ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3141/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від прокурора: Коломійчук І.О. за посвідченням;

Від позивачів:

- Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області: М`ясківська М.Г. за довіреністю;

- Головного управління Держгеокадастру в Одеській області: не з`явився;

Від відповідачів:

- селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича: Кресюн В.А. на підставі ордеру

- Подільської районної державної адміністрації Одеської області: Прейс О.В. за довіренністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича, Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області (далі по тексту - прокурор) звернувся до господарського суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі по тексту - Куяльницька сільська рада), Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі по тексту - Управління) до селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича (далі по тексту - СФГ Перлея М.Д.), Подільської районної державної адміністрації Одеської області (далі по тексту - Адміністрація), відповідно до якої прокурор просить суд:

1) визнати незаконним та скасувати розпорядження Котовської районної державної адміністрації № 230/10 від 20.04.2010р. «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради».

2) визнати незаконним та скасувати розпорядження Котовської районної державної адміністрації № 238/10 від 27.04.2010р. «Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду».

3) визнати недійсним договір оренди землі (без номеру) від 08.02.2012р. про надання в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області площею: 8,4041 га з кадастровим номером :01:002:0177 з додатковими угодами до нього № 00043 від 31.10.2014р., № 17 від 07.06.2021р.;

4) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за № 18160845 від 19.12.2014р. з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0177 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 29) за СФГ Перлея М.Д. ;

5) визнати недійсним договір оренди землі (без номеру) від 08.02.2012р. про надання в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області площею: 19,9072 га з кадастровим номером :01:002:0178 з додатковою угодою до нього №9 від 05.05.2021р.;

6) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за № 56826347 від 26.02.2021р. з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0178 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 229) за СФГ Перлея М.Д. ;

7) визнати недійсним договір оренди землі (без номеру) від 08.02.2012р. про надання в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області площею: 20,8126 га з кадастровим номером :01:002:0179 з додатковими угодами до нього № 00042 від 31.10.2014р., № 20 від 07.06.2021р.;

8) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за № 18168056 від 19.12.2014р. з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0179 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 29) за СФГ Перлея М.Д. ;

9) застосувати наслідки недійсності договору оренди земельної ділянки від 08.02.2012р., а саме: зобов`язати СФГ Перлея М.Д. повернути за актом приймання - передачі земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області площею: 8,4041 га з кадастровим номером :01:002:0177 вартістю 217899,25 грн. державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області;

10) застосувати наслідки недійсності договору оренди земельної ділянки від 08.02.2012р., а саме: зобов`язати СФГ Перлея М.Д. повернути за актом приймання-передачі земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області площею: 19,9072 га з кадастровим номером :01:002:0178, вартістю 557281,11 грн., державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області;

11) застосувати наслідки недійсності договору оренди земельної ділянки від 08.02.2012р., а саме: зобов`язати СФГ Перлея М.Д. повернути за актом приймання-передачі земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області площею: 20,8126 га з кадастровим номером :01:002:0179, вартістю 512155,36 грн., державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на передачу в довгострокове користування СФГ Перлея М.Д. у 2010р. земельних ділянок державної власності із порушенням вимог ст. 134 Земельного кодексу України, тобто без проведення земельних торгів. При цьому, прокурором було наголошено, що на момент передачі земельних ділянок для ведення фермерського господарства СФГ Перлея М.Д. вже було створено та функціонувало, а, отже, спірні земельні ділянки могли бути передані у користування лише за результатами проведення земельних торгів. Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить суд задовольнити позовні вимоги та застосувати наслідки недійсності договорів шляхом повернення земельних ділянок на користь Куяльницької сільської ради, право власності до якої перейшло у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства.

Куяльницькою сільською радою також було подано до суду заяву про застосування інституту позовної давності до заявлених прокурором позовних вимог, по тексту якої позивачем було наголошено, що рада не підтримує заявлені прокурором позовні вимоги.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави.

Враховуючи підтримання прокурором заявленого позову, який був поданий в інтересах держави, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для вирішення даного спору по суті.

Управлінням були подані до суду письмові пояснення на позовну заяву, пред`явлені прокурором в інтересах даного позивача, які містять лише посилання на приписи чинного законодавства та хронологію спірних правовідносин, що позбавляє суд можливості встановити правову позицію даного учасника процесу з приводу заявленого в його інтересах позову.

СФГ Перлея М.Д. повністю заперечувало проти задоволення заявлених прокурором позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для передачі земельних ділянок в оренду за результатами проведення конкурсу у зв`язку з передачею земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Відповідачем також було наголошено про відсутність у прокурора правових підстав для звернення до суду із даними позовними вимогами, а, отже, про необхідність залишення позовної заяви без розгляду в силу вимог ст. 226 ГПК України. СФГ Перлея М.Д. також було зроблено заяву про застосування інституту позовної давності до заявлених прокурором позовних вимог.

