УХВАЛА

м. Київ

07.04.2022Справа № 910/2715/22

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.21; )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» (03057, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 47-А; ) 173 444,77 грн за Договором № 4336 поставки товару від 21.05.2021, що складаються з основного боргу, інфляційних втрат та 25% річних,

УСТАНОВИВ:

21.02.2022 до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» 173444,77 грн за Договором № 4336 поставки товару від 21.05.2021.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з огляду на слідуюче.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копію договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Водночас, з прохальної частини заяви вбачається, що заявник просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у сумі 149856,60 грн, тоді як в обґрунтування вимог зазначається про існування заборгованості за поставлений товар у сумі 73060,60 грн

Отже, судом встановлено, що заявлені вимоги та обставини, на яких вони ґрунтуються, носять суперечливий характеру та позбавляє суд можливості встановити розмір заборгованості, яка виникла у боржника на підставі Договору № 4336 поставки товару від 21.05.2021

Також, згідно з ч. 4 ст. 150 ГПК України, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник в подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Виходячи з аналізу положень ч. 4 ст. 150 ГПК України вбачається, що заява про видачу судового наказу подається в електронній формі тільки до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, проте в порушення приписів ч. 2 ст. 150 ГПК України заява не містить офіційної електронної адреси боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Також судом встановлено, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» інфляційних втрат у сумі 5534,50 грн та 25% річних - 18053,67 грн не відповідають приписам ст.148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є безспірною заборгованістю за своєю правовою природою.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є додатковими способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, що ґрунтується на вимогах закону, а не договору.

Таким чином, судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення інфляційних втрат та річних процентів, які за своєю правовою природою не є безспірними вимогами про стягнення грошової заборгованості за Договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, 150, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮНА-ІНТЕРКОМ» 173444,77 грн за Договором № 4336 поставки товару від 21.05.2021, що складаються з основного боргу - 149856,60 грн, інфляційних втрат - 5534,50 грн та 25% річних - 18053,67 грн.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 07.04.2022 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу постановлено з перевищенням строку, встановленого ч. 2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану з 5:30 год. 24.02.2022.

Суддя А.І. Привалов