ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3502/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Абрамович О.В.;

від відповідача: Елісашвілі О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Громадської організації «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» (67300, Одеська обл., Березівський р-н, м. Березівка, вул. 31 березня, буд. 69, );

до відповідача: Одеської обласної прокуратури (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, );

про відшкодування шкоди завданої органом прокуратури

1. Суть спору.

16.11.2021 позивач - ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №3614/21) до відповідача - Одеської обласної прокуратури, в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1500000 грн. в якості компенсації за завдану шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю Одеської обласної прокуратури в кримінальних провадженнях щодо безпідставного та незаконного збирання з членів ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» грошових коштів за користування земельною ділянкою, на якій розташовані гаражі, власниками яких є члени ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК».

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Разом із позовною заявою, позивачем подано до суду клопотання (вх. ГСОО №30723/21) про витребування доказів та клопотання (вх. ГСОО №30724/21) про призначення експертизи, а також в позові було поставлено запитання відповідачу в порядку ст. 90 ГПК України.

Ухвалою суду від 22.11.2021 позовну заяву ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення відповідних недоліків.

23.11.2021 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків (вх. ГСОО №31502/21), згідно якої позивачем усунуто встановлені судом недоліки та надано відповідні документи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.11.2021 було відкрито провадження у справі №916/3502/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.12.2021.

15.12.2021 судом отримано від Одеської обласної прокуратури відзив (вх. ГСОО №33861/21).

17.12.2021 до суду надійшла від ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» відповідь (вх. ГСОО №34169/21) на відзив та клопотання (вх. ГСОО №34170/21) про постановлення окремої ухвали в зв`язку з ненаданням відповідачем вичерпної відповіді на поставлені позивачем питання в порядку ст. 90 ГПК України.

У судовому засіданні 22.12.2021 суд ухвалами у протокольній формі відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів (вх. ГСОО № 30723/21), клопотання про призначення експертизи (вх. ГСОО №30724/21), висновок та мотиви таких відмов були наведені у судовому засіданні, відповідно до ч. 10 ст. 240 ГПК України. Крім того, у даному судовому засіданні судом було визнано про наявність у відповідача підстав для відмови від надання відповідей на поставлені позивачем питання, в зв`язку з тим, що вони не стосуються обставин, що мають значення для справи. Також, за результатом розгляду клопотання про постановлення окремої ухвали (вх. ГСОО №34170/21), судом було відмовлено у його задоволенні, з мотивів також наведених у судовому засіданні.

Також у даному судовому засіданні судом було оголошено протокольну ухвалу, в порядку п.3 ч.2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, про відкладення підготовчого засідання на 19.01.2022.

23.12.2021 до суду від Громадської організації «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» заяву (вх. ГСОО №2-1525/2) про відвід судді Невінгловської Ю.М від розгляду справи №916/3502/21.

Ухвалою суду від 23.12.2021 визнано необґрунтованою заяву ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» (вх. ГСОО №2-1525/2 від 23.12.2021) про відвід судді Невінгловської Ю.М. від розгляду справи №916/3502/21 та таку заяву передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2021, заяву ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» (вх. ГСОО №2-1525/2 від 23.12.2021) про відвід судді Невінгловської Ю.М. від розгляду справи №916/3502/21 передано на розгляд судді Волкову Р.В.

Ухвалою суду від 28.12.2021 (суддя Волков Р.В.) відмовлено у задоволенні заяви ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» (вх. ГСОО №2-1525/21 від 23.12.2021) про відвід судді у справі №916/3502/21.

29.12.2021 судом отримано від ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» клопотання (вх. ГСОО № 35319/21) про огляд доказів за їх місцезнаходженням та клопотання (вх. ГСОО №35323/21) про витребування доказів.

06.01.2022 до суду надійшло від Одеської обласної прокуратури заперечення (вх. ГСОО №329/22).

