номер провадження справи 4/4/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 справа № 908/154/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Зінченко Наталі Григорівни, розглянувши матеріали справи № 908/154/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) представників учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Доноват» (69123, м.Запоріжжя вул. Василя Стуса, буд.8-А)

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення 679842,47 грн.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом», м. Київ, в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція» Запорізька область, м. Енергодар, 679842,47грн., які складаються з 620904,00 грн. основного боргу за договором поставки товару №483(1)20УК від 16.12.2020/53-121-01-20-10011 від 23.12.2020, 16177,53 грн. 3% річних та 42760,94грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки товару №483(1)20УК від 16.12.2020/53-121-01-20-10011 від 23.12.2020 в частині оплати товару, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих за порушення зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст.ст. 20, 173, 174, 175, 222, 230, 232 ГК України, ст.ст. 11, 202, 509, 625, 712 Цивільного кодексу України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022 справу № 908/154/22 передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/154/22; присвоєно справі номер провадження 4/4/22; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву - не пізніше 01.02.2022. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу - до 16.02.2022, у строк до 04.03.2022 відповідачу запропоновано подати заперечення на відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштової кореспонденції повноважним представникам позивача від 24.01.2022 і відповідача 21.01.2022 (містяться в матеріалах справи).

Відповідач 01.02.2022 ( зданий на пошту 29.01.2022) надав відзив на позов, в строк встановлений судом, у якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що строк оплати частини вартості поставленої продукції у розмірі суми ПДВ не настав, оскільки виконання зобов`язання з оплати частини вартості продукції в розмірі сумі/ ПДВ поставлено в залежність від події, що може і не настати - реєстрація податкової накладної в ЄРПН. Отже, виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ в Договорі не встановлений, а отже визначається вимогою Позивача (відповідні до приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України). Вимога щодо сплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ - 103484,00 грн. до ВП ЗАЕС не надходила. Також, зазначив про часткову сплату 13.01.2022 та 18.01.2022 частини вартості товару ,поставленого за спірним договором в сумі 85000грн. Посилається на невірність розрахунків 3% річних та інфляційних втрат. Вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн є неспівмірними, необґрунтованими та непропорційними до предмета спору.

Інших письмових заяв по суті спору від сторін у справі на адресу суду не надходило.

22.03.2022 на електронну адресу суду від представника позивача у справі надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, скріплена електронним цифровим підписом, в якій останній повідомив, що під час розгляду справи у суді відповідачем була частково сплачена заборгованість в сумі 92000грн. У зв`язку з чим, просив суд закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог, та розглядати позовні вимоги про стягнення з відповідача 528904,00 основного боргу, 42760грн.94коп інфляційних збитків, 16177,53грн. 3% річних, та судові витрати за розгляд цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи з призначенням судового засідання до суду у вказаний строк не надходило.

Враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Росії , було введено військовий стан строком на 30 діб, який згодом продовжено, та у зв`язку із тим що до 14.03.2022 суд не отримував кореспонденцію із відділень пошти, які у місті не працювали, рішення у цій справі прийнято - 24.03.2022, на підставі наявних у справі документів, яких достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Доноват» (Постачальником, позивачем у справі) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (Покупцем, відповідачем у справі) 16.12.2020 укладений договір поставки товару №483(1)20УК (реєстраційний номер ДП "Енергоатом" 53-121-01-20-10011 від 23.12.2020) (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар (згідно наведеній у зазначеному пункті договору таблиці).

Строк поставки товару: грудень 2020 року (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна договору 517420,00 грн., крім того ПДВ 103484,00. Загальна ціна договору складає 620904,00 грн.

Згідно із п.п 3.2,3.3 Договору розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК випадках та порядку.

За визначенням пунктів 4.1-4.3 Договору, поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010: DDР - м. Енергодар. Вантажоодержувач - ЗВ ВП "Складське господарство" ДП НАЕК «Енергоатом», вул. Промислова, 133 (склад № 4). Поставка продукції відбувається в строки згідно з п. 1.2 договору. Товар, що поставляється повинен супроводжуватись наступними документами:

- а) видатковою накладною - 3 прим.,

- б) рахунком-фактурою;

- в) паспортом або іншим документом щодо якості товару, виданим підприємством -виробником.

Згідно з п. 10.2 Договору досудовий порядок врегулювання спору між сторонами є обов`язковим.

Відповідно до п. 12.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з моменту його підписання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу передбачений договором товар, що підтверджується видатковою накладною №79 від 24.12.2020 на суму 620904,00 грн., в т.ч. 103484,00 грн. ПДВ.