Адміністрація також заперечувала проти задоволення заявлених прокурором позовних вимог, посилаючись на передачу земельних ділянок у користування СФГ Перлея М.Д. із дотриманням вимог чинного на момент передачі законодавства. Так, відповідачем було наголошено, що ст. 137 Земельного кодексу України було визначено необхідність проведення земельних торгів у порядку, встановленому законом, який прийнятий на дату передачі земельних ділянок в оренду не був. Адміністрацією також було зроблено заяву про застосування інституту позовної давності до заявлених прокурором позовних вимог.

20.12.2021р. до господарського суду від прокурора надійшла заява про визнання причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду із даними позовними вимогами поважними. Так, у поданій до суду заяві прокурором було наголошено, що про наявність порушень інтересів держави прокурор дізнався у 2021р. При цьому, позивачі також не були обізнані про наявність порушень вимог закону до моменту звернення прокурора із запитами до Куяльницької сільської ради та Управління про надання інформації про вжиті заходи з метою відновлення порушених прав держави.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.

20.04.2010р. Котовською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №230/10 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Косівської сільської ради», відповідно до якого Адміністрацією було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 49,12 га, в оренду СФГ Перлея М.Д. для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

27.04.2010р. Котовською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №238/10 «Про передачу земельних ділянок в довгострокову оренду", відповідно до якого Адміністрацією було передано в оренду СФГ Перлея М.Д. земельну ділянку, загальною площею 49,12 га, строком на 40 років для ведення фермерського господарства; визнано таким, що втратили чинність пункти 2, 3 розпорядження №230/10 від 20.04.2010р.

09.08.2010р. представниками Відділу Держкомзему у Котовському районі, СФГ Перлея М.Д. , суміжними землекористувачами та ВКФ „Стелхен" на виконання розпорядження Котовської районної державної адміністрації №230/10, 238/10 від 20.04.2010р. та від 27.04.2010р. було складено акти про встановлення в натурі меж земельної ділянки, відведеної СФГ Перлея М.Д. в довгострокову оренду строком на 40 років для ведення фермерського господарства.

22.06.2011р. Котовською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №637/11, згідно якого адміністрацією були внесені зміни до раніше прийнятого розпорядження №238/10 від 27.04.2010р., шляхом викладення п. 1 розпорядження у новій редакції, згідно якого СФГ Перлея М.Д. було передано в оренду строком на 40 років земельну ділянку, загальною площею 49,12 га із земель державної власності на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області.

08.02.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов п. п. 2, 8 якого Орендодавцем було передано у користування Орендаря земельну ділянку, загальною площею 8,4041 га, у тому числі рілля - 8,4041 га. Договір укладено на 40 років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар має не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити строк дії договору.

Вказаний договір оренди від 08.02.2012р. був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області 27.06.2012р. за №02664.

08.02.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов п. п. 2, 8 якого Орендодавцем було передано у користування Орендаря земельну ділянку, загальною площею 19,9072 га, у тому числі рілля - 19,9072 га. Договір укладено на 40 років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар має не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити строк дії договору.

Вказаний договір оренди від 08.02.2012р. був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області 21.06.2012р. за №02662.

08.02.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов п. п. 2, 8 якого Орендодавцем було передано у користування Орендаря земельну ділянку, загальною площею 20,8123 га, у тому числі рілля - 20,8126 га. Договір укладено на 40 років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар має не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити строк дії договору.

Вказаний договір оренди від 08.02.2012р. був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Котовському районі Одеської області 21.06.2012р. за №02663.

27.06.2012р. між Котовською районною державною адміністрацією та СФГ Перлея М.Д. було підписано акти приймання-передачі земельних ділянок, переданих у користування відповідачу за договорами оренди від 08.02.2012р., зареєстрованими за №02662, №№02664, №02663.

31.10.2014р. між Управлінням (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №00043 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02664, відповідно до умов якої сторонами було, зокрема, визначено, що об`єктом оренди виступає земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0177.

31.10.2014р. між Управлінням (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №00042 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02663, відповідно до умов якої сторонами було, зокрема, визначено, що об`єктом оренди виступає земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:0179.

16.01.2021р. Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було прийнято наказ №28-ОТГ „Про передачу земельних ділянок у комунальну власність", на підставі якого Куяльницькій сільській раді було передано у комунальну власність 2 земельні ділянки, загальною площею 21,2002 га.

22.04.2021р. Куяльницькою сільською радою було прийнято рішення №1052-VIII „Про внесення змін до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02662" у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку до територіальної громади.

05.05.2021р. між Куяльницькою сільською радою (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №9 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02662, відповідно до умов якої Орендодавець був замінений на Куяльницьку сільську раду у зв`язку із передачею права на земельну ділянку із державної до комунальної власності.

03.06.2021р. Куяльницькою сільською радою було прийнято рішення №1566-VIII „Про внесення змін до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02664" у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку до територіальної громади.

03.06.2021р. Куяльницькою сільською радою було прийнято рішення №1567-VIII „Про внесення змін до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02663" у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку до територіальної громади.

07.06.2021р. між Куяльницькою сільською радою (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №17 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02664, відповідно до умов якої Орендодавець був замінений на Куяльницьку сільську раду у зв`язку із передачею права на земельну ділянку із державної до комунальної власності.

07.06.2021р. між Куяльницькою сільською радою (Орендодавець) та СФГ Перлея М.Д. (Орендар) було укладено додаткову угоду №20 до договору оренди землі від 08.02.2012р., зареєстрованого за №02663, відповідно до умов якої Орендодавець був замінений на Куяльницьку сільську раду у зв`язку із передачею права на земельну ділянку із державної до комунальної власності.

Слід зазначити, що інформація про перехід права власності на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:0177, :01:002:0178, :01:002:0179 до територіальної громади Куяльницької сільської ради була внесена до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується витягами №НВ-021 від 11.05.2021р., №НВ-021 від 25.03.2021р., №НВ-021 від 11.05.2021р.

Крім того, факт перебування спірних земельніх ділянок у комунальній власності територіальної громади Куяльницької сільської ради, а також внесення записів про проведення державної реєстрації права оренди за СФГ Перлея М.Д. , підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №266092589 від 16.07.2021р., №266092893 від 16.07.2021р., №266092406 від 16.07.2021р.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020р. по справі №912/2385/18 дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор звертався до Куяльницької сільської ради та Управління із запитами про вжиття заходів правового характеру щодо передачі СФГ Перлея М.Д. в оренду земельних ділянок. При цьому, листом №02-18/2769 від 28.09.2021р. Куяльницька сільська рада повідомляла, що будь-які заходи реагування рада не вживала; інформація про вжиття Управлінням будь-яких заходів у відповідь на звернення прокурора із листом №61-3822вих-21 від 17.09.2021р. в матеріалах даної справи також відсутня.

З викладених обставин господарським судом відхиляються доводи СФГ Перлея М.Д. та Адміністрації про порушення прокурором порядку звернення до суду із даною позовною заявою, а, отже, підстави для залишення позову прокурора без розгляду відсутні.

Предметом заявлених прокурором позовних вимог у межах даної справи є вимоги до СФГ Перлея М.Д. та Адміністрації про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок. При цьому, фактично єдиною підставою заявленого позову прокурором висуваються доводи про порушення вимог земельного законодавства, яким передбачено можливість передачі земельних ділянок у користування за результатами проведення земельних торгів.

Згідно зі ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" господарський суд, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В силу положень статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно з ч. 1-2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельні ділянки, визнане за державою рішенням суду, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, незалежно від органу, в особі якого судом визнане таке право за державою.

В силу вимог ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність. До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у державну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у державну власність.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:0177, :01:002:0178, :01:002:0179 станом на момент звернення прокурора до господарського суду із даними позовними вимогами належать на праві комунальної власності територіальній громаді Куяльницької сільської ради, державна реєстрація права власності на які була проведена за радою у 2021р. При цьому, на момент прийняття спірних розпоряджень та передачі земельних ділянок в оренду СФГ Перлея М.Д. у 2012р. земельні ділянки належали на праві власності державі.

З огляду на викладене вище, враховуючи передачу земельних ділянок у власність територіальної громади Куяльницької сільської ради до моменту звернення прокурора до суду із даними позовними вимогами, господарський суд доходить висновку про недоведеність прокурором факту порушення будь-яких прав Управління на момент подання позовної заяви, оскільки останнє не виступає уповноваженим органом на розпорядження земельними ділянками комунальної форми власності.

Таким чином, Управління є неналежним позивачем за заявленими прокурором позовними вимогами, що має наслідком необхідність відмови у задоволенні заявлених прокурором позовних вимог в інтересах держави в особі Управління про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення заявлених прокурором позовних вимог в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату прийняття розпорядження № 230/10 від 20.04.2010р.) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Згідно з ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату прийняття розпорядження № 230/10 від 20.04.2010р.) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Враховуючи вимоги ст. 122 Земельного кодексу України, суд зазначає, що повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками були віднесені до компетенції Котовської районної державної адміністрації.