У судовому засіданні 19.01.2022 суд ухвалами у протокольній формі відмовив у задоволенні клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням (вх. ГСОО № 35319/21) та клопотання про клопотання про витребування доказів (вх. ГСОО № 35323/21), про мотиви такої відмови було наведено у судовому засіданні.

У даному судовому засіданні суд оголосив ухвалу у протокольній формі про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті в засіданні суду на 26.01.2022.

У судовому засіданні 26.01.2022 суд ухвалою у протокольній формі оголосив перерву для розгляду справи по суті до 23.02.2022.

21.02.2022 судом отримано від ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» клопотання (вх. ГСОО №4787/22) про огляд доказів за їх місцезнаходженням та заяву (вх. ГСОО №4794/22) про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці кадастровий номер: :01:001:0599.

23.02.2022 у судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги, також з`явився представник відповідача, який заперечував проти позовних вимог.

У судовому засіданні 23.02.2022 суд оголосив ухвалу у протокольній формі про залишення без розгляду клопотання (вх. ГСОО №4787/22) про огляд доказів за їх місцезнаходженням.

Суд звертає увагу, що після перерви на нараду у нарадчій кімнаті представник ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» не під`єднався до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Між тим, представник позивача, засобом телефонного зв`язку повідомив про неможливість прийняти учать у судовому засіданні через відсутність доступу до мережі Інтернет.

У даному судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повне рішення буде складено 04.03.2022.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Доводи позивача Громадської організації «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК».

Як вказує позивач, на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту) на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0435, загальною площею 12 га, членами ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» за власні кошти було побудовано 1100 гаражів. Згідно державного акту на право постійного користування землею, рішенням Сичавської сільради від 25.10.1993 вказана земельна ділянка була надана у постійне користування для будівництва гаражів. 27.03.1997 державний акт було видано ТОВ «ІСТОК», який в свою чергу надав громадянам земельні ділянки для будівництва гаражів та 16.03.2015 добровільно відмовилось від права постійного користування вказаною земельною ділянкою.

Позивач повідомив, що 09.07.2019 ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» звернулось до ООДА із клопотанням про передачу даної земельної ділянки громадській організації під існуючі гаражі, але позивач отримав 07.08.2019 відмову. Як стверджує позивач фактично службові особи ООДА, використовуючи службове становище, встановили шлагбаум та вимагали і збирали кошти з членів ГО. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 по справі №420/4957/19 було визнано протиправною бездіяльність ООДА, як вказує позивач.

Позивач вважає доказом безпідставного збагачення ООДА договори про надання місць під "парковку капітальних гаражів".

Як зазначає позивач, за його заявами були внесені відомості до ЄРДР про кримінальні провадження №0000454 від 25.04.2020 (ст. 189 ч.2 КК України) та №0000184 від 19.02.2020 (ст. 364 ч. 1 КК України). Кримінальні провадження безпідставно закривались та за весь час проведення досудового розслідування не проведено жодної слідчої дії.

Також, позивач вказує, що вищезазначеними правопорушеннями зачіпалися інтереси великого числа громадян (1100 осіб), а також в зв`язку з необхідністю захисту інтересів держави, 18 січня 2021 року ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» звернулася до прокуратури із зверненням щодо представництва інтересів держави, котре було проігнороване прокуратурою, чим було порушено Наказ №389 Генерального прокурора України. При цьому, як вказує позивач, замість підтримки від прокуратури громадська організація отримала тяганину у кримінальних провадженнях №0000454 та №0000184 і відписки від обласної прокуратури.

Отже, позивач зазначає, що тяганина під час досудового розслідування є підставою для стягнення шкоди на користь потерпілого та своєю бездіяльністю Одеська обласна прокуратура не сприяла виконанню принципу "доброго урядування", що завдало шкоди позивачу на суму 1500000грн.

