією платіжного доручення №629 від 27 липня 2018 року; призначення платежу - передоплата за автомобіль МАЗ 5337 паливозаправник згідно рах. №01-0002184 від 13.07.2018.

06.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" (надалі - продавець, позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" (надалі - покупець, відповідач) оформили договір, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язаний передати у власність покупця автомобіль МАЗ 5337 (паливозаправник) у погоджений між сторонами термін на замовлення покупця. Термін поставки 30 робочих днів з моменту отримання передоплати.

Перелік товару та його ціна вказані у рахунках-фактурах та накладних, які являються невід`ємною частиною цього договору ( п. 1.3).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його остаточного виконання (п. 4.1 ).

Згідно з п.5.1. договору сторони несуть відповідальність за порушення умов даного договору згідно чинного законодавства України, за виключенням форс-мажорних обставин.

В порушення умов договору, відповідач прийняті на себе договірні зобов`язання щодо поставки товару не виконав; передоплату за автомобіль МАЗ 5337 паливозаправник в сумі 47400,00 грн. позивачу не повернув.

19.11.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією №1911/Ф про повернення попередньої оплати в сумі 474000 грн 00 коп. 18.01.2019 відповідач надав відповідь на претензію №07/01-2019, з якої вбачається повне визнання боргу ТОВ "Укрспецоборонконтракт" перед ТОВ "Фармгейт Україна" та гарантування повернення коштів в сумі 474000,00 грн. в термін не пізніше 20.02.2019.

Однак прийняті на себе договірні зобов`язання виконав частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 357600 грн 00 коп.

З огляду на прострочку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних за період з 08.09.2018 по 31.01.2021 в сумі 31613,28 грн. та 56714,00 грн. інфляційних втрат за період з 08.09.2018 по 31.01.2021 та звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом порушеного права.

Згідно приписів ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону, суд приймає рішення Господарського суду Івано-Франківської області 22.04.2021 у справі №909/85/21 як доказ, що саме внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" договірних зобов"язань виникла заборгованість.

26.11.2021 відповідач сплатив заборгованість та судові витрати покладені на нього відповідно до рішення від 22.04.2021 в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №5121 від 16 листопада 2021 року, №5240 від 22 листопада 2021 року, №5243 від 23 листопада 2021 року, №5264 від 26 листопада 2021 року, копії яких приєднані до матеріалів справи.

У зв`язку з тим, що відповідач заборгованість погасив лише 26.11.2021, позивач, керуючись ст.625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов"язання нарахував відповідачу 3% річних в сумі 8714 грн 73 коп. та інфляційні втрати в сумі 25389 грн 60 коп. та звернувся до суду за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення. Висновок суду.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Як встановлено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання, він повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала на те, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (ст. 612, 625 ЦК України).

При цьому, обсяг такої відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, одним з видів економічної діяльності товариства є виробництво військових транспортних засобів. Приєднаний лист командира військової частини свідчить, що ТОВ "Укрспецоборонконтракт" дійсно проводить поточний та середній ремонт автомобільної військової техніки та поставку комплектуючих в умовах воєнного стану введеного у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 р. згідно з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

В поданій заяві про відмову у позові вх.№3765/22 від 29.03.2022, товариство також зазначило, що основний борг та всі додаткові нарахування та судові витрати оплатило та з першого дня війни в переважній більшості на безоплатній основі виконує термінові замовлення Збройних Сил України.

Суд враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази, які приєднані до матеріалів справи за своїм внутрішнім переконанням, а також статус відповідача, як суб"єкта господарювання, який під час війни виконує вкрай важливу діяльність для підтримання в належному стані військової техніки, яку використовують Збройні сили України для оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, захисту цивільного населення від збройної агресії російських військ; повне погашення заборгованості, а також всіх додаткових нарахувань та судових витрат встановлених Господарським судом Івано-Франківської області у рішенні від 22.04.2021 у справі №909/85/21; принцип справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, положення статей 625 ЦК України, дійшов висновку про відмову в позові.

Судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1209 від 13 грудня 2021 року, а також подав заяву про компенсацію витрат на правову (правничу) допомогу вх.№1895/22 від 07.02.2022 в сумі 13280 грн 87 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.4 ст.129 ГПК України).

Враховуючи викладене, судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп. та 13280 грн 87 коп. витрат на правову (правничу) допомогу належить покласти на відповідача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" про стягнення збитків від інфляції та трьох процентів річних в сумі 34104 грн 33 коп. відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.04.2022

Суддя Т. В. Максимів