ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Справа № 903/852/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2021 р. у справі № 903/852/21 (суддя Войціховський В.А., повний текст рішення складено 14.12.2021 р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопрод" (м. Луцьк)

до Луцької міської ради (м. Луцьк)

про визнання правовідносин припиненими

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екопрод" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради про визнання правовідносин за договором оренди земельної ділянки від 23.03.2011 р. кадастровий номер :11:062:0036, площею 2079 кв.м., розташованої за адресою: Майдан Привокзальний, 1, м. Луцьк (зареєстрованого в Управлінні Держгеокадастру в м. Луцьку Волинської області 07.11.2011р. за №00187), в редакції додаткової угоди № 3 від 06.12.2018 р., припиненими для ТОВ "Екопрод" з 05.02.2021р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на перехід права оренди спірної земельної ділянки згідно положень ст. ст. 16, 93, 120, 122, 124, 141 ЗК України, ст. ст. 1, 7, 13, 14, 15 Закону України "Про оренду землі" до нових власників нерухомого майна та порушення відповідачем права позивача щодо визнання припиненими за останнім прав та обов`язків, як орендаря за договором оренди земельної ділянки від 23.03.2011 р. в редакції додаткової угоди № 3 від 06.12.2018 р.

Також позивачем засвідчувалось на понесенні витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 2 270 грн, а також на витратах по оплаті наданої професійної правничої допомоги в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.12.2021 р. у справі № 903/852/21 позов задоволено. Визнано правовідносини за договором оренди земельної ділянки від 23.03.2011 р. кадастровий номер :11:062:0036, площею 2079 кв.м., розташованої за адресою: Майдан Привокзальний, 1, м. Луцьк (зареєстрованого в Управлінні Держгеокадастру в м. Луцьку Волинської області 07.11.2011р. за № 00187), в редакції додаткової угоди № 3 від 06.12.2018 р., припиненими для Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопрод" починаючи з 05.02.2021 р. Стягнуто з Луцької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопрод" 2 270 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору та 6 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи рішення суд першої інстанції вказав наступне:

- враховуючи ту обставину, що останнє відчуження майна (група нежитлових приміщень 5, котрі знаходяться за адресою: майдан Привокзальний, 1Б, загальною площею 115,9 кв. м. Рябчуку М.О.) відбулась 04.02.2021 р., тому саме із наступного дня (з 05.02.2021 р.) від зазначеної дати у ТОВ "Екопрод" припинилось право користування усією земельною ділянкою в м. Луцьку, майдан Привокзальний, 1, кадастровий номер :11:062:0036, загальною площею 2 079 кв.м.;

- судом прийнято до уваги принцип неподільності земельної ділянки з відповідним єдиним кадастровим номером у зв`язку з відчуженням об`єктів нерухомості загальною площею будівлі 2 995,6 кв.м., які знаходяться на цій земельній ділянці, по п`яти угодах купівлі-продажу;

- позиція Луцької міської ради щодо зволікання прийняття рішення про заміну сторони орендаря, визнання у ТОВ "Екопрод" припиненого права користування земельною ділянкою не відповідають положенням чинного законодавства та порушують права позивача на припинення права оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:062:0036, площею 2 079 кв.м., яка знаходиться на майдані Привокзальному, 1, у м. Луцьку;

- беручи до уваги особливу відсутність, на думку суду, складності даної справи, строк (тривалість) її розгляду судом, кількість і тривалість засідань у справі (справу із прийняттям рішення по суті позовних вимог розглянуто в порядку загального позовного провадження з кількістю проведених трьох судових засідань), приймаючи до уваги позицію сторони відповідача, суд зменшив розмір витрат на правову допомогу на 50 % із суми 13 000 грн до суми 6 500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Луцька міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- судом першої інстанції ніяк не оцінено твердження Луцької міської ради про те, що права та інтереси ТОВ "Екопрод" не були жодним чином порушені, оскільки договір оренди земельної ділянки кадастровим номером :11:062:0036, площею 2079 кв. м. для товариства припинився автоматично на підставі прямих норм закону;

- позивачем не було вчинено жодних дій щодо припинення права оренди у встановленому законодавством порядку, не було надано жодного підтвердження про намагання припинити право оренди в порядку визначеному чинним законодавством, зокрема поданих державному реєстратору заяв прийнятих державним реєстратором рішень про відмову у проведенні реєстрації припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:062:0036, площею 2079 кв. м. тощо;

- позивачем не подано жодних підтверджуючих документів про намагання знятися з обліку органів Державної податкової служби, як платник орендної плати за користування вищезазначеною земельною ділянкою. Луцька міська рада не є тим суб`єктом, який здійснює реєстрацію речових прав, нарахування орендної плати чи зняття з обліку, як платника орендної плати за землю;

- укладення письмової тристоронньої угоди про припинення договору оренди землі, не є порушенням чинного законодавства, оскільки така угода передбачена в якості однієї з адміністративних послуг, які надаються міською радою.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2022 р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито провадження за апеляційною скаргою, зупинено дію рішення суду та призначено розгляд справи на 16.03.2022 р. об 15:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 06.04.2022 р. об 15:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2022 р. клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екопрод" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає наступне:

- у зв`язку з бездіяльністю Луцької міської ради, що полягала в неприйнятті відповідного рішення про заміну сторони орендаря в договорі оренди земельної ділянки від 23.03.2011 р. у порядку визначеному законодавством, позивач звернувся до суду із позовом щодо визнання таких правовідносин припиненими з 05.02.2021 р.;

- твердження відповідача щодо нібито необґрунтованості рішення суду першої інстанції та щодо відсутності з боку позивача дій, спрямованих на припинення права оренди у визначеному законодавством порядку, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції;

- в силу прямої норми закону, у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному договорі оренди землі відбувається автоматично, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі;

- просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін; стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн в суді апеляційної інстанції.

В судові засідання учасники справи не забезпечили явку повноважних представників, про день час та місце судового розгляду повідомлялися належними чином.

Судове засідання 06.04.2022 р. в режимі відеоконференції не відбулося у зв`язку із технічною неможливістю такої участі представника позивача. В свою чергу, представника позивача в ухвалі суду від 04.04.2022 р. було попереджено, що в силу ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду скарги, явка в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а нез`явлення учасників справи в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 23.03.2011 р. між Луцькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екопрод" (орендар) строком на 5 років було укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться на майдані Привокзальному, 1 у м. Луцьку, кадастровий номер :11:062:0036, площею 2 079 кв. м., строком на 5 років з цільовим призначенням для обслуговування ринку "Привіз", на котрій знаходяться приміщення та споруди, які належать орендарю.

Частинами 3, 6 пункту 29 договору визначено, що орендар має право за письмовою згодою орендодавця зводити у встановленому законом порядку житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; при належному виконанні обов`язків відповідно до умов договору, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, має право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Даний договір було зареєстровано в Управлінні Держгеокадастру в м. Луцьку Волинської області 07.11.2011р. за №00187.

Визначена земельна ділянка була передана орендодавцем орендарю, а останнім прийнята в користування відповідно до підписаного між сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки від 07.11.2011 р.

10.04.2017 р. на підставі рішення Луцької міської ради від 01.12.2016 р. № 15/102 "Про поновлення договору оренди землі ТОВ "Екопрод" для обслуговування ринку "Привіз" на майдані Привокзальному, 1" між сторонами було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі земель від 07.11.2011 р. за №00187.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 10.04.2017 р. основний договір оренди землі поновлюється сторонами строком на 1 рік (до 07.11.2017 р.) з викладенням його в новій редакції.

Згідно п. 1 нової редакції договору, кадастровий номер земельної ділянки на майдані Привокзальний, 1, у м. Луцьку зазначався наступний: :11:062:0036.

Частиною 6 п. 24 додаткової угоди від 10.04.2017 р., сторонами встановлено право орендаря на подальше укладення договору на новий строк (поновлення договору).

Відповідне право оренди ТОВ "Екопрод" було зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 28.04.2017р., номер запису про інше речове право: 20311401.

12.02.2018 р. на підставі та відповідно до рішення Луцької міської ради від 04.12.2017 р. №34/83 "Про поновлення договору оренди землі ТОВ "Екопрод" для обслуговування ринку "Привіз" на майдані Привокзальному, 1, строком на тринадцять місяців" між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі земель від 07.11.2011 р. за № 00187, поновленого додатковою угодою про поновлення договору оренди землі від 10.04.2017 р.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 від 12.02.2018 р., договір оренди землі поновлюється строком на тринадцять місяців з дати закінчення договору оренди землі (до 07.12.2018 р.) Зміни до іншого речового права були зареєстровані в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 14.03.2018 р.

06.12.2018 р. на підставі та відповідно до рішення Луцької міської ради від 27.06.2018 р. №43/93 "Про поновлення договору оренди землі ТОВ "Екопрод" для обслуговування ринку "Привіз" на майдані Привокзальному, 1" між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 про поновлення договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі земель від 07.11.2011 р. за № 00187, поновленого додатковою угодою про поновлення договору оренди землі від 10.04.2017 р. та додатковою угодою № 2 про поновлення договору оренди землі від 12.02.2018 р.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 3 від 06.12.2018 р., договір оренди землі поновлюється строком на десять років з дати закінчення договору оренди землі (до 07.12.2028 р.)

Згідно п. 1 договору оренди землі в редакції від 06.12.2018 р., цільове призначення земельної ділянки, що передається в оренду: В.03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Частиною 5 п. 29 договору встановлено, що договір припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці іншою особою.

07.08.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екопрод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БВР-БУД" було укладено договір генерального підряду про забудову земельної ділянки № 1. Згідно умов даного договору об`єкт будівництва - нове будівництво спеціальних магазинів по продажу будівельних матеріалів і виробів з офісним приміщенням на майдані Привокзальному, 1, в м. Луцьку, визначених проектною документацією. Згідно цієї угоди, земельна ділянка - це територія, на якій здійснюється будівництво об`єкта будівництва, а саме: земельна ділянка кадастровий номер :11:062:0036, площею 2 079 кв.м., цільове призначення 03.07 - будівництво та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: майдан Привокзальний, 1, в м. Луцьку. Приміщення - розташовані в об`єкті окремі нежитлові приміщення (приміщення комерційного призначення, офіси, паркомісця та інше), які будуть зареєстровані, як окремі об`єкти нерухомого майна.

Згідно п. 1.1 договору генерального підряду, генпідрядник за завданням замовника зобов`язується на свій ризик, власними силами та засобами, за власний кошт з використанням власних ресурсів та ресурсів інших фізичних та юридичних осіб, у відповідності до проектної та робочої документації, затверджених замовником, діючих будівельних норм і правил та у визначеному договором строк виконати роботи, а замовник зобов`язаний надати генпідряднику під забудову земельну ділянку та будівельний майданчик, проектну та робочу документацію та прийняти закінчені роботи.

Відповідно до п. 1.2 договору генерального підряду, обсяг фінансування генпідрядником будівництва об`єкту складає 100 % від загальної суми фінансування, якщо інше не передбачено додатками до договору, що регламентують попередній розподіл площ між замовником та генпідрядником з подальшим набуттям майнових прав та у власність частки нежитлових приміщень, побудованих за рахунок генпідрядника.

При цьому у відповідності до пунктів 7.1-7.4 договору генерального підряду про забудову земельної ділянки № 1 від 07.08.2019 р. договірними сторонами було визначено наступне:

- порядок введення об`єкта будівництва в експлуатацію визначається чинним законодавством з урахуванням умов цього договору (п. 7.1 договору);

- замовник і генпідрядник домовилися, що переліки площі, поверх та конкретне місце розташування, номери приміщень (нежитлові приміщення, вбудовано-прибудовані приміщення, інші приміщення згідно з проектною документацією в об`єкті), на які замовник і генпідрядник набувають майнові права будуть визначені в укладеному між сторонами акті розподілу площ (попереднього), що підписується сторонами на протязі п`яти днів з моменту затвердження сторонами проектно-кошторисної документації. Сторони погодили та встановили, що кожна із сторін вправі самостійно, на власний розсуд і в повній мірі розпоряджатись належним їй майновим правом на приміщення, закріпленими актом розподілу площ. Фактичний розмір площ визначається остаточним актом розподілу площ, передбаченим п. 7.3 цього договору (п. 7.2 договору);

- після проведення технічної інвентаризації об`єкта будівництва, між сторонами підписується остаточний акт розподілу площ (додаткова угода) майнові права на які належать сторонам, в якому зазначаються фактичні площі приміщень в об`єкті та їх розподілення між сторонами. З моменту підписання акту, визначеного цим пунктом, до сторін переходять майнові права на визначені в ньому фактичний розмір площ та сторони мають право розпоряджатися ними на власний розсуд (п. 7.3 договору).

- право власності на приміщення в об`єкті будівництва оформляється відповідно до чинного законодавства (п. 7.4 договору).

16.08.2019 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Екопрод" на адресу Луцької міської ради було направлено лист № 45 та 12.09.2019 р. лист № 53 з проханням надання згоди на проведення на орендованій земельній ділянці нового будівництва спеціальних магазинів по продажу будівельних матеріалів і виробів з офісним приміщенням на майдані Привокзальному, 1, в м. Луцьку.

Листом від 19.09.2019 р. № 1.1-16/4484/2019, Виконавчим комітетом Луцької міської ради було надано дозвіл на будівництво з подальшим виділенням площі (рядів) для здачі їх в оренду особам, що здійснюють торгівлю власною сільськогосподарською продукцією.

18.12.2019 р. Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради було видано дозвіл на виконання відповідних будівельних робіт № ВЛ 33.

25.08.2020 р. Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради було видано сертифікат серії ВЛ №16 про засвідчення відповідності закінченого будівництвом об`єкта "Нове будівництво спеціальних магазинів по продажу будівельних матеріалів і виробів з офісним приміщенням на майдані Привокзальному, 1, у м. Луцьку" проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації. Місце розташування об`єкта: м. Луцьк, майдан Привокзальний, будинок 1, загальна площа будівлі - 2 995,6 кв.м. Замовник об`єкта: ТОВ "Екопрод", генеральний проектувальник: TOB "СВ ПРОЕКТ", генеральний підрядник: ТОВ "БВР-БУД". Сертифікат виданий на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 13.08.2020 р.

30.09.2020 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: майдан Привокзальний, 1Б, приміщення 1, площею 1 264, кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ".

12.10.2020 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 501,8 кв.м. за ОСОБА_2.

13.10.2020 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 21 кв.м, за ОСОБА_3.

13.10.2020 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, площею 1 092,1 кв.м. за ОСОБА_1.

04.02.2021 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. було зареєстровано право власності на групу нежитлових приміщень 5, котрі знаходяться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 115,9 кв.м. за ОСОБА_2.

Загальна площа переданих у власність ТОВ "АТБ-МАРКЕТ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 приміщень (новоствореного об`єкта нерухомого майна в цілому), котрі були зведені ТОВ "Екопрод" та ТОВ "БВР-БУД" на виконання спільного договору генерального підряду по забудові земельної ділянки № 1 від 07.08.2019 р. на орендованій ТОВ "Екопрод" у відповідності до укладеного із Луцькою міською радою договору оренди земельної ділянки від 23.03.2011 р. в редакції додаткової угоди № 3 від 06.12.2018 р. земельній ділянці з кадастровим номером :11:062:0036, площею 2 079 кв.м., розташованої за адресою: Майдан Привокзальний, 1, м. Луцьк, на котрі у ТОВ "Екопрод" та ТОВ "БВР-БУД" в силу п.п. 7.1-7.4 угоди генерального підряду №1 від 07.08.2019р. перейшли майнові права, складає 2 995,6 кв.м. та повністю відповідає площі забудови, визначеній у Сертифікаті серії ВЛ №16 про засвідчення відповідності закінченого будівництвом об`єкта "Нове будівництво спеціальних магазинів по продажу будівельних матеріалів і виробів з офісним приміщенням на майдані Привокзальному, 1, у м. Луцьку", виданого 25 серпня 2020 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю "Екопрод".

12.01.2020 р. ТОВ "Екопрод" спільно з ТОВ "АТБ МАРКЕТ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1. через Департамент "Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку" було подано заяву про заміну сторони орендаря в договорі оренди від 23.03.2011 р., на земельну ділянку кадастровий номер :11:062:0036, площею 2 079 кв.м. 24.02.2021 р. на засіданні сьомої сесії Луцької міської ради восьмого скликання рішення про заміну орендаря у зобов`язаннях за договором оренди землі на майдані Привокзальному, 1, у м. Луцьку прийнято не було.

07.04.2021 р. ТОВ "Екопрод" на адресу Луцької міської ради було направлено лист про припинення укладеного між сторонами договору оренди землі та документальне оформлення передбаченого законом припинення права оренди земельної ділянки у ТОВ "Екопрод".

Листом від 22.04.2021 р. № 1.1-16/2018/2021 Луцька міська рада засвідчила, що рішення про заміну орендаря земельної ділянки не було прийнято, вказала на необхідності направлення позивачем повторного звернення про заміну орендаря із долученням додатків, зауваживши на тому, що договір оренди земельної ділянки буде припинений в частині позивача лише після прийняття Луцькою міською радою відповідного рішення, підписання тристоронньої додаткової угоди та Державної реєстрації іншого речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

05.05.2021 р. ТОВ "Екопрод" було подано повторну заяву про заміну орендаря в договорі оренди земельної ділянки, проте 26.05.2021 р. на засіданні сесії Луцької міської ради рішення про заміну орендаря у зобов`язаннях за договором оренди землі на майдані Привокзальному, 1, у м. Луцьку прийнято не було.

Предметом позову у справі виступає матеріально-правова вимога про визнання припиненим у позивача права користування земельною ділянкою. Підставою позову визначається набуття третіми особами - ТОВ "АТБ МАРКЕТ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1. у власність об`єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці комунальної власності, орендарем якої є ТОВ "Екопрод", а також заперечення/відмови орендодавця - Луцької міської ради, щодо припинення відповідного права позивача згідно чинного договору оренди земельної ділянки, невизнання відповідачем припиненого права позивача.

В даному випадку спір виник між сторонами у зв`язку із наявністю/відсутністю підстав для визнання припиненим у позивача права користування земельною ділянкою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст. 179 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 120 ЗК України (у відповідній редакції) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення..

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до п. е ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

За змістом частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Отже, право оренди земельної ділянки виникає після державної реєстрації такого права, яка проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі договору оренди землі та інших документів, які підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.

Колегія суддів вказує, що відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 р. у справі № 910/18560/16, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Згідно з висновками, викладеними у пунктах 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 р. у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України), особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. У пункті 49 цієї ж постанови зазначено, що ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі", до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Тобто особа, яка набула право власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно.

Ця правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 р. у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 р. у справі № 908/1990/17, від 05.06.2018 р. у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 р. у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 р. у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 р. у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 р. у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 р. у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 р. у справі № 917/92/19.

Подібна правова позиція, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває право оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 р. у справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 р. у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 р. у справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 р. у справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 р. у справі № 913/661/17, від 06.03.2019 р. у справі № 914/2687/17, від 04.06.2019 р. у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 р. у справі № 917/92/19.

Враховуючи викладене, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 920/675/17, від 26.11.2019 р. у справі № 917/92/19, від 18.02.2020 р. у справі №907/132/19.

Таким чином, після проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості та переходу до нового власника відповідно до статей 120 ЗК України та 377 ЦК України прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі, новий власник звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним чинного договору оренди землі. При цьому укладення з орендодавцем та подання державному реєстратору додаткової угоди до договору оренди землі про заміну сторони договору чинним законодавством України не передбачено, відтак не є обов`язковим. Подібний правовий висновок щодо застосування ч. 2 ст. 651 ЦК України у правовідносинах щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зокрема заміна орендаря у договорі оренди, у судовому порядку шляхом визнання укладеним договору оренди (додаткової угоди до договору), викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 р. у справі № 927/79/19.

Після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, або ж переходу прав на об`єкт нерухомості від однієї особи до іншої договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо попереднього власника (законного користувача), однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки орендаря. У разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

Вирішуючи по суті даний спір судом необхідно встановити наявність у орендаря земельної ділянки належним чином зареєстрованого права власності на об`єкти нерухомості, котрі знаходяться на цій землі із визначенням індивідуальних ознак такого майна, підстав переходу від попереднього власника до нового власника права власності на майно із встановленням дати переходу та державної реєстрації відповідного права новим власником, розташування майна саме на орендованій земельній ділянці, а також інші обставини, необхідні для повного, всебічного та об`єктивного вирішення спору.

Як встановлено апеляційним судом, п. 1 додаткової угоди № 3 від 06.12.2018 р. до договору оренди від 23.03.2011 р., даний договір оренди поновлюється строком на десять років з дати закінчення договору оренди землі, тобто до 07.12.2028 р.

Матеріалами справи підтверджується, що право власності на нежитлові приміщення, які знаходяться на орендованій ТОВ "Екопрод" земельній ділянці згідно договору оренди від 23.03.2011 р. за адресою: майдан Привокзальний, 1, в м. Луцьку у ТОВ "Екопрод" припинилося, а у ТОВ "АТБ-МАРКЕТ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 виникло саме:

- з моменту реєстрації 30.09.2020 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О права власності на нежитлове приміщення за адресою: м-н Привокзальний, 1Б, приміщення 1, площею 1 264, кв.м. за ТОВ "АТБ-МАРКЕТ";

- з моменту реєстрації 12.10.2020 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 501,8 кв. м. за ОСОБА_2 ;

- з моменту реєстрації 13.10.2020 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 21 кв.м, за ОСОБА_3 ;

- з моменту реєстрації 13.10.2020 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 1 092,1 кв. м. за ОСОБА_1. ;

- з моменту реєстрації 04.02.2021 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троць Ю.Б. права власності на групу нежитлових приміщень 5, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 115,9 кв.м. за ОСОБА_2 .

Отже, беручи до уваги те, що останнє відчуження майна (нежитлових приміщень) ТОВ "Екопрод" відбулося 04.02.2021 р., суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що саме із наступного дня - 05.02.2021 р. у позивача припинилося право користування усією земельною ділянкою за адресою: м. Луцьк, майдан Привокзальний, 1, кадастровий номер :11:062:0036, загальною площею 2 079 кв. м., яке у нього виникло на підставі договору оренди від 23.03.2011 р.

При цьому, суд вказує, що договір оренди землі від 23.03.2011 р., укладений між Луцькою міською радою (орендодавець) та ТОВ "Екопрод" (орендар) не припинив свою дію у цілому, а в даному випадку відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме орендаря - ТОВ "Екопрод" на нових власників нежитлових приміщень - ТОВ "АТБ-МАРКЕТ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, і що після відчуження об`єктів нерухомості позивачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості, викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі №922/3655/17, від 05.09.2018 р. у справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 р. у справі №910/20774/17, від 29.11.2018 р. у справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 р. у справі №902/1592/15, від 27.02.2019 р. у справі № 913/661/17 від 06.03.2019 р. у справі №914/2687/17.

Отже, суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що фактичне користування земельною ділянкою здійснюють нові власники майна - ТОВ "АТБ-МАРКЕТ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , дійшов висновку про наявність передбаченим статтями 120, 141 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. 31 Закону України "Про оренду землі", підстав для визнання правовідносин за договором оренди земельної ділянки від 23.03.2011 р. кадастровий номер :11:062:0036, площею 2079 кв.м., розташованої за адресою: Майдан Привокзальний, 1, м. Луцьк, в редакції додаткової угоди № 3 від 06.12.2018 р., припиненими для ТОВ "Екопрод" з 05.02.2021 р.

До подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 04.04.2019 р. у справі № 910/7197/18.

Колегія суддів зазначає, що за змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 2 статті 16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Апеляційний господарським суд звертає увагу на те, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способу захисту у формі визнання договору припиненим цивільне законодавство не передбачає, а встановлює в якості такого способу можливість зміни або припинення правовідношення судом, який зокрема може бути реалізований шляхом розірвання договору в судовому порядку, що має інший правовий зміст. Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.02.2020 р. у справі № 914/393/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.01.2021 р. у справі № 916/1415/19 вказала, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України ). Тобто договірні правовідносини виникають саме на підставі договорів. Водночас поняття правочину (зокрема поняття договору) і поняття правовідносин не є тотожними. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Правовідносинами є відносини, змістом яких є права та обов`язки сторін. Зокрема, змістом зобов`язальних правовідносин є обов`язок однієї сторони (боржника) вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії та кореспондуюче право кредитора вимагати від боржника виконання цього обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком про наявність тісного зв`язку між договорами та договірними правовідносинами, оскільки такі правовідносини виникають саме з договорів, а подальший розвиток правовідносин може бути зумовлений, у тому числі (але не виключно), умовами договору. Водночас подальші зміни правовідносин, зокрема припинення прав та обов`язків з договору, не обов`язково пов`язані зі зміною чи припиненням договору.

Разом з тим, апеляційний господарський суд у даній справі звертає увагу на те, що відповідно до норм статей 16 ЦК України та 20 ГК України права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав. За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21.11.2012 р. у справі №6-134цс12, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками і вважає, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

На думку апеляційного господарського суду, позиція відповідача щодо зволікання прийняття рішення про заміну сторони орендаря, визнання у ТОВ "Екопрод" припиненого права користування земельною ділянкою не відповідає положенням чинного законодавства, залишає позивача в стані правової невизначеності щодо своїх прав та обов`язків перед відповідачем та порушує право (інтерес) позивача на припинення права оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:062:0036, площею 2 079 кв. м., яка знаходиться на майдані Привокзальному, 1, у м. Луцьку, майно (нежитлові приміщення) на якій належать іншим особам.

При цьому, суд приймає до уваги те, що позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням, в порядку адміністративних послуг, прийняти рішення про заміну сторони орендаря у договорі оренди земельної ділянки від 23.03.2011 р., зокрема із листами від 12.01.2020 р., 24.02.2021 р. та 07.04.2021 р.

Тобто із матеріалів справи вбачається, що позивачем вчинялися дії, направлені на заміну сторони орендаря у договорі оренди від 23.03.2011 р., однак всупереч вимогам закону, відповідачем не прийнято рішення щодо заміни сторони орендаря у вказаному договору оренди, що і стало підставою для звернення позивача до суду із позовом за захистом свої прав (інтересів).

А відтак твердження відповідача щодо відсутності з боку позивача дій, спрямованих на припинення права оренди у визначеному законодавством порядку, а також не порушення прав (інтересів) ТОВ "Екопрод" є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, враховуючи норми ст. ст. 74, 123, 126, 129 ГПК України, положення Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", на підставі аналізу обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з вимог розумності та справедливості, беручи до уваги обставини справи, тривалості розгляду справи, мотиви прийняття судового рішення, дійшов правомірного висновку щодо доцільності відшкодування відповідачем для позивача витрат на надання правової допомоги в суді в розмірі 6 500 грн, що є достатньою компенсацією витрат робочого часу, необхідного для участі представника в трьох засіданнях суду та підготовки його до судового процесу, яка включає консультацію з юридичних питань, збір та аналіз доказів, ознайомлення з матеріалами справи, підготовку позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо заяви позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн, суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено апеляційним господарським судом, в підтвердження надання адвокатом Деркачем Д.В. для ТОВ "Екопрод" послуг з професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції надано: копію договору про надання правової допомоги від 16.02.2022 р., ордер на надання правової допомоги серії від 17.02.2022 р., попередній (орієнтовний) розрахунок витрат від 17.02.2022 р., детальний опис витрат від 17.02.2022 р., платіжне доручення № 60 від 16.02.2022 р. (а. с. 198-204).

Так, відповідно до розділу 1 договору про надання правової допомоги від 16.02.2022 р., укладеного між адвокатом Деркачем Д.В. (виконавець) та ТОВ "Екопрод" (клієнт), клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати наступні правничі (адвокатські) послуги для клієнта: консультації з юридичних питань - 1 год; підготовка, збір та аналіз доказів, ознайомлення з матеріалами справи - 1 год; підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 6 год; представництво інтересів клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді - 2 год. Перелік послуг, що надаються згідно умов даного договору є вичерпним. Збільшення об`єму робіт за рахунок надання юридичних (адвокатських) послуг, не передбачених переліком встановленим п.1. даного договору, здійснюється на підставі окремої додаткової угоди до даного договору.

Відповідно до п. п. 4.2., 4.3. договору, загальна вартість послуг, передбачених п. 1 цього договору, становить 10 000 грн. Вартість однієї години роботи виконавця на виконання цього договору становить 1 000 грн. Сторони мають право змінювати суму договору з метою відображення змін ринкових чи інших умов за взаємною згодою.

З детального опису робіт від 17.02.2022 р. вбачається, що загальна вартість послуг на суму 10 000 грн, включає в себе: консультації з юридичних питань - 1 год; підготовка, збір та аналіз доказів, ознайомлення з матеріалами справи - 1 год; підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 6 год; представництво інтересів клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді - 2 год.

Суд вказує, що ч. 3 ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не подав.

Разом з тим, в частині заяви ТОВ "Екопрод" про стягнення з відповідача витрат в розмірі 2 000 грн (представництво інтересів клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді), суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на ту обставину, що позивачем не доведено витрати на зазначену суму, які пов`язані з участю представника у судових засіданнях, оскільки представник не приймав участі в судових засіданнях апеляційного господарського суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2021 р. у справі №903/852/21 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Луцької міської ради - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 10.12.2021 р. у справі № 903/852/21 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Стягнути з Луцької міської ради (43025, м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопрод" (43005, м. Луцьк, майдан Привокзальний, 1, ) 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. Господарському суду Волинської області видати судовий наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2022

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.