ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2022 року м.Дніпро Справа № 904/7868/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Кузнецова В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 (суддя Бєлік В.Г.)

у справі №904/7868/21

за позовом Приватного підприємства "РАДОС", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 152 644,80 грн. за Договором № 45/13/525В від 02.02.2021 року.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "РАДОС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" суми заборгованості у розмірі 152 644,80 грн. за Договором № 45/13/525В від 02.02.2021 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.20121 у справі №904/7868/21 позовні вимоги задоволено та стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "РАДОС" суму основного боргу у розмірі 152 644,80 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 289,67 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 у справі №904/7868/21 в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове, яким у задоволені вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. є необґрунтованою та непідтвердженою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем подано до суду лише позовну заяву, як заяву по суті спору, яка судячи по її змісту не вимагала значних витрат часу на її складення, клопотання про долучення до матеріалів справи документів та акту приймання-передачі послуг адвоката. Окрім того позивачем не надано детального опису виконаних робіт. Дослідивши подані позивачем матеріали та об`єктивно оцінивши час, необхідний для оцінки цих матеріалів, апелянт вважає, що заявлений у акті приймання-передачі послуг час, витрачений адвокатом та виконання зазначених у акті робіт є явно завищеним та не відповідає критерію розумності, враховуючи, що справа є нескладною.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 у справі №904/7868/21 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, матеріалами справи підтверджено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн., про що надано акт про надання правової допомоги, поданий разом з позовною заявою, а також Договором про надання правової допомоги, прайс-лист від 30.07.2021, затверджений керівником АБ «Шашликов та партнери», відповідно до якого ПП «Радос» було надано послугу за відповідною вартістю, яка передбачена п.6.2 прайс-листа підготовка позовної заяви (до 5 годин) в рамках ГПК вартість якої складає 3 000,00 грн., п.6.7. прайс-листа - вартість наступної години підготовки процесуальних документів (1 год. 500,00 грн) 2 000,00 грн. (за додаткові 4 год.). Додатково позивач зазначає, що з урахуванням необхідності підготовки відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до затвердженого прайс-листа, адвокатом було надано додатково послуги щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу (до 5 годин) в рамках ГПК (п.6.13 прайс-листа) вартість якого складає 4 000,00 грн. При укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено ст. 627 ЦК України. Вільний вибір умов договору означає, що сторони на власний розсуд визначають зміст цього договору, формують конкретні умови тощо. Таким чином ПП «Радос» та АБ «Шашликов та партнери» дотримувались норм чинного законодавства при укладенні та виконанні умов договору про надання правової допомоги, а тому витрати понесені позивачем на правничу допомогу є обґрунтованим та доведеними. З урахуванням викладеного позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, та стягнути з відповідача додаткові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000, 00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Приватне підприємство "РАДОС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість за Договором № 45/13/525В від 02.02.2021 у розмірі 152 644,80 грн.

До позовної заяви позивачем було додано попередній розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач зазначив, що за час розгляду справи планує понести судові витрати, мінімальний розмір яких складає 14 289,68 грн. В прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.20121 у справі №904/7868/21 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "РАДОС" суму основного боргу у розмірі 152 644,80 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 289,67 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Приймаючи вказане рішення господарським судом було встановлено, що ПП РАДОС як постачальник виконало свої зобов`язання за Договором, поставило Товар у встановлений строк та надало замовнику необхідні документи для оплати, проте відповідачем були порушені строки оплати за поставлений Товар. Сума заборгованості на час звернення з позовом до суду складала 152 644,80 грн. Доказів повної оплати Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" вартості поставленого товару на суму 152 644,80 грн. в матеріали справи не надано, з огляду на що суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 152 644,80 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Задовольняючи вимоги про стягнення з відповідача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. господарський суд зазначив, що вказана сума підтверджена матеріалами справи, є співрозмірною з урахуванням обставин справи та їх розумною необхідністю.

При цьому господарським судом не прийнято до розгляду Акт від 02.08.2021 про надання послуги вартістю 2 000,00 грн., з підготовки заяви про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» грошової заборгованості, оскільки така послуга не пов`язана з розглядом справи №904/7868/21.

