ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 березня 2022 року Справа № 903/1086/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК", м. Харків

до відповідача Фізичної особи-підприємця Паславського Адама Ростиславовича, Волинська область, Камінь-Каширський район, с. Раків Ліс

про стягнення 65 345,05 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від позивача: не прибув;

Встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Паславського Адама Ростиславовича про стягнення 65 345,05 грн., з них: основний борг в сумі 44 834,20 грн.; штраф в сумі 8 966,84 грн.; проценти річних у сумі 7 684,70 грн.; інфляційні збитки у сумі 3 859,31 грн. та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №5-ф від 19.01.2017 в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 05.01.2022 залишено позовну заяву за вх.№01-50/1180/21 від 31.12.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" до Фізичної особи-підприємця Паславського Адама Ростиславовича про стягнення 65 345,05 грн. - без руху.

Встановлено позивачу строк не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме подати суду:

- належні докази на підтвердження повноважень юрисконсульта Кожевнікової Н.В. як представника позивача (оригінал ордеру, договір про надання правової допомоги, докази на підтвердження статусу адвоката (свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю);

- уточнення процесуального статусу відповідача з урахуванням відомостей витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

20.01.2022 від директора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви за вх.№01-57/400/22, в якій долучає:

- докази отримання по електронній пошті ухвали Господарського суду Волинської області від 05.01.2022 у справі №903/1086/21;

- засвідченні копії: трудовий договір від 24.09.2020 та наказ 200к від 24.09.2020;

- витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача;

- клопотання керівника позивача від 13.01.2022 №13-01/22;

- позовна заява від 30.12.2021 за вих.№30-12/21 у паперовій формі з додатками.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, засідання для розгляду справи по суті призначено на 09.02.2022.

Ухвалою суду від 09.02.2022 відкладено розгляд справи на 21.03.2022.

Уповноважені представники в судове засідання не прибули, вимоги ухвал суду про відкриття провадження та відкладення розгляду справи не виконали, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, та те, що п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність в матеріалах справи відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, суд , встановив:

19 січня 2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю (постачальник) та Фізичною особою підприємцем Паславським Адамом Ростиславовичем (покупець) був укладений договір поставки №5-ф. (а.с. 18-19)

Відповідно до п.1.1. договору визначено, що постачальник бере на себе зобов`язання передати (поставити) у власність покупцю протягом дії договору товар в асортименті і кількості, вказаній в накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених даним договором.

Згідно п.п 1.2 договору передбачено, що предметом поставки є наступний товар:

1.2.1 лікарські засоби (згідно Закону України «Про лікарські засоби»)

1.2.2 супутні товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи (згідно «Переліку» затвердженому наказом МОЗ України)

Відповідно до п.п 1.3, 1.4 договору визначено, що поставка товару здійснюється за взаємною згодою сторін. Накладні є документом, який замінює специфікацію і протокол цін, і є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.п 3.1, 3.4, 3.5 договору визначено, що ціни на товар, що поставляються за даним договором вказані в національній валюті України. Загальна сума договору складає суму вартості товарів згідно видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору і відвантажених протягом дії даного договору. Розрахунки за товар здійснюються по сумам, вказаним у видаткових накладних, шляхом відстрочення платежу протягом 15 к.д. з моменту отримання товару покупцем. Датою поставки вважається дата отримання товару покупцем, про що покупцем робиться відмітка у видатковій накладній. Якщо дата отримання товару не вказана покупцем у видатковій накладній, датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної.

Відповідно до п.п 7.2 договору визначено, що за прострочення платежу обумовленого в пункті 3.5 даного договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно ст. 625ЦК України за весь час прострочення та 18% річних простроченої суми.

Згідно п.п. 10.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами і обміну копіями документів, завірених мокрими печатками, вказаних в п. 12.4 і діє до 31.12.2020, а щодо зобов`язань за договором - до повного їх виконання.

01.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю (постачальник) та Фізичною особою підприємцем Паславським Адамом Ростиславовичем (покупець) було укладено додаткову угоду до договору поставки №5-Ф від 19.01.2017 у якій сторони домовились продовжити дію договору поставки №5-Ф від 19.01.2017 до 31.12.2025 включно. Виклали п. 10.4 договору у наступній редакції договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік і на тих же умовах, якщо жодна із сторін не заявила письмово про його розірвання не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну його дії.

Даний договір та додаткова угода підписана уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорено, не розірвано та не визнано недійсними, а отже є дійсними, укладеними належним чином та є обов`язковими для виконання сторонами.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом даного судового розгляду є стягнення заборгованості за поставлений товар на умовах договору поставки №5-ф від 19.01.2017 та на підставі видаткових накладних №ХА-0185423/1 від 21.12.2020 на суму 3 720,52 грн., №ХА-0185423/2 від 21.12.2020 на суму 330,24 грн., №ХА-0185423/3 від 21.12.2020 на суму 149,06 грн., №ХА-0185218/1 від 21.12.2020 на суму 229,26 грн., №ХА-0185218/2 від 21.12.2020 на суму 1232,06 грн., №ХА-0185182/1 від 21.12.2020 на суму 783,44 грн., №ХА-0185182/2 від 21.12.2020 на суму 39,24 грн., №ХА-0185215/1 від 21.12.2020 на суму 318,58 грн., №ХА-0185215/2 від 21.12.2020 на суму 2871,20 грн., №ХА-0185215/3 від 21.12.2020 на суму 78,43 грн., №ХА-0187984/1 від 28.12.2020 на суму 769,74 грн., №ХА-0188101/1 від 28.12.2020 на суму 4022,19 грн., №ХА-0188101/2 від 28.12.2020 на суму 418,32 грн., №ХА-0188101/3 від 28.12.2020 на суму 71,09 грн., №ХА-0188272/1 від 28.12.2020 на суму 6520,22 грн., №ХА-0188272/3 від 28.12.2020 на суму 35,81 грн., №ХА-0001385/1 від 04.01.2021 на суму 267,83 грн., №ХА-0001385/2 від 04.01.2021 на суму 4094,28 грн., №ХА-0001385/3 від 04.01.2021 на суму 15 грн., №ХА-0001383/1 від 04.01.2021 на суму 518,58 грн., №ХА-0001383/2 від 04.01.2021 на суму 6972,02 грн., №ХА-0003845/1 від 11.01.2021 на суму 3444,53 грн., №ХА-0003845/2 від 11.01.2021 на суму 132,94 грн., №ХА-0003845/3 від 11.01.2021 на суму 55,44 грн., №ХА-0003845/4 від 11.01.2021 на суму 31,20 грн., №ХА-0003846/1 від 11.01.2021 на суму 569,52 грн., №ХА-0003846/2 від 11.01.2021 на суму 92,87 грн., №ХА-0003846/3 від 11.01.2021 на суму 7838,01 грн., №ХА-0003846/4 від 11.01.2021 на суму 31,20 грн. (а.с. 28-46)

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було поставлено, а відповідачем було прийнято товар на загальну суму 46 563,08 грн., що підтверджується накладними (а.с. 28-46)

Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідач частково оплатив товар на суму 5500 грн., що підтверджується випискою по рахунку. (а.с. 119-120)

Позивач на адресу відповідача направив вимогу про сплату заборгованості від 18.02.2021, в якій просив сплатити на користь ТзОВ "Фіто-Лек" основний борг в сумі 44834,20грн., однак остання залишена відповідачем без належного реагування.

Отже, враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 44 834,20 грн. є обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат в розмірі 3859,31 грн. за період з 06.01.2021 по 27.01.2021, 18% річних в сумі 7684,70 грн. за період з 06.01.2021 по 30.12.2021 та штрафу 20% в сумі 8966,84 грн. суд зазначає таке.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки, відповідачем не виконано умови договору поставки, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.п 7.2 договору визначено, що за прострочення платежу обумовленого в пункті 3.5 даного договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно ст. 625ЦК України за весь час прострочення та 18% річних простроченої суми.

Отже, є підставними та підлягають до задоволення інфляційні втрати в сумі 3859,31 грн. за період з 06.01.2021 по 27.01.2021, 18% річних в сумі 7684,70 грн. за період з 06.01.2021 по 30.12.2021 та штраф у розмірі 20% в сумі 8966,84 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача до відповідача підлягають судом задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в сумі 2270,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Паславського Адама Ростиславовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" (61125, м.Харків, вул. Катерининська, буд. 46, ) 65 345,05 грн., з них: основний борг в сумі 44 834,20 грн.; штраф в сумі 8 966,84 грн.; проценти річних у сумі 7 684,70 грн.; інфляційні збитки у сумі 3 859,31 грн. та 2270,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

23.03.2022

Суддя В. М. Дем`як