У відповіді на відзив позивач вказує, що прокуратурою не проведено жодних слідчих дій, наголошує також позивач, що захисту від прокуратури у вигляді представництва інтересів не потребує, а наполягає на захисті інтересів держави, адже Одеська обласна державна адміністрація, як власник земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0435 площею 12 га, захист інтересів держави не здійснює, а навпаки приймає безпосередню участь у корупційній схемі використання земельної ділянки впродовж тривалого часу (впродовж 5-ти років) без будь-яких правовстановлюючих документів, чим завдається шкода державі у великих розмірах (на суму 10 млн. грн).

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку вбачається що до стягнення ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» заявлено матеріальну шкоду у розмірі 1496000 грн, яка розрахована за формулою 1100 х 170 х 8 = 1496000 гривень (де 1100 - кількість членів (гаражів) ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК»; 170-сума, котра збиралась з кожного учасника ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» в місяць; 8 - кількість місяців від 19.02.2020 року по 26.10.2020 року). А також заявлено моральну шкоду у розмірі 4000 грн, на підставі ст. ст.23 ЦК України, що загалом складає 1 500 000 грн. При цьому, посилаючись на ст. 23 ЦК України, позивач зазначає, що за встановленими у цій статті критеріями наявне: характер правопорушення (порушення цивільних прав); глибина фізичних та душевних страждань (Тяганина під час досудового розслідування); погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» не має можливості проводити свою статутну діяльність). Бездіяльність та невиконання своїх службових обов`язків службовими особами Одеської обласної прокуратури спричинило на думку позивача порушення законних прав та інтересів ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК», котре вилилось у неможливість проведення статутної діяльності та порушено принцип «належного урядування».

3.2. Доводи відповідача - Одеської обласної прокуратури.

Відповідач зазначає, що позивачем не доведено наявність шкоди та відповідно її розмір у сумі 1500000 грн., протиправність дій Одеської обласної прокуратури та причинний зв`язок, між такою поведінкою та шкодою, якщо припустити її наявність. Безпідставними також вважає відповідач доводи позивача щодо тяганини досудового розслідування, оскільки дії прокурорів у вказаних кримінальних провадженнях відповідали положенням кримінального процесуального законодавства та їх протиправність не доведена.

На думку відповідача, лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Самі факти винесення слідчим суддею ухвал про зобов`язання відповідача внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати розслідування, а також про скасування постанови про закриття кримінального провадження, є не достатніми для застосування наслідків цивільно-правового характеру делікту.

Не доведеним відповідач вважає і причинно-наслідковий зв`язок між діями Одеською обласної прокуратури та шкодою, на якій наполягає позивач. Так, відповідач зазначає, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Між тим, відповідач зазначає, що оскільки Одеська обласна прокуратура протиправних дій стосовно позивача не вчиняла, причинний зв`язок зі шкодою, якщо припустити її наявність, відсутній.

Крім того, Одеською обласною прокуратурою зазначено, що звернення позивача щодо представництва інтересів держави розглянуто у відповідності до положень чинного законодавства. При цьому порушень Наказу Генерального прокурора України № 389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді», на які посилався позивач, обласною прокуратурою не допускалося, заявнику надано роз`яснення, що чинним законодавством не передбачено представництво органами прокуратури інтересів громадян і громадських об`єднань, у зв`язку з чим підстав для вступу прокуратури в судовий розгляд справ № 420/2211/20, № 420/7512/20 та № 522/5125/20 за позовними заявами ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» не вбачається.

Також прокуратура зазначає, що у ході досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000454 та № 0000184 ОСОБА_1 потерпілим не визнавався, відповідне процесуальне рішення слідчим, прокурором не приймалось та наразі останній має процесуальний статус «заявника».

У запереченнях відповідач вказує, що позивачем не доведено заподіяння Одеською обласною прокуратурою матеріальної та моральної шкоди, протиправності дій чи бездіяльності прокуратури та причинного зв`язку між такою поведінкою із заподіяною шкодою, навіть якщо припустити її наявність. Підстави для задоволення позовних вимог ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» до Одеської обласної прокуратури відсутні.

4. Обставини справи, встановлені судом.

Як встановлено судом, слідчим відділенням відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 19.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі заяви керівника ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» Абрамовича О.В. щодо використання земельної ділянки, розташованої на території Сичавської сільської ради Лиманського району (за межами населеного пункту) без правовстановлюючих документів, а також з приводу службової недбалості і зловживання владою виконуючою обов`язки голови обласної державної адміністрації ОСОБА_2 , що виразилося у створенні перешкод для користування вказаною земельною ділянкою. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснювався прокурорами Доброславської окружної прокуратури.

Постановою слідчого від 14.12.2020 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

05.01.2021 постановою прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури про скасування постанови про закриття кримінального провадження було скасовано вказану постанову слідчого та відновлено досудове слідство. Одночасно із даною постановою було надано письмові вказівки слідчому у вказаному кримінальному провадженні.

12.03.2021 слідчим було прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку проведення досудового розслідування.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.06.2021 зазначену постанову скасовано за скаргою ОСОБА_1 , при цьому строк досудового розслідування рішенням слідчого судді не було продовжено.

На виконання судової ухвали слідчим 06.07.2021 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні та того ж дня прийнято рішення про його закриття на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки строк досудового розслідування на день відновлення закінчився.

Судом встановлено, що матеріали справи №916/3502/21 не містять доказів оскарження чи скасування ухвали слідчого від 06.07.2021 у кримінальному провадженні №0000184, отже таке процесуальне рішення є чинним.

Також, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2020 за скаргою керівника ГО «ТОВАРИСТВА «ВОСТОК» Абрамовича О.В., якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою останнього від 23.03.2020 щодо вимагання від членів зазначеної громадської організації грошових коштів за проїзд на територію гаражів, розташованих на території Сичавської сільської ради Лиманського району, слідчим відділенням відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000454 від 25.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Доброславської окружної прокуратури.

Постановами слідчого від 13.07.2020 і 27.09.2020 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

10.09.2020 та 22.10.2020 прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури постановами про скасування постанови про закриття кримінального провадження вказані постанови слідчого скасовано у зв`язку із їх передчасністю та необґрунтованістю. Одночасно з цим прокурором було надано письмові вказівки слідчому у вказаному кримінальному провадженні.

27.11.2020 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.12.2020 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги, в порядку ст. 303 КПК України, щодо скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме огляду земельної ділянки.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.02.2021 скаргу ОСОБА_1 , в порядку ст. 303 КПК України, задоволено та скасовано постанову слідчого від 27.11.2020 про закриття кримінального провадження.

Також 02.02.2021 прокурором було надано письмові вказівки слідчому у вказаному кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу, що матеріали справи №916/3502/21 не містять доказів щодо інших процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000454, отже станом на подання позову у цій справі, досудове слідство у кримінальному провадженні №0000454 не закінчене.

Також як вбачається із матеріалів справи, 06.03.2021 ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» надіслало до Одеської обласної прокуратури звернення щодо необхідності вжиття представницьких заходів з метою захисту інтересів держави шляхом підготовки та звернення до суду з позовом, оскільки на думку ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» ПП «ПІВДЕНЬПАРКСЕРВІС» без правої підстави використовує земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0435, що належить ООДА.

За твердженням позивача, вказане звернення було проігнороване органом прокуратури. Водночас позивач додав до позовної заяви листи Одеської обласної прокуратури №15/2/1-7вих-20 від 18.09.2020, №15/1/1-196вих-20 від 21.10.2020 , №15/1/1- 453вих-20 від 17.11.2020, №15/1/1-717вих20 від 24.12.2020, №15/1/1-370вих-21 від 22.02.2021, якими органом прокуратури заявнику надано роз`яснення, що чинним законодавством не передбачено представництво органами прокуратури інтересів громадян і громадських об`єднань, у зв`язку з чим підстав для вступу прокуратури в судовий розгляд справ № 420/2211/20, № 420/7512/20 та № 522/5125/20 за позовними заявами ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» не вбачається.

Отже, судом встановлено, що на думку позивача, не проведення слідчих розшукових дій, безпідставне закриття кримінальних проваджень та відмова прокуратури здійснювати представництво інтересів держави спричинили ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» шкоду, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з Одеської обласної прокуратури грошові кошти у розмірі 1500000 грн. в якості компенсації за завдану шкоду.

5. Позиція суду.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 8, 9 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Судом встановлено, що предметом спору являється наявність спричиненої шкоди позивачу, внаслідок здійснення/нездійснення органом прокуратури своїх повноважень.

Як передбачено ч.1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а також ч.1 ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України).

Відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування або посадовою особою відповідного органу, визначені у ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, за змістом яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою особою відповідного органу при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 904/3667/19.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст.ст. 1173 1174 Цивільного кодексу України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювана та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен булв довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст. ст. 1166, 1167, 1173, 1174 Цивільного кодексу України (подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 523/4822/17).

Отже, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуваннями положень ч.2 ст. 162, ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) або заявити про неможливість подання таких доказів та подати до суду обґрунтоване клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 36 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Повноваження прокурора щодо здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, визначені ч. 2 ст. 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Позивач посилається на неправомірну бездіяльність органу прокуратури в кримінальних провадженнях №0000184 та №0000454, між тим судом було встановлено, що кінцевим процесуальним рішенням у кримінальному провадженні №0000184 є постанова органу досудового від 06.07.2021 про закриття такого провадження на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки строк досудового розслідування на день відновлення закінчився та встановлено, що таке рішення не оскаржувалося та не скасовувалося у встановленому законом порядку. Також суд зауважує, що кримінальне провадження №0000454 станом на час подання позову не було закрито, досудове слідство не закінчене.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України передбачено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

За правилом частини другої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 дійшла висновку, що «застосовуючи статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

При цьому, не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.

Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 у справі № 638/11414/18 виклав правову позицію, що не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а має значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів, для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. Отже, саме по собі постановления слідчим суддею ухвал не є підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності та відшкодування шкоди.

При цьому суд звертає увагу, що у кримінальних провадженнях №0000184 та №0000454 оскаржувалися саме дії відповідного органу досудового розслідування, а не Одеської обласної прокуратури.

Крім того суд зауважує, що прокурорами у вищезазначених кримінальних провадженнях здійснювалися необхідні та передбачені законом повноваження щодо реалізації функції прокуратури щодо процесуального керівництва за кримінальними провадженнями, а саме скасовувалися необґрунтовані та передчасні процесуальні рішення слідчих, а також неодноразово надавалися вказівки органу досудового розслідування у вказаних провадженнях, що спростовує твердження позивача щодо бездіяльності органу прокуратури.

Шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Крім цього, суд вважає за необхідне наголосити, що прокуратурою також було надано вичерпну та обґрунтовану відповідь на звернення ГО «ТОВАРИСТВО «ВОСТОК» щодо представництва інтересів держави у суді, оскільки ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прямо передбачено, що не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі, зокрема, громадських об`єднань.

За таких обставин, суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння Одеською обласною прокуратурою матеріальної та/або моральної шкоди ГО «ТОВАРИСТО «ВОСТОК», внаслідок протиправності дій чи бездіяльності та не доведено об`єктивного причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю органу прокуратури із заподіяною позивачу шкодою.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ГО «ТОВАРСИТВО «ВОСТОК», оскільки орган прокуратури здійснював свої повноваження в межах закону, процесуальні рішення прокуратури не скасовані у встановленому законом порядку, а також про недоведеність позивачем заподіяння йому шкоди безпосередньо відповідачем, на підставі чого заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги відмову судом у позові, судові витрати відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

2.Судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 28 березня 2022 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська