РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2022Справа № 921/494/21

За позовом Фізичної особи-підприємця Швирла Бориса Богдановича ;

до Головного управління національної поліції в Тернопільській області (відповідач 1);

Державної казначейської служби України (відповідач 2);

про відшкодування шкоди,завданої незаконними діями органів досудового слідства та бездіяльності.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Жовтий М. М., адвокат, ордер серії АА № 046442 від 09.12.20;

Швирло Б.Б. , ФОП;Від відповідача 1: не з`явилися;

Від відповідача 2: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Швирло Борис Богданович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (відповідач 1) та Державної казначейської служби України (відповідач 2) про стягнення 291 910,25 грн, з яких 266 910,25 грн матеріальної шкоди (збитків), 15 000 грн витрат на послуги аудиторської фірми та 10 000 грн витрат на послуги адвоката.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 06.08.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Швирло Бориса Богдановича до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (відповідач 1) та Державної казначейської служби України (відповідач 2) про стягнення 291 910,25 грн передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі № 921/494/21 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 19.10.2021 року.

Через відділ діловодства суду 24.09.2021 р. від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній заперечував проти позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу № 921/494/21 до судового розгляду по суті на 18.01.2022.

У судовому засіданні 18.01.2022 оголошено перерву в слуханні справи по суті до 08.02.2022 р.

Під час розгляду спору 08.02.2022 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю.

Відповідачі своїх повноважних представників у судове засідання 08.02.2022 не направили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Швирло Б.Б. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, у якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в його користь за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку (Державне казначейство України) завдану йому моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, матеріальну шкоду у розмірі 266910,25 грн. прямих збитків та 15 000 грн. витрат на послуги аудиторської фірми.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2021 року позов Швирло Б.Б. до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового слідства та їх бездіяльністю, задоволено. Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунку коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь Швирло Б.Б. 50000 грн. заподіяної моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2021 року провадження у справі за позовом Швирла Б.Б. до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення заподіяної незаконними діями органів досудового слідства та їх бездіяльністю в частині вимог позивача про стягнення із відповідачів в його користь за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 281810.25 грн. закрито, з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу право на звернення із вказаною позовною вимогою у порядку господарського судочинства, тобто до Господарського суду Тернопільської області.

Постановою Тернопільського апеляційного суду рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2021 у справі № 607/2013/20 року залишено без змін.

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що внаслідок неправомірних дій Головного управління національної поліції в Тернопільській області позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 266 910,25 грн. На думку позивача, неправомірність дій відповідачів полягає в неправомірному опломбуванні виробничого обладнання позивача, внаслідок чого з 8 листопада 2018 року по 19 квітня 2019 року було повністю заблоковано виробничу діяльність останнього, чим заподіяно позивачу матеріальної шкоди.

Судом встановлено, що 19 серпня 2017 року Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за матеріалами правоохоронного органу та зареєстровано кримінальне провадження № 0000239 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000239 від 19 серпня 2017 року вбачається, що «…громадянин Б , будучи суб`єктом підприємницької діяльності, організував незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення (води) без спеціального дозволу на користування надрами на території Тернопільської області та налагодив виробництво, фасування та збут бутельованої питної води.».

Як вбачається із рапорту оперуповноваженого УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ Національної поліції України від 18.08.2017 року, в ході проведення заходів було виявлено незаконну діяльність гр. Швирло Б.Б. , жителя АДРЕСА_1 , який будучи суб`єктом підприємницької діяльності, у комерційних цілях, в порушення ст., ст. 19, 21, 23 Закону України «Про надра» організував злочинну схему видобутку корисних копалин загальнодержавного значення без спеціального дозволу на користування надрами. В подальшому, спільно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом незаконного видобування підземних вод налагодив виробництво бутельованої питної води торгових марок «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та збут на території західного регіону. Реалізацію та постачання незаконно виготовленої питної води Швирло Б.Б , здійснює з використанням власного автотранспорту.

Матеріалами кримінального провадження № 0000239, встановлено, що органом досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді під час досудового розслідування проводились негласні слідчі дії: візуальне спостереження за місцем, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем ведення Швирло Б.Б. своєї підприємницької діяльності, а також неодноразово проводились негласні слідчі дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру, якими він користувався.

Крім цього, як вбачається із ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2018 року, задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів та надано тимчасовий доступ до інформації, яка становить банківську таємницю про повний рух грошових коштів по поточних рахунках, які належать Швирло Б.Б. із розшифровкою контрагентів, їх рахунків та сум та призначень платежів.

Також, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого ГУНП в Тернопільській області про проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку на земельній ділянці за кадастровим номером №:02:002:0125, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Швирло Б.Б. з метою виявлення та вилучення обладнання, призначеного для видобування води, зразки води, яка видобута зі свердловини, що знаходиться на даній земельній ділянці і використовується для виробництва бутельованої води, документів, які свідчать про постачання води, тару, в якій здійснюється розлив води. Такий обшук був проведений органом досудового розслідування, про що свідчить його протокол від 08 листопада 2018 року наявний у матеріалах кримінального провадження.

Крім цього, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого ГУНП в Тернопільській області про проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку у будинку, інших господарських та підсобних приміщеннях, по АДРЕСА_3 , який належить на праві власності Швирло Б.Б. з метою виявлення та вилучення обладнання, призначеного для видобування води, документів, які свідчать про постачання та реалізацію води, тару, в яку здійснюється розлив води, який в подальшому було проведено органом досудового розслідування 08 листопада 2018 року.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.11.2018 року задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Накладено арешт на майно та документи, які було вилучено в ході проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 .

09 березня 2019 року старшим слідчим СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Мудрим Ю.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000239, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях Швирла Б.Б. ознак складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

15 лютого 2005 року Швирло Б.Б , отримав свідоцтво на знак для товарів та послуг на торгову марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та 10 червня 2011 року Швирло Б.Б , було видано свідоцтво на знак для товарів та послуг № НОМЕР_1 на торгову марку «ІНФОРМАЦІЯ_2».

10 травня 2012 року Швирло Б.Б. , як фізична особа підприємець отримав дозвіл, виданий Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області терміном дії з 10 травня 2012 року до 10 квітня 2015 року на спеціальне водокористування ПП « Швирло Б.Б. » свердловиною з ціллю господарсько-побутового і технологічного водопостачання та відведення зворотних вод.

Також згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В00 № 125801, Швирло Б.Б , 02 березня 2001 року зареєстрований як фізична особа підприємець.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Швирло Б.Б. зазначено «виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки».

Таким чином, із наведеного встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000239 від 19.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, стосовно Швирло Б.Б. проводились слідчі дії, у тому числі негласні слідчі дії, а саме візуальне спостереження, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, які обмежували права позивача. Зокрема, здійснено втручання у приватне спілкування Швирло Б.Б. шляхом отримання в оператора стільникового зв`язку доступу до інформації про трафіки з`єднань мобільного телефону, який належав позивачу. Також, за місцем проживання Швирло Б.Б. , а також за місцем здійснення ним підприємницької діяльності органом досудового розслідування було проведено обшуки, порушено недоторканість житла та право власності під час яких були вилучені документи, пов`язані із здійснення ним підприємницької діяльності, накладено арешт на майно, опломбувано виробниче обладнання, заблоковано виробничу діяльність як суб`єкта підприємницької діяльності.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні тривало з 19.08.2017 року по 09 березня 2019 року, тобто 18 місяців.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Зокрема, вищезазначений порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду».

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Як вбачається із матеріалів справи 09 березня 2019 року слідчим СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000239, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях Швирла Б.Б. ознак складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України. Досудове розслідування проводилось органами дізнання протягом 18 місяців із проведення відповідних дій. З 8 листопада 2018 року по 19 квітня 2019 року, внаслідок опломбування виробничого обладнання позивача, було заблоковано його виробничу діяльність, чим завдано матеріальної шкоди.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання не договірної шкоди передбачено ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У матеріалах справи міститься звіт про надані послуги аудиторської фірмою №2075/1 від 01.06.2019 р., складений аудиторською фірмою «Тер Аудит», яким було встановлено, що сума неотриманого прибутку від реалізації продукції (збитки) за період з 09.11.2018 по 18.04.2019 складає 216 255,75 грн., а сума втраченої вигоди за період з 19.04.2019 по 27.05.2010 складає 50 654,50 грн.

Згідно приписів статті 73 "Докази" ГПК України: "Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: …висновками експертів".

В силу приписів статті 76 "Належність доказів" ГПК України: "Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування".

Згідно приписів статті 74 "Обов`язок доказування і подання доказів" ГПК України: "Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи".

Проаналізувавши звіт про надані послуги аудиторської фірмою №2075/1 від 01.06.2019 р., суд дійшов висновку про його обґрунтованість та узгодженість із іншими матеріалами справи. Отже, складений за допомогою застосування спеціальних знань звіт №2075/1 є належним і допустимим доказом у справі і заслуговує на увагу господарського суду у якості важливого доказу по справі у сукупності із іншими зібраними у справі доказами.

В той же час, відповідачами зі своєї сторони не було надано жодного висновку або звіту, із висновками, що відрізняються від тих, що надані ТОВ «Тер Аудит» у звіті №2075/1 від 01.06.2019 р.

Таким чином, заподіяна шкода позивачу, внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, складає 266 910,25 грн.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 у справі № 1-36/2001 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2000 рік" та статті 25 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" (справа про відшкодування шкоди державою), також визначено, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок державного бюджету.

Крім того, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України, розпорядником якого є Державне казначейство України.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення 266 910 грн. 25 коп. матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, підлягають задоволенню шляхом стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивачем також було заявлено до стягнення з відповідачів 15 000,00 грн. вартості послуг аудиторської фірми, а також 10 000,00 грн. витрат на адвоката.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з розглядом справи, входить до предмета доказування у справі.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесення ним 15 000,00 грн. витрат на послуги аудиторської фірми та 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а тому у суду відсутні підстави для покладення зазначених витрат на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Швирла Бориса Богдановича ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 ) 266 910 (двісті шістдесят шість тисяч дев`ятсот десять) грн. 25 коп. матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Головного управління національної поліції в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 003 (чотири тисячі три) грн. 65 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.04.2022 р.

Суддя О.В. Мандриченко