ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а к р и т т я п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

07 квітня 2022 року Справа № 926/54/22

За позовом Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" (відповідач 1) та Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни (відповідач 2)

про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Рогатинчук О.В.

Представники:

від прокуратури Кацап-Бацала Ю.М.

позивач ОСОБА_1

відповідач 1 - не з`явився

відповідача 2 Раздорський Р.А.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" та Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. від 22.03.2019 року (індексний номер рішення - 46135342) про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" право приватної власності на нежитлову будівлю прохідної літ «А» заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 30861644) та про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю прохідної літ «А» заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 30861644) за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс".

В обґрунтування поданого позову прокурор посилається на те, що на підставі рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради від 26 березня 2019 року за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" зареєстровано право власності на нежитлову будівлю прохідної літ. А загальною площею 4,60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 у м. Чернівці, проспект Незалежності, 137.

Однак, діями Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, яка узаконила самовільне присвоєння номеру об`єкту, порушено інтереси громади м. Чернівці, оскільки своїм рішенням державний реєстратор фактично вказала про наявність об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, чим обмежила власника земельної ділянки (позивача) у реалізації права на розпорядження земельною ділянкою під цими об`єктами, що призвело до її надання поза конкурсом в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційній фірмі "Екомонтажсервіс".

Викладену позицію прокурор обґрунтовує тим, що державну реєстрацію було проведено з недотриманням вимог законодавства. Так, не перевіривши чинність договору оренди землі і керуючись довідкою ФОП ОСОБА_2 в якій вказується, що нежитлова будівля та дренажні колодці №1-7 знаходяться на земельній ділянці, яка виділена на підставі рішення 19 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 30 серпня 2007 року №384 площею 0,7324 га належить Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" і побудовані до 1992 року (не є самочинними), державним реєстратором було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю.

Прокурор стверджує, що безпідставне проведення державної реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна очевидно порушують інтереси держави в особі Чернівецької міської ради, як власника земельної ділянки.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 10 січня 2022 року, якою встановлено, що дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, яке призначив на 25 січня 2022 року.

При цьому, починаючи з 21 січня 2022 року по 04 лютого 2022 року включно, суддя Тинок О.С. перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, про що сторони були сповіщенні шляхом отримання повідомлення про неможливість проведення судового засідання.

З урахуванням обставин, які слугували неможливістю проведення судового засідання, ухвалою суду від 08 лютого 2022 року призначено підготовче судове засідання на 23 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року виправлено допущену описку в пункті першому резолютивної частини ухвали Господарського суду Чернівецької області від 08 лютого 2022 року по справі № 926/17/22, а саме Підготовче засідання по справі № 926/17/22 призначити на 22 лютого 2022 року на 11 годину 30 хвилин змінити на Підготовче засідання по справі № 926/17/22 призначити на 23 лютого 2022 року на 11 годину 30 хвилин.

25 січня 2022 року позивач надіслав на адресу суду письмові пояснення на позовну заяву, які долучено до матеріалів справи.

В поданих поясненнях позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки враховуючи відсутність документів на земельну ділянку, рішення про присвоєння поштової адреси, а також те, що спірні об`єкти не відносяться до об`єктів нерухомого майна державний реєстратор повинен був прийняти рішення про відмову у державній реєстрації прав. Натомість, наявність зареєстрованого права власності на спірне майно обмежує право комунальної власності Чернівецької міської територіальної громади на земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0016.

25 січня 2022 року відповідач 2 подав суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, яка судом задоволена.

17 лютого 2022 року відповідач 1 подав суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, яка судом задоволена.

23 лютого 2022 року відповідач 2 подав до суду клопотання про продовження строку підготовчого засідання та відкладення розгляду справи.

Також 23 лютого 2022 року відповідач 2 подала до суду клопотання про долучення доказів, яке судом задоволено.

Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 14 березня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14 березня 2022 року відкладено підготовче засідання на 04 квітня 2022 року.

04 квітня 2022 року до суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі від представника відповідача 2.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що позов вмотивований незаконністю дій відповідача 2 як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Зміст вимог, викладених у позовній заяві, зводиться до непогодження прокурора з проведеною реєстрацією, виходячи з порушення процедури проведення державної реєстрації. Оскільки відсутні майнові вимоги до відповідачів, а позовні вимоги зводяться до оскарження владних, управлінських рішень державного реєстратора, яка у межах спірних правовідносин діяла як суб`єкт владних повноважень, то даний спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

04 квітня 2022 року прокурор в судовому засіданні подала письмову заяву про залучення третьої особи на стороні відповідача.

В обґрунтування поданої заяви прокурор вказує про те, що оскільки рішення суду в частині позовної вимоги про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю прохідної літ «А» заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137, яка зареєстрована державним реєстратором Чернівецької міської ради за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірми "Екомонтажсервіс" може вплинути на права та обов`язки виконавчого комітету Чернівецької міської ради, тому під час розгляду справи виникла необхідність у залученні третьої особи на стороні відповідача виконавчий комітет Чернівецької міської ради.

04 квітня 2022 року в судовому засіданні судом оголошено перерву до 07 квітня 2022 року задля необхідності надання учасниками справи письмових пояснень щодо поданого клопотання про закриття провадження у справі та заяви про залучення третьої особи на стороні відповідача.

06 квітня 2022 року позивач подав до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволені клопотання про закриття провадження у справі №926/54/22 з огляду на те, що Чернівецька міська рада не була учасником публічно-правових відносин, а спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права комунальної власності на земельну ділянку. Також, у поданих поясненнях позивач просить суд задовольнити подану прокурором заяву про залучення третьої особи на стороні відповідача, оскільки юридичне управління Чернівецької міської ради не має статусу юридичної особи, рішення у даній справі може вплинути на обов`язки виконавчого комітету Чернівецької міської ради як органу загальної комплекції, якому підпорядковане юридичне управління міської ради, яке буде забезпечувати виконання рішення по даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 07 квітня 2022 року прокурор подала до суду письмове пояснення щодо залучення третьої особи.

В поданому поясненні прокурор вказує, що оскільки державний реєстратор Чернівецької міської ради ОСОБА_3 звільнена з посади головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради з 10 червня 2021 року, тому є необхідність у залученні третьої особи на стороні відповідачів - виконавчий комітет Чернівецької міської ради , якому підконтрольне та підзвітне юридичне управління щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю прохідної літ «А» заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137, яка зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірми "Екомонтажсервіс".

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 07 квітня 2022 року заперечив проти задоволення поданої прокурором заяви про залучення третьої особи на стороні відповідача. Разом з тим, просив суд задовольнити подане ним клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що справа підлягає розгляду в адміністративному судочинстві.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні 07 квітня 2022 року заперечили проти закриття провадження у справі, а також підтримали клопотання про залучення третьої особи.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

У відповідності до ст. 1 ГПК України встановлено, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Статтею 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України визначено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Так, згідно цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;

19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій.

У відповідності до наведеної статті процесуального кодексу, господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Так, відповідач 2 ОСОБА_3 вважає, що цей спір не підсудний господарському суду, оскільки прокурор в судовому порядку оскаржує її рішення про реєстрацію права приватної власності, прийняте 22.03.2019 року нею як державним реєстратором Чернівецької міської ради та заявляє похідну вимогу - просить скасувати державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю прохідної літ. "А" заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, запис про право власності 30861644) за TOB "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс".

При цьому, фактично, позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача 2 як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Зміст вимог, викладених у позовній заяві, зводиться до непогодження прокурора з проведеною реєстрацією, виходячи з порушення процедури проведення таких дій, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У справі відсутні майнові вимоги до відповідачів, подані в інтересах позивача.

Виходячи з наведеного відповідач 2 ОСОБА_3 вважає, що у цій справі оскаржується владні, управлінські рішення державного реєстратора, яка у межах спірних правовідносин діяла як суб`єкт владних повноважень, а отже, такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Прокурор заперечує такі висновки відповідача 2 ОСОБА_3 з наступних підстав.

Прокурор вказує, що на підставі рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради від 26 березня 2019 року за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" зареєстровано право власності на нежитлову будівлю прохідної літ. А загальною площею 4,60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 у м. Чернівці, проспект Незалежності, 137.

Однак, діями Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, яка узаконила самовільне присвоєння номеру об`єкту, порушено інтереси громади м. Чернівці, оскільки своїм рішенням державний реєстратор фактично вказала про наявність об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, чим обмежила власника земельної ділянки (позивача) у реалізації права на розпорядження земельною ділянкою під цими об`єктами, що призвело до її надання поза конкурсом в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційній фірмі "Екомонтажсервіс".

Державну реєстрацію було проведено з недотриманням вимог законодавства. Не перевіривши чинність договору оренди землі і керуючись довідкою ФОП ОСОБА_2 в якій вказується, що нежитлова будівля та дренажні колодці №1-7 знаходяться на земельній ділянці, яка виділена на підставі рішення 19 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 30 серпня 2007 року №384 площею 0,7324 га належить Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" і побудовані до 1992 року (не є самочинними), державним реєстратором було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю.

Прокурор стверджує, що безпідставне проведення державної реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна очевидно порушують інтереси держави в особі Чернівецької міської ради, як власника земельної ділянки.

Отже, враховуючи вищезазначене, суду слід визначитися, чи є поданий на розгляд господарського суду спір таким, що підпадає під дію п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, тобто чи наявний між учасниками справи спір щодо права власності на спірне нерухоме майно та щодо реєстрації прав на нерухоме майно, яке (права на яке) є предметом спору.

Так, статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

2) Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження;

3) заявник:

власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;

орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав;

іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки;

орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;

особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку;

приватний партнер (концесіонер) - у разі проведення державної реєстрації права державної або комунальної власності на нерухоме майно, речові права на яке виникли в результаті створення, та/або будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та технічного переоснащення), та/або управління (користування, експлуатація, технічне обслуговування) за договором, укладеним в рамках здійснення державно-приватного партнерства, у тому числі концесійним договором;

державний партнер (концесієдавець) або за його дорученням державне або комунальне підприємство, установа, організація чи господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) яких належить державі, Автономній Республіці Крим, територіальній громаді або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належить державі, - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття права державної або комунальної власності на земельну ділянку, необхідну для здійснення державно-приватного партнерства (реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії), для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на таку земельну ділянку;

суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який передав таке право іншій особі, - у разі державної реєстрації переходу переважного права на купівлю земельної ділянки;

4) інший правонабувач - орендар, концесіонер, приватний партнер, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом);

5) обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Для цілей цього Закону обтяженням вважається також:

намір власника земельної ділянки сільськогосподарського призначення, щодо якої встановлено переважне право її купівлі, продати її особі, яка не є суб`єктом такого переважного права;

переважне право купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, передане іншій особі на підставі відповідного правочину;

6) територіальні органи Міністерства юстиції України - територіальні органи Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі;

7) технічний адміністратор Державного реєстру прав (далі - технічний адміністратор) - державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром;

8) реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.

9) реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру;

10) камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державним реєстратором є:

1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав;

2) нотаріус;

3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Так, оцінюючи наведені вище норми законодавства слід зробити висновок, що державний реєстратор є спеціально уповноваженим Державою суб`єктом, який діє у відповідності до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і його діяльність направлена на реалізацію правовідносин, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване прокурором рішення було прийняте державним реєстратором Чернівецької міської ради Карвацькою Галиною Федорівною як суб`єктом владних повноважень, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

При цьому, суд враховує, що визначення поняття суб`єкт владних повноважень наведене у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України, за яким це є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, у повній мірі відповідає значенню, яке наводиться відповідно щодо державного реєстратора нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В свою чергу, у відповідності до положень частини першої статті 4 КАС України надано наступні визначення правових термінів:

1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір;

2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням и прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

3) адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ;

В свою чергу статтею 19 КАС України окреслено перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а саме: Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Крім того, ч. 2 ст. 19 КАС України визначено випадки, коли юрисдикція адміністративних судів не поширюється на певний перелік справ:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9,10 частини першої цієї статті.

Також, ч. 3 ст. 19 КАС України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Таким чином, поданий прокурором на вирішення господарського суду спір, може також вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При визначенні юрисдикційності спору за участі державного реєстратора чи щодо оскарження його рішення критерієм розмежування є предмет оскарження.

Якщо позивач оскаржує рішення чи дії державного реєстратора з приводу порушень при здійсненні державної реєстрації прав і при цьому відсутній спір про право на нерухоме майно між позивачем та відповідачем, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Якщо позивач оскаржує рішення чи дії державного реєстратора, які безпосередньо пов`язані із захистом його конкретно визначеного цивільного права у спорі про нерухоме майно, такий спір є приватно-правовим і підлягає розгляду у порядку не адміністративного судочинства (цивільного або господарського).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Слід зазначити, що зміст позовних вимог прокурора згідно поданої позовної заяви свідчить про оскарження прийнятого державним реєстратором рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно виключно з підстав недотримання процедури прийняття такого рішення в розрізі недотримання, на думку прокурора, процедури прийняття такого рішення у відповідності до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто, у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, яка у межах спірних правовідносин діяла як суб`єкт владних повноважень.

При цьому, позовна заява прокурора не містить вимог щодо визнання права власності на спірне майно за державою в особі Чернівецької міської ради, що вказує на відсутність спору між цими суб`єктами стосовно зазначеного нерухомого майна в розумінні цивільно-правового значення.

Так само, Чернівецька міська рада не висуває до відповідачів вимог майнового змісту відносно спірного нерухомого майна.

В свою чергу, позовна заява прокурором, серед іншого, обґрунтована посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.06. 2020 N9 680/214/16-ц, в якій вказано, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Однак, суд звертає увагу на те, що за змістом позовних вимог прокурора відсутні будь-які вимоги щодо відновлення порушеного цивільного права Чернівецької міської ради на спірне нерухоме майно.

Отже, наведене вказує на те, що спірні відносини не підпадають під ознаки приватно-правового спору, а тому не можуть бути передані на розгляд господарського суду, оскільки для їх вирішення встановлений інший порядок розгляду.

Пунктом 2 частини другої статті 185 ГПК України унормовано, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як передбачено пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Постановляючи дану ухвалу, суд також бере до уваги наступне.

Положення частини 4 статті 11 ГПК України визначають, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 року по справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Згідно пункту 50 рішення від 28.02.2008р. у справі «Церква села Сосулівка проти України» ЄСПЛ нагадує свою практику, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства" (980_086) (Golder v. the United Kingdom), рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції" (Bellet v. France), рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36).

Отже, невірно обрані прокурором форми процесуальної реалізації згідно з встановленою підвідомчістю та подальший розгляд такого позову господарським судом призведе до порушення принципу спрямованості господарського процесу на ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Відповідно до частин 2, 4 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві адміністративні суди розглядають справи адміністративної юрисдикції (адміністративні справи).

Статтею 5 КАС України встановлено, що:

1. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

2. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

3. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

4. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

5. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

6. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

7. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Отже, спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства.

Щодо поданої прокурором заяви про залучення третьої особи на стороні відповідача Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, суд відмовляє у її задоволенні, так як при розгляді справи дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити прокурору, що він не позбавлений можливості звернутися з цим позовом до місцевого адміністративного суду.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі закриття (припинення) провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Тому питання щодо повернення сплаченої суми судового збору за подання цього позову до суду може буде вирішено за відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 50, 231, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Чернівецької обласної прокуратури про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Чернівецької міської ради.

2. Закрити провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" та Державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. від 22.03.2019 року (індексний номер рішення - 46135342) про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс" право приватної власності на нежитлову будівлю прохідної літ «А» заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 30861644) та про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю прохідної літ «А» заг. пл. 4.60 кв.м., дренажні колодці № 1-7 за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, будинок 137 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, запис про право власності 30861644) за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Екомонтажсервіс".

Відповідно до частини 2 статті 235 ГПК України ухвалу підписано 12 квітня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, визначені ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строк і в порядку, передбачених ст. ст. 254-257 ГПК України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя О.С. Тинок