ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2022 Справа № 917/82/22

Суддя Киричук О.А., при секретарі судового засідання Мусійченко Т.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанія, 01033, м.Київ, вул. Саксаганського, 77,

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра, 36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10,

про стягнення 124 128,07 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Українська транспортна страхова компанія звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра про стягнення 124 128,07 грн. в порядку суброгації страхового відшкодування, сплаченого внаслідок ДТП, відповідно до умов полісу № ЕР-203501005.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені про покладені на них обов`язки, про що свідчать повідомлення про вручення поштового повідомлення.

Відповідач вимог ухвали суду від 27.01.2022 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/82/22.

В судовому засіданні 07.04.2022р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду завдану в результаті ДТП в порядку суброгації.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що:

27.05.21року у м. Полтава на вул. Сінна сталася дорожньо-транспортна, в якій мало місце зіткнення застрахованого автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2

10.06.21року Октябрським районним судом м. Полтави прийнято постанову, відповідно до якої, водія автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

16.06.21 року складено дослідження спеціаліста автотоварознавця № 153.21Е_632-21, згідно якого, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (з ПДВ на запасні частини та матеріали) автомобіля Toyota Rav 4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 129 294,32 грн.

17.06.2021 року ТзОВ «Компанія «Стар Лайн» видано рахунок на оплату № , згідно якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Rav 4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 125 428,07 грн.

03.06.2021 року Страхувальником подано до ПрАТ «УТСК» заяву про отримання страхового відшкодування.

30.06.2021 року Позивачем складено Страховий акт № 632-21. На підставі вказаного Страхового акта та заяви Страхувальника, відповідно до норм статті 25 Закону України «Про страхування», Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 125 428,07 грн., (що підтверджується оригіналами платіжних доручень) відповідно до умов договору страхування, страхового акту та положень чинного законодавства.

Відповідно до умов полісу № ЕР-203501005 розмір франшизи становить 1 300,00 грн.

Таким чином, борг Відповідача перед Позивачем складає 124128,07 грн.

Відповідачем не сплачено на банківські реквізити ПрАТ «УТСК» грошові кошти у розмірі 124 128,07 грн.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілій (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК та стаття 27 Закону України "Про страхування".

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 352/1384/18 від 03.12.2020 року; № 910/18279/19 від 22.10.2020 року; № 450/3453/17 від 05.09.2020 року; № 707/2727/18 від 24.02.2020 року; № 916/2554/17 від 17.01.2020 року.

13.11.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» та ТОВ «Фундамент буд-3» було укладено Договір № 0012490 добровільного страхування наземного транспорту (далі - договір страхування), відповідно до якого, Позивачем застраховано транспортний засіб Страхувальника - легковий автомобіль Toyota Rav 4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

27.05.2021 року у м. Полтава на вул. Сінна сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення застрахованого автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2

10.06.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави прийнято постанову, відповідно до якої, водія автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Таким чином, у встановленому чинним законодавством України порядку, вину ОСОБА_2 у виникненні ДТП встановлено та доведено.

16.06.2021 року складено дослідження спеціаліста автотоварознавця № 153.21Е_632-21, згідно якого, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (з ПДВ на запасні частини та матеріали) автомобіля Toyota Rav 4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 129 294,32 грн.

17.06.2021 року ТзОВ «Компанія «Стар Лайн» видано рахунок на оплату № , згідно якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Rav 4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 125 428,07 грн.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 910/9396/17 від 13.03.2018 року, № 924/675/17 від 06.07.2018 року, № 922/4013/17 від 25.07.2018 року).

03.06.2021 року Страхувальником подано до ПрАТ «УТСК» заяву про отримання страхового відшкодування.

30.06.2021 року Позивачем складено Страховий акт № 632-21. На підставі вказаного Страхового акта та заяви Страхувальника, відповідно до норм статті 25 Закону України «Про страхування», Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 125 428,07 грн., (що підтверджується оригіналами платіжних доручень) відповідно до умов договору страхування, страхового акту та положень чинного законодавства.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Відповідачем, згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203501005.

Відповідно до полісу № ЕР-203501005, ліміт за шкоду заподіяну майну в результаті ДТП становить 130,000 грн.

Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до умов полісу № ЕР-203501005 розмір франшизи становить 1 300,00 грн.

Таким чином, борг Відповідача перед Позивачем складає 124128,07 грн. згідно наступного розрахунку:

125428,07 грн. (сплачена Позивачем сума страхового відшкодування);

- 1 300,00 грн. (розмір франшизи згідно полісу № ЕР-203501005);

= 124 128,07 грн.

22.09.2021 року Позивач надіслав Відповідачу вимогу про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку суброгації, до якої були додані усі документи, передбачені пунктом 35.2. статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказана вимога була отримана Відповідачем 24.09.2021 року (що підтверджується роздруківкою трекінгу з веб-сайту Укрпошти).

Разом з тим, у Законі N 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика чи МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону N 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Саме такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року (справа N 465/4621/16-к, провадження N 13- 24кс19), підстав від відступлення якого не вбачає і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 (справа № 465/4287/15).

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

90 днів з дня отримання Відповідачем заяви про страхове відшкодування сплинуло 25.12.2021 року.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 481 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволений повністю, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1, ч. 3 ст. 202, ст. 252, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра (36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10, ) на користь Приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанія (01033, м.Київ, вул. Саксаганського, 77, ) 124 128,07 грн страхового відшкодування та 2481 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.04.2022 р.

Суддя Киричук О.А.