ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2022 м.Дніпро Справа № 904/122/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2022 (суддя Мельниченко І.Ф.) у справі

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", м. Дніпро

про стягнення суми за банківською гарантією N71.00.20018305 від 19.03.2020 у розмірі 7247581,60 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2022 у даній справі позовну заяву Міністерства оборони України і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована посиланням на те, що в наданому витязі з ЄДРПОУ відсутня інформація щодо повноважень Боберського І.М. на підписання позовної заяви від імені Міністерства оборони України, тобто вказана особа не наділена повноваженнями на самопредставництво у розумінні ч.3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, матеріали справи не містять відомостей і щодо наявності у Боберського І.М. статусу адвоката.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Міністерство оборони України, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник вказує на те, що суд формально підійшов до визначення повноважень представника Міноборони, оскільки згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі Боберський І.М. наділений повноваженнями представляти інтереси Міноборони в судах в порядку самопредставництва, зокрема й правом щодо підписання позовних заяв.

3.2 Доводи інших учасників справи

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2022 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору в сумі 2481,00 грн протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 15.02.2022 скаржником надано докази усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2022; згідно положень ч.13 ст.8, ч.2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України постановлено розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" суми за банківською гарантією N71.00.20018305 від 19.03.2020 у розмірі 7247581,60 грн.

Вказана позовна заява підписана представником Міністерства Іваном Боберським.

На підтвердження наявності повноважень у вказаної особи представляти інтереси позивача до заяви було додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами ст.269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є питання дотримання місцевим господарським судом норм процесуального права під час постановлення ухвали про повернення позовної заяви Міністерства оборони України.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, розумні строки розгляду справи судом.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За змістом ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною п`ятою статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частин 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 58 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, представництво у господарських судах першої інстанції здійснюється у порядку самопредставництва юридичної особи (через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або адвокатом.

При цьому під самопредставництвом юридичної особи слід розуміти право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Таким чином, аналіз наведених вище законодавчих норм дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Одночасно слід враховувати, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Частиною 3 ст.9 цього Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, що обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта .

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, наявність відповідного запису у Реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням наявності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

У даному випадку, позовна заява Міністерства оборони України підписана Боберським Іваном.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація про особу, що підписала позовну заяву Боберського І.М. наявна в реєстрі.

Зокрема, відповідно до цього реєстру, в розділі відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, прізвище, ім`я, по батькові, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи зазначено Боберського І.М., який наділений повноваженнями: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень; без права: відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладення мирової угоди).

Отже, Боберському І.М. надані повноваження щодо вчинення дій від Міністерства оборони України без окремого доручення, при цьому обмеження стосовно права підпису цією особою позовних заяв у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи подана Міністерством оборони України позовна заява підписана особою, уповноваженою представляти Міністерство у правовідносинах з третіми особами та яка має право вчиняти відповідні дії від імені цієї юридичної особи без довіреності.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

При цьому реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 ч.1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду - скасуванню, з направленням справи до місцевого господарського суду для розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

3.5 Розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що судом спір по суті не вирішено, колегія суддів не здійснює розподіл судових витрат відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 280, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2022 у справі №904/122/22 скасувати.

Матеріали справи №№904/122/22 надіслати до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Суддя В.Ф.Мороз

Суддя Л.А.Коваль