ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/2708/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лев-компані», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Керрот», с.Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення грошових коштів

У засіданні суду брали участь:

представник позивача: Щиглов Є.О. (посвідчення адвоката №4384/10 від 22.12.2010, ордер КС №846553 від 06.09.2021);

представник відповідача: не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 08.09.2021 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі - суд) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Лев-компані» (далі - ТОВ «Лев-компані», позивач) із позовною заявою б/н від 06.09.2021 (вх. №2703/21 від 13.09.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Керрот» (далі - ТОВ «ТД «Керрот», відповідач) про стягнення з останнього 453 539,00грн - основного боргу; 21 595,95грн - пені; 4 473,27грн - 3% річних; 9 116,15грн - інфляційних втрат. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові втрати.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 218, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 525-526, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору перевезення вантажів в частині здійснення оплати за надані позивачем послуги.

21.02.2022 під час судового засідання представник позивача у вступному слові підтримав поданий позов та просив суд його задовольнити з підстав викладених у ньому.

1.2. Відповідач правом, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не скористався та відзиву на позовну заяву не надав.

Представник ТОВ «ТД «Керрот» у підготовчі (20.12.2021, 05.01.2022) та судове (21.02.2022) засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, про час та місце засідань інформувався належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 91,98,186). Ураховуючи те, що явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась, зважаючи на положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути позовну заяву без участі останнього за наявними у справі матеріалами.

2. Процесуальні дії у справі

2.1. Ухвалою суду від 27.09.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано сторонам подати до суду заяви по суті справи, визначені у ст. 161 ГПК України.

2.2. Ухвалою суду від 07.12.2021, зокрема, постановлено подальший розгляд справи №911/2708/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження, на стадії - підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 20.12.2021.

2.3. На підставі ст. 183 ГПК України у підготовчому засідання оголошено перерву до 05.01.2022, про що судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 20.12.2021.

2.4. За результатами підготовчого засідання 05.01.2022 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.02.2022, про що постановлено відповідну ухвалу від 05.01.2022.

2.6. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 21.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

01.11.2020 між ТОВ «ТД «Керрот» (замовник) та ТОВ «Лев-компані» (перевізник) укладено договір про перевезення вантажів №01/11/2020-П (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого перевізник бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах визначених цим договором доставляти власними силами та власним, або орендованим автомобільним транспортом ввірений йому замовником товарний бетон, з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженому на його одержання особі, а замовник бере на себе зобов`язання пред`явити для перевезення вантаж та сплатити плату за його перевезення (т. 1 а.с. 13-16).

Після закінчення кожної декади, перевізник надає замовникові розрахунок виконаних робіт. Плата за надані послуги нараховується за фактично виконані перевезення (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 2.4. Договору, зокрема, до 5-го числа місяця наступного за звітним перевізник надає на узгодження замовнику разом з актом виконаних робіт реєстр товарно-транспортних накладних та вказані товарно-транспортні накладні. До 10-го числа місяця наступного за звітним підписується акт виконаних робіт між сторонами за звітний місяць на підставі якого перевізник формує остаточний рахунок-фактуру.

Оплата виконаних за цим договором перевезень здійснюється замовником на умовах післяплати протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури. Рахунок-фактура, сформований перевізником, є підставою для здійснення замовником оплати за виконані перевезення (п. 2.5. Договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (п. 9.1. Договору).

Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та діє до 31.12.2021 (п. 9.2. Договору).

На підтвердження наданих позивачем послуг з перевезення ТОВ «Лев-компані» надано суду підписані між сторонами без зауважень акти надання послуг, а саме: №779 від 30.11.2020 у розмірі 70 614,91грн, №968 від 30.12.2020 у розмірі 9 237,65грн, №967 від 29.12.2020 у розмірі 15 720,53грн, №966 від 28.12.2020 у розмірі 23 138,85грн, №965 від 25.12.2020 у розмірі 17 855,95грн, №964 від 24.12.2020 у розмірі 6 745,87грн, №963 від 23.12.2020 у розмірі 12 660,82грн, №931 від 22.12.2020 у розмірі 15 167,34грн, №930 від 21.12.2020 у розмірі 58 987,95грн, №929 від 18.12.2020 у розмірі 26 948,21грн, №928 від 17.12.2020 у розмірі 34 695,89грн, №927 від 16.12.2020 у розмірі 10 010,11грн, №926 від 15.12.2020 у розмірі 20 011,27грн, №925 від 14.12.2020 у розмірі 59 099,93грн, №924 від 11.12.2020 у розмірі 14 895,94грн, №923 від 10.12.2020 у розмірі 21 489,38грн, №922 від 09.12.2020 у розмірі 19 204,54грн, №921 від 08.12.2020 у розмірі 8 912,06грн, №920 від 07.12.2020 у розмірі 23 882,61грн, №919 від 04.12.2020 у розмірі 10 778,30грн, №918 від 03.12.2020 у розмірі 18 559,65грн, №917 від 02.12.2020 у розмірі 37 195,60грн, №916 від 01.12.2020 у розмірі 14 229,94грн, №70 від 27.01.2021 у розмірі 9 237,65грн, №165 від 26.02.2021 у розмірі 36 822,72грн, №164 від 22.02.2021 у розмірі 29 610,63грн, №140 від 16.02.2021 у розмірі 40 985,64грн, №74 від 01.02.2021 у розмірі 27 968,41грн, №166 від 01.03.2021 у розмірі 34 789,87грн, №297 від 16.03.2021 у розмірі 24 404,06грн, №298 від 18.03.2021 у розмірі 26 115,38грн, №299 від 22.03.2021 у розмірі 43 211,31грн, №300 від 24.03.2021 у розмірі 15 350,93грн (т.1 а.с. 27-30, 31-60).

На підставі вказаних актів, позивачем виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату за загальну суму 838 539,91грн, а саме: №1042 від 30.11.2020 у розмірі 70 614,91грн, №1151 від 01.12.2020 у розмірі 394 068,72грн, №1174 від 23.12.2020 у розмірі 85 359,67грн, №104 від 27.01.2021 у розмірі 9 237,65грн, №95 від 01.02.2021 у розмірі 27 968,41грн, №134 від 15.02.2021 у розмірі 40 985,64грн, №157 від 16.02.2021 у розмірі 101 223,23грн та №249 від 16.03.2021 у розмірі 109 081,68грн (т. 1 а.с.19-26). Доказів протилежного суду надано не було.

Як зазначає позивач, та вказане не заперечується відповідачем, станом на 31.03.2021 у ТОВ «ТД «Керрот» наявна заборгованість перед ТОВ «Лев-компані» за Договором у розмірі 453 539,90грн. На підтвердження чого позивач надає підписаний та скріплений печатками акт звірки взаєморозрахунків за період 1 квартал 2021 між ТОВ «Лев-компані» та ТОВ «ТД «Керрот» (т. 1 а.с. 18).

08.06.2021 ТОВ «Лев-компані» звернулось до ТОВ «ТД «Керрот» із вимогою №07/06/21 від 07.06.2021, в якій просило протягом 5 днів з моменту отримання вказаної вимоги сплатити наявну у відповідача заборгованість за Договором у розмірі 453 539,90грн (т. 1 а.с. 10-12). Доказів реагування ТОВ «ТД «Керрот» на вищевказану вимогу суду надано не було.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив наявну у нього заборгованість перед позивачем, останній звернувся із даним позовом до суду та нарахував ТОВ «ТД «Керрот» штрафні та фінансові санкції.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного сторонами суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

Як встановлено судом у п.3 цього рішення, позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 838 539,91грн. Доказів, які б спростовували зазначені обставини відповідачем суду надано не було.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати наданих відповідачем послуг виконав лише частково, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 453 539,90грн, що підтверджується також наявним у матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків за період 1 квартал 2021 між ТОВ «Лев-компані» та ТОВ «ТД «Керрот».

Ураховуючи зазначене та те, що своєчасна оплата наданих ТОВ «Лев-компані» послуг є одним з основних обов`язків ТОВ «ТД «Керрот» належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 453 539,90грн.

5.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 21 595,95грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Так, у п. 5.2. Договору сторони узгодили, що за кожен день прострочення оплати замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

У свою чергу, оплата виконаних перевезень, у відповідності до п. 2.5. Договору здійснюється на умовах післяплати протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд вважає його арифметично не правильним, оскільки позивач здійснив відповідні нарахування не на окремі рахунки-фактури та без урахування часткових оплат відповідача, а на основну суму заборгованості.

Проте, у перерахунку суду, сума пені становить значно більший розмір, аніж той який заявлений позивачем у позові, а тому, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 21 595,95грн.

5.3. Також, з огляду на невиконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з ТОВ «ТД «Керрот» 3% річних у розмірі 4 473,27грн та 9 116,15грн інфляційних втрат. З цього приводу суд зазначає наступне.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Щодо нарахування інфляційних втрат то судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд вважає його арифметично невірним з підстав, викладених у п. 5.2. даного рішення. Водночас, у перерахунку суду, розмір відповідних нарахувань становить значно більший розмір, аніж той який заявлений позивачем у позові, а тому, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 473,27грн та 9 116,15грн інфляційних втрат.

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, то судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Керрот» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, буд. 10Б, н/п 110, ідентифікаційний код 42123760) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лев-компані» (04078, м. Київ, вул. Білицька, буд. 72-Г, ідентифікаційний код 39664502) заборгованість у розмірі 453 539,90грн (чотириста п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять дев`ять грн 90 коп.); 21 595,95грн (двадцять одна тисяча п`ятсот дев`яносто п`ять грн 95 коп.) - пені; 4 473,27грн (чотири тисячі чотириста сімдесят три грн 27 коп.) - 3% річних; 9 116,15грн (дев`ять тисяч сто шістнадцять грн 15 коп.) - інфляційних втрат; 7 330,91грн (сім тисяч триста тридцять грн 91коп.)- судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.04.2022

Станом на 12.04.2022 рішення законної сили не набрало.