Видаткова накладна підписана повноважними представниками сторін без зауважень.

Зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем в повному обсязі не виконано.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивачем 13.12.2021 на адресу відповідача направлялась претензія № 1/483 щодо сплати 678719,74грн. боргу.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Долучена до матеріалі справи видаткова накладна, на підставі якої виникла заборгованість відповідача у спірний період, підписана з боку Покупця без зауважень.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з умов п. 3.2 Договору оплата за поставлену за продукцію - 60 календарних днів з дня поставки товару. Поставка товару здійснена 24.12.2020, отже останній день виконання зобов`язання по оплаті -22.02.2021.

Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений у Договорі строк не здійснив. Факт отримання від позивача товару на суму 620904,00грн. та не сплата його вартості відповідачем не заперечується.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманої продукції у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем в повному обсязі суду не надано.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, в ході судового розгляду цієї справи відповідачем частково сплачено суму боргу за поставлений за спірним договором поставки товар , а саме 13.01.2022 в сумі 60 000грн, 18.01.2022 в сумі 25 000грн, 15.02.2022 в сумі 7 000грн., а всього на загальну суму 92 000грн. Вказану обставину підтвердив і позивач, про що надав картку з рахунку позивача за період з 01.01.2020-16.03.2022 та просив закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленої продукції у визначений строк, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем за отриманий товар в сумі 528 904,00 грн. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 92 000грн. підлягає закриттю на підставі ч.1 п.2 ст.231 ГПКУ у зв`язку з відсутністю предмета позову в цій частині позовних вимог.

Доводи відповідача про неправильне визначення позивачем строку виконання Покупцем зобов`язання з оплати товару з огляду на п. 3.3 Договору щодо розмежування строку оплати вартості товару без ПДВ та невизначення строку сплати ПДВ суд визнав необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом п. 4.4 Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та про «Електронні довірчі послуги».

Позивачем до матеріалів справи надано копію податкової накладної 24122020 №19, з відміткою про прийняття до ДПСУ 12.01.2021. Отже, позивачем у визначений законом строк оформлено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкову накладну за здійсненою поставкою.

Зауваження в п. 3.3 Договору щодо оплати Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ після реєстрації Постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ.

В даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її Покупцю, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 60-ти календарних днів з моменту поставки товару.

Враховуючи викладене, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 528 904,00 грн. основного боргу за отриманий за Договором товар заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 16177,53грн. 3% річних та 42760,94грн. інфляційних втрат .

Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних за період з 23.02.2021 по 05.01.2022 в частині простроченої заборгованості в сумі 620904,00 грн. за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", суд встановив, що розрахунки позивача є правильними. Вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом в заявленій сумі 16177,53грн.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки інфляційних втрат за визначений позивачем період: лютий -жовтень 2021 на суму заборгованості 620904,00 грн. за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", суд визнав його неправильним, з урахуванням заперечень відповідача про те, що позивач необґрунтовано включив у розрахунок інфляційних втрат індекс споживчих цін за лютий 2021, я якому прострочення складає менше 15 днів. Отже, до стягнення підлягає сума 37 493,76 грн. інфляційних втрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовляється.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором щодо повної оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог .

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми сплаченого судового збору в частині закриття провадження у справі за відповідним клопотанням позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі, крім випадків відмови позивача від позову.

Отже, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України сума зайво сплаченого судового збору в розмірі 1380,00 грн., за наявності відповідної заяви позивача.

Витрати на правову допомогу позивача в розмірі 8000,00 грн. судом не розподіляються, оскільки окрім попереднього розрахунку позивачем не подано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на підставі яких суд міг би встановити обсяг наданих послуг та виконаних робіт.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, ч.1 п.2 ст.231, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3;) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; код ЄДРПОУ ВП 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Доноват» (69123, м. Запоріжжя , вул. Василя Стуса, буд.8 А; ) 528904,00 грн. (п`ятсот двадцять вісім тисяч дев`ятсот чотири грн. 00 коп.) основного боргу, 37493,76 грн. (тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто три грн. 76 коп.) інфляційних втрат, 16177,53грн. (шістнадцять тисяч сто сімдесят сім грн. 53 коп.) 3% річних та 8738,63 грн. (вісім тисяч сімсот тридцять вісім грн. 63коп.) судового збору. Видати наказ.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 92000,00грн основного боргу за відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 24.03.2022.

Суддя Н.Г.Зінченко