Колегія погоджується з висновком господарського суду, вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 3 ст. 124 ГПК України передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Позивачем на підтвердження понесених витрат в матеріали справи надано Договір про надання правової допомоги № 2/2021 від 04.01.2021, укладений між ПП РАДОС та Адвокатським бюро Шашликов та партнери, акт про надання правової допомоги від 09.09.2021 на суму 5 000,00 грн., від 09.09.2021 по договору про надання правової допомоги № 2/2021 від 04.01.2021 на суму 5 000,00 грн., копію Ордеру серії АЕ № 1090789 від 09.09.2021 на надання правової допомоги адвокатом Шашликовим Д.Г.

Згідно Договору №2/2021 про надання правової допомоги від 04.01.2021, укладеного між ПП «Радос» (клієнт) та Адвокатським бюро «Шашликов та партнери» (адвокатське бюро), клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, протягом 2021 року, а клієнт прийняти і оплатити такі послуги та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах у порядку та строки, передбачені цим договором (п.1.1 Договору).

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро правової допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським бюро факсимільним зв`язком/електронною поштою або поштою чи вручається нарочно. На письмову вимогу клієнта, адвокатське бюро може надавати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією.

Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення та акт та/або акт про недоліки. Сума вказана в рахунках на оплату є гонораром адвокатського бюро за надання правової допомоги та поверненню не підлягає (п.4.5, 4.6 Договору про надання правової допомоги).

Правову допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях. На підставі рахунку, за вартістю, вказаною в прайс-листі адвокатського бюро (п. 4.2 Договору).

Згідно акту про надання правової допомоги від 09.09.2021, АБ «Шашликов та партнери» надано ПП «Разом» послугу з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з ДП «Східний ГЗК» за договором про закупівлю товару №45/12/525В від 02.02.2021. Вартість зазначеної послуги складає 5 000,00 грн.

Окрім того позивачем в матеріали справи надано Акт про надання правової допомоги від 02.08.2021, згідно якого позивачу надавалася послуга, вартістю 2 000,00 грн., з підготовки заяви про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості за договором про закупівлю товару №45/12/525В від 02.02.2021.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

В частині 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Разом з тим в силу приписів ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, саме на сторону яка не погоджується з розміром витрат на правничу допомогу та яка заперечує їх розмір покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт зазначає, що судом не було враховано критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Проте з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції відповідачем не подано будь-якого заперечення щодо розміру заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, з посиланнями на неспівмірність таких витрат та із зазначенням доводів у чому саме полягає така неспівмірність, як не наведено свого розрахунку щодо розміру правничої допомоги, яку слід стягнути із зазначенням кількості часу необхідного для виконання послуги та її вартості, не вказано обставин, що ставили б під сумнів доцільність, необхідність, обґрунтованість відповідних витрат.

Таким чином господарським судом, за результатами дослідження наданих в матеріали справи доказів понесення витрат на правничу допомогу, було дотримано критерії визначені кодексом, які необхідно врахувати при вирішенні питання про розподіл судових витрат та прийнято обґрунтоване рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. понесених витрат.

При цьому колегія зазначає, що господарським судом обґрунтовано не прийнято до розгляду Акт від 02.08.2021 про надання послуги вартістю 2 000,00 грн., з підготовки заяви про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» грошової заборгованості, оскільки така послуга не пов`язана з розглядом справи №904/7868/21

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. з підстав викладених в апеляційній скарзі, оскільки рішення є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За приписами ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18, від 13.02.2020р. у справі №910/2170/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Враховуючи встановлені вище обставини, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в апеляційних скаргах, вважає їх необґрунтованими, з огляду на що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення господарського суду у даній справі відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянтом не доведено належними та допустимими доказами порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Щодо стягнення з ДП «Східний ГЗК» на користь ПП «Радос» витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції, у розмірі 4 000,00 грн. колегія зазначає наступне.

Як вже було зазначено раніше суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи, що рішення суду оскаржується відповідачем лише в частині стягнення витрат на правову допомогу, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. у зв`язку із апеляційним переглядом справи не є співмірною зі складністю справи, обсягом наданих послуг та необхідним часом на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, та не відповідає засадам пропорційності.

Таким чином колегія вбачає підстави для часткового задоволення клопотання ПП «Радос» та стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Оскільки рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 у справі №904/7868/21в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу у розмірі 152 644,80 грн. сторонами не оскаржується, апеляційний господарський суд не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 у справі №904/7868/21 залишити без задоволення

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 у справі №904/7868/21 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, код 14309787) на користь Приватного підприємства "Радос" (53211, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, код 25522053) витрати на правничу допомогу в апеляційному суді в розмірі 1 000,00 грн.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О.Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко