ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1818/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Грачова В.М., в приміщенні суду в м. Черкаси, у порядку письмового провадження розглянув справу за позовом Виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області до Акціонерного товариства Укрпошта про стягнення 10375 грн. 50 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Виконавчий комітет Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства Укрпошта (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору оренди нерухомого майна № 79-10 від 03.01.2012 року, 10375 грн. 50 коп. боргу з орендної плати у період з 01.01.2016 по 31.05.2021 року та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано тим, що договір оренди нерухомого майна № 79-10 від 03.01.2012 року в частині визначення розміру орендної плати у вказаний період суперечить вимогам Методики № 21-5, що виявлено та відображено в акті Північного офісу Держаудитслужби, складеного за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Свидівоцької сільської ради.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1818/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач в особі свого представника подав суду 10.01.2022 року відзив на позовну заяву (вх. № 233/22, а.с. 27-28), в якому заперечував проти позову з мотивів необґрунтованості і недоказанності позовних вимог, а саме: за час фактичного користування орендованим майном виконував свої зобов`язання орендаря у відповідності до умов чинного договору оренди нерухомого майна № 79-10 від 03.01.2012 року, спірні вимоги позивача умовами цього договору не передбачені.

18.01.2022 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив (вх. № 713/22, а.с. 34-36 ), в якій спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, наполягав на задоволенні позову повністю з зазначених у ньому підстав.

Представник відповідача подав суду 21.01.2022 року заперечення на відповідь на відзив (вх. № 961/22, а.с. 34-35), в яких додатково обґрунтовував свої заперечення проти позову.

Дослідивши заяви учасників справи по суті справи, наявні у справі № 925/1818/21 письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову повністю з таких підстав