Згідно зі ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату прийняття розпорядження № 230/10 від 20.04.2010р.) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно правовий договір про відчуження права оренди.

Частиною 1 ст. 134 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату прийняття розпорядження № 230/10 від 20.04.2010р.) встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Приписами ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату прийняття розпорядження № 230/10 від 20.04.2010р.) передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, у випадку передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003р. N 973-IV (в редакції, чинній на дату прийняття розпорядження № 230/10 від 20.04.2010р.) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020р. по справі N 927/79/19 дійшла висновку, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках, наданих їм в оренду для ведення фермерського господарства. При цьому фермерське господарство створюється після набуття громадянином, який виявив бажання створити фермерське господарство, права користування земельною ділянкою. Землі фермерського господарства складаються, у тому числі із земельних ділянок, що використовується ним на умовах оренди. Право користування такими земельними ділянками зазначається в його статуті, який має містити відомості про земельну ділянку, а також термін, на який передається це майнове право. Отже, після укладення громадянином договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства та створення цим громадянином фермерського господарства права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі переходять від громадянина до фермерського господарства з дня проведення його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація СФГ Перлея М.Д. була проведена 22.02.1994р. Натомість спірні земельні ділянки були передані СФГ Перлея М.Д. у користування на підставі договорів оренди від 08.02.2012р. Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, якими визначено, що фермерське господарство створюється після набуття громадянином права користування земельною ділянкою, господарський суд доходить висновку, що підстави для передачі відповідачу у користування земельних ділянок без проведення земельних торгів були відсутні.

Відповідно до ст. 135 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) земельні торги проводяться у формі аукціону. У земельних торгах можуть брати участь громадяни і юридичні особи, які сплатили реєстраційний та гарантійний внески і можуть бути покупцями відповідно до законодавства України. Земельні торги можуть проводитися за рішенням суду.

Згідно з ч. 5 ст. 137 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) земельні торги проводяться у порядку, встановленому законом.

19.08.2012р. набув чинності Закон України „Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо порядку проведення земельних торгів у формі аукціону" № 5077-VI від 05.07.2012р., яким ст. ст. 135-139 були викладені у новій редакції.

Підсумовуючи викладені вище приписи чинного законодавства, господарський суд зазначає, що як на момент прийняття Котовською районною державною адміністрацією спірних розпоряджень, так і на момент укладення договорів оренди земельних ділянок закон, яким мав визначатися порядок проведення земельних торгів, прийнятий не був. На момент виникнення спірних правовідносин земельним законодавством були передбачені лише загальні правила щодо земельних торгів та підстав їх проведення, і лише після набуття чинності Законом України № 5077-VI від 05.07.2012р. вказане питання було врегульовано на законодавчому рівні.

З викладених обставин, господарський суд, враховуючи відсутність визначеного законом порядку проведення земельних торгів, доходить висновку про помилковість доводів прокурора щодо порушення відповідачами приписів чинного законодавства як на момент прийняття Адміністрацією спірних розпоряджень, так і на момент укладення договорів оренди землі від 08.02.2012р. Відсутність встановлених судом порушень відповідачами вимог законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про правомірність відмови у задоволенні заявлених прокурором позовних вимог в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради до Адміністрації, СФГ Перлея М.Д. про визнання незаконними та скасування розпоряджень Котовської районної державної адміністрації № 230/10 від 20.04.2010р., № 238/10 від 27.04.2010р. та визнання недійсними договорів оренди від 08.02.2012р. Відмова суду у задоволенні заявлених прокурором позовних вимог у названій частині свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заявлених прокурором позовних вимогах в частині скасування записів про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, застосування наслідків недійсності договорів оренди та повернення земельних ділянок, які за своєю правовою сутністю є похідними.

Положеннями п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року N 10 (з наступними змінами та доповненнями) передбачено наступне: за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Приймаючи до уваги висновки суду про правомірність відмови у задоволенні заявлених прокурором позовних вимог в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради, підстави для дослідження питання пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду із даними позовними вимогами, заява про застосування якої була зроблена, зокрема, СФГ Перлея М.Д., відсутні.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо правомірності та законності відмови у задоволенні позовних вимог керівнику Подільської окружної прокуратури Одеської області до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, селянського (фермерського) господарства Перлея Миколи Дмитровича, Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та додаткових угод, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельних ділянок.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на прокурора відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 березня 2022 р. у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

Суддя С.П. Желєзна