ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2022 р. Справа №909/87/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засіданні Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-Табак" б/н від 23.02.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/597/22 від 23.02.2022)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2022 (суддя Матуляк П.Я.) про забезпечення позову

у справі № 909/87/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (надалі ТзОВ "Тедіс Україна"), м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-Табак" (надалі ТзОВ "Галичина-Табак"), м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 4 310 746,08 грн

за участю учасників справи:

від позивача: Тіхов О.С. - адвокат (ордер серія ВІ №1073753 від 23.02.2022), Дербеньова С.В. - адвокат (ордер серія АА №1174936 від 25.03.2022)

від відповідача: Грабовецький О.Б. - адвокат (ордер серія АТ №1020012 від 23.02.2022)

ВСТАНОВИВ:

18.02.2022 на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області від ТОВ "Тедіс Україна" поступила заява про забезпечення позову (а.с. 183-192 т.2), згідно з якою останній просить постановити ухвалу про забезпечення позову до подання позовної заяви ТОВ "Тедіс Україна" до ТОВ "Галичина-Табак" про стягнення суми боргу, шляхом накладення арешту на:

- грошові кошти, що належать ТзОВ «Галичина-Табак», в межах суми позову, що становить 4310746,08 грн, які знаходяться на всіх банківських рахунках ТзОВ «Галичина-Табак», в тому числі й на наступних банківських рахунках:

НОМЕР_1 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209);

НОМЕР_2 в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_3 в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_4 в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_5 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_6 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_7 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_8 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві ( НОМЕР_9 );

НОМЕР_10 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_11 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_12 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_13 в АТ «БАНК СІЧ» (МФО 380816); НОМЕР_14 в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528); НОМЕР_15 в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528); НОМЕР_16 в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528); НОМЕР_17 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209); НОМЕР_18 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209); НОМЕР_19 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209);

НОМЕР_20 в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500); НОМЕР_20 в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500); НОМЕР_21 в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313); НОМЕР_22 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209); НОМЕР_23 в АТ «Таскомбанк» (МФО 339500); НОМЕР_24 в АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528); НОМЕР_25 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209).

-все нерухоме майно, що перебуває у власності ТзОВ «Галичина-Табак» в межах суми позову, що становить 4 310 746,08 грн із забороною його відчуження, передачу в іпотеку, заставу тощо.

- все рухоме майно, що перебуває у власності ТзОВ «Галичина-Табак» в межах суми позову, що становить 4310746,08 грн із забороною його відчуження, передачу в заставу тощо.

- товари, що знаходяться в обороті, а також товари, зокрема, але не виключно, тютюнові вироби, що знаходяться за адресами магазинів та торгових точках ТзОВ «Галичина-Табак» в межах суми позову, що становить 4310746,08 грн із забороною його відчуження, передачу в заставу тощо за наступними адресами:

м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича. 8

м. Львів, вул. Промислова. 53,

Закарпатська обл., м. Мукачево. вул. Івана Франка, 134

м. Луцьк, вул. Карбишева, 1

м. Чернівці, вул. Коломийська. 1А

м. Хмельницький, проїзд Купріна, 4

м. Тернопіль, вул. Текстильна. 28

м. Сарни, вул. Привокзальна. З,

м. Рівне, вул. Київська, 98. прим.2

Дана заява мотивована тим, що ТОВ "Галичина-Табак" не сплачено 4 310 746,08 грн вартості товару, поставленого ТОВ "Тедіс Україна" на підставі договору поставки товарів IQOS та тютюнових виробів для електричного нагрівання №42-IQOS/АВ/18/КК від 29.11.2018. При цьому заявник зазначає, що з листування між ТзОВ "Тедіс Україна" та ТзОВ "Галичина-Табак" вбачається уникнення останнім взятих на себе зобов`язань, згідно договору. Також ТзОВ "Тедіс Україна" в обґрунтування заяви вказує, ТзОВ "Галичина-Табак" отримало товар, який є товаром швидкого обороту (тобто реалізується в найкоротші строки) без мети проведення належного розрахунку з постачальником, і як наслідок, на думку заявника, існує ризик відчуження ТзОВ "Галичина-Табак" рухомого та нерухомого майна, а також перерахування чи зняття коштів із банківських рахунків, з метою уникнення виконання грошового зобов`язання за договором, що в свою чергу утруднить та зробить неможливим виконання в майбутньому рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2022 у справі № 909/87/22 заяву ТзОВ "Тедіс Україна" про забезпечення позову задоволено.

Приймаючи ухвалу про забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують, що вжиття даних заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та такі заходи забезпечення позову визнані обґрунтованими, адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами. Судом враховано те, що відповідачем не вживались дії щодо погашення заборгованості або повернення товару, поведінку відповідача щодо ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань, наявність відкритої кримінальної справи. Окрім того, суд зазначив, що з положень абз. 1-3 п. 7.1. договору поставки з урахуванням додаткових угод до нього, а також чинного законодавства вбачається, що накладення ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №761/45557/21 арешту на кошти відповідача не є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТзОВ "Галичина-Табак" оскаржило її в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, в тому числі ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", де зазначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень , які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, а тому вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню. Зокрема, ТзОВ "Галичина-Табак" покликається на те, що судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові КГС ВС від 26.11.2020 у справі №911/949/20 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Окрім того, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в оскаржуваній ухвалі суд робить посилання на лист №16-01 від 14.01.2022 та наголошує на наявність відкритого кримінального провадження, ставлячи під сумнів здійснення належної господарської діяльності ТзОВ "Галичина-Табак". Однак, суд не враховує той факт, що в даному листі міститься посилання на ухвалу Київського апеляційного суду по справі №761/22973/21 від 30.09.2021, ухвалу Київського апеляційного суду по справі №761/2537/21 від 01.05.2021 та ухвалу Київського апеляційного суду по справі №761/5911/21 від 28.04.2021, в яких міститься інформація, що в слідчих органів СБУ нібито є інформація, що діяльність ТзОВ "Тедіс Україна" частково носить фіктивний характер, що в свою чергу відбилось на діяльності ТзОВ "Галичина-Табак", як на бізнес партнері ТзОВ "Тедіс Україна". Скаржник зазначає, що в даному листі ним вказано, що після розблокування рахунків ТзОВ "Галичина-Табак" гарантує здійснення платежів, згідно діючого договору, бере на себе зобов`язання інформувати ТзОВ "Тедіс Україна" про стан справ та дії, які будуть вчинятися для розблокування рахунків товариства.

Також ТзОВ "Галичина-Табак" вказує, що місцевим господарським судом не взято до уваги того, що згідно довідки №42/541 від 22.02.2022, на банківському рахунку ТзОВ "Галичина-Табак", відкритому в АТ "Таскомбанк" (№ НОМЕР_2 ) знаходяться грошові кошти, в сумі 8 062 255,16 грн. Вказана сума є достатньою для повної оплати заборгованості за договором поставки товарів IQOS та тютюнових виробів для електричного нагрівання №42-IQOS/АВ/18/КК від 29.11.2018.

З огляду на викладене, ТзОВ "Галичина-Табак" просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 2й.02.2022 у справі №909/87/22 та постановити нову, якою відмовити ТзОВ "Тедіс Україна" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022 справу № 909/87/22 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Галичина-Табак" на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2022 у справі №909/87/22, призначено розгляд справи на 05.04.2022.

ТзОВ "Тедіс Україна" реалізувало своє право на подання відзиву, яке передбачене ч. 1 ст. 263 ГПК України. У відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх.№ ЗАГС 01-04/1830/22 від 04.04.2022), позивач заперечує доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 не є висновком щодо застосування норми права, яка підлягала б застосуванню до спірних правовідносин, що склалися між сторонами даної справи. Щодо постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №911/949/20 то предмет спору, підстави позову (скарги), зміст позовних вимог та фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання правовідносин, що складись між сторонам даної справи та тих, що наведені в постанові Верховного Суду не є подібними, а відтак не можуть братись до уваги. Окрім того, ТзОВ "Тедіс Україна" зазначає, що з листа №16-01 від 14.01.2022 вбачається, що кримінальне провадження №00000032 від 26.02.2020 відкрито щодо ТзОВ "Галичина-Табак" за ознаками кримінальних правопорушень, що ставить під сумнів здійснення належної господарської діяльності відповідачем та виконання взятих на себе зобов`язань за договором поставки. Щодо посилань скаржника на ухвали Київського апеляційного суду у справі №761/22973/21 від 30.09.2021, у справі №761/2537/21 від 01.05.2021 та у справі №761/5911/21 від 28.04.2021, які оскарженні відповідачем в апеляційному порядку, то ТзОВ "Тедіс Україна" зазначає, що відповідач не мотивує, як саме дане впливає на неможливість виконання ТзОВ "Галичина-Табак" власних зобов`язань за договором поставки, укладеним з ТзОВ "Тедіс Україна". Зокрема, позивач вважає, що скаржник навмисно посилається на перераховані ухвали Київського апеляційного суду з метою створення у суду апеляційної інстанції думки про протиправність поведінки саме ТзОВ "Тедіс Україна". Також позивач покликається на те, що відповідач визнає наявність в нього заборгованості перед ТзОВ "Тедіс Україна" за договором поставки, підтверджує факт, що грошові кошти в нього наявні, але не сплачуються відповідачем на користь позивача на виконання взятих на себе зобов`язань, згідно договору поставки. З огляду на викладене, ТзОВ "Тедіс Україна" просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

05.04.2022 ТзОВ "Галичина-Табак" подало клопотання про долучення документів по справі №909/87/22, а саме: копії листа АТ "Банк Січ" від 24.12.2021 №71; копії довідки ПАТ "АБ "Південний" від 22.02.2022 №232-001-8079-2022-БТ; копії ухвали Київського апеляційного суду від 28.04.2021 у справі №761/5911/21; копії ухвали Київського апеляційного суду від 13.05.2021 у справі №761/2537/21; копіюї ухвали Київського апеляційного суду від 30.09.2021 у справі №761/22973/21.

В судовому засіданні представники позивача проти вищевказаного клопотання заперечили, посилаючись на те, що ТзОВ "Галичина-Табак" в порушення вимог ст. 170 ГПК України не надіслало ТзОВ "Тедіс Україна" копії такого клопотання.

Порадившись на місці, колегія суддів дійшла висновку відмовити у задоволенні клопотання ТзОВ "Галичина-Табак" про долучення документів по справі №909/87/22.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представники позивача проти доводів скаржника заперечили, просять ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників учасників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.

При цьому, вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з ТзОВ "Галичина-Табак" на користь ТзОВ "Тедіс Україна" заборгованості за договором поставки товарів IQOS та тютюнових виробів для електричного нагрівання №42-IQOS/АВ/18/КК від 29.11.2018 в сумі 4 310 746,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання вимог договору поставки №42-IQOS/АВ/18/КК від 29.11.2018 та додаткових угод нього поставлено відповідачу товар, в підтвердження чого подано видаткові накладні. Однак, як вказує позивач, відповідач не сплатив грошові кошти за отриманий товар в загальній сумі 4 310 746,08 грн у строк, визначений умовами договору, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

В заяві про забезпечення позивач зазначає, що з листування між ним та ТзОВ "Галичина-Табак" вбачається уникнення останнім взятих на себе зобов`язань, згідно договору поставки №42-IQOS/АВ/18/КК. Заявник при цьому вказує, що отриманий відповідачем товар, є товаром швидкого обороту (тобто реалізується в найкоротші строки). Відтак, існує ризик відчуження ТзОВ "Галичина-Табак" рухомого та нерухомого майна, а також перерахування чи зняття коштів із банківських рахунків, з метою уникнення виконання грошового зобов`язання за договором, що в свою чергу утруднить та зробить неможливим виконання в майбутньому рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечує існування заборгованості за отриманий товар в загальній сумі 4 310 746,08 грн за договором №42-IQOS/АВ/18/КК. В обґрунтування причин не оплати поставленого товару, відповідач покликається на п.7.1. договору поставки, вказуючи, що на адресу позивача надіслано листа вих. №16-01 від 14.01.2022 щодо продовження терміну виконання зобов`язання, щодо оплати вартості поставленого товару, в зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти відповідача, згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №761/45557/21.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що судом вжито заходи забезпечення, шляхом накладення арешту, в межах суми позову 4310746,08 грн на рахунки, на рухоме, не рухоме майно та товари, що знаходяться в обороті.

Судова колегія апеляційного суду зазначає, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі № 911/949/20, від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20.

Проте, суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, не врахував, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги у даній справі стосуються лише грошових коштів та не стосуються безпосередньо повернення/витребування нерухомого майна на користь позивача. Тому, суд першої інстанції, накладаючи арешт на нерухоме майно, рухоме майно та товари що знаходяться в обороті, залишив поза увагою відсутність зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та не врахував положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, безпідставно задовольнивши вимогу позивача про застосування заходу забезпечення позову у цьому спорі, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, рухоме майно та товари, що знаходяться в обороті. При цьому також слід зазначити, що позивачем не подано доказів того, що відповідач вчиняє дії, щодо продажу/реалізації майна.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі покликається на лист №16-01 від 14.01.2022 та наголошує на наявність відкритого кримінального провадження №00000032 від 26.02.2020, ставлячи під сумнів здійснення належної господарської діяльності ТзОВ "Галичина-Табак".

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в даному листі зазначено про те, що після розблокування рахунків, ТзОВ "Галичина-Табак" гарантує здійснення платежів, згідно діючого договору. Окрім того, відповідач бере на себе зобов`язання інформувати позивача про стан справ та дії, які будуть вчинятися для розблокування рахунків товариства.

Таким чином, самі лише твердження про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевим господарським судом не взято до уваги того, що згідно довідки №42/541 від 22.02.2022, на банківському рахунку ТзОВ "Галичина-Табак" відкритому в АТ "Таскомбанк" (№ НОМЕР_2 ) знаходяться грошові кошти, в сумі 8 062 255,16 грн. Вказана сума є достатньою для повної оплати заборгованості за договором поставки товарів IQOS та тютюнових виробів для електричного нагрівання №42-IQOS/АВ/18/КК від 29.11.2018.

Отже, враховуючи вищенаведене та матеріали справи, ТзОВ "Тедіс Україна" не доведено та документально не підтверджено перед судом належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, факту вчинення ТзОВ "Галичина-Табак" дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, як продаж майна або підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо, в свою чергу саме лише припущення заявника про ймовірність, не може бути беззаперечною обставиною для висновку про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення а отже, і не може бути достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на недоведеність наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів до забезпечення позову на цій стадії та у такий спосіб, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та розгляду спору по суті призведе до порушення збалансованості інтересів сторін, принципу рівності усіх учасників справи перед судом нівелює вимоги ст. ст. 13, 14 ГПК України, які вказують на змагальність сторін та диспозитивність господарського судочинства, що суперечить інститутам забезпечення позову.

Отже, з врахуванням наведеного, обґрунтованими визнаються доводи апеляційної скарги ТзОВ "Галичина-Табак", відповідно до чого ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2022 у справі №909/87/22 підлягає скасуванню, як така що прийнята з порушенням норм процесуального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. В зв`язку з чим, в задоволенні заяви ТзОВ "Тедіс Україна" про забезпечення позову у справі №909/87/22 слід відмовити повністю.

Керуючись, ст.ст. 255, 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ "Галичина-Табак" задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2022 у справі № 909/87/22 скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТзОВ "Тедіс Україна" про забезпечення позову.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

4. Матеріали справи № 909/87/22 направити до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2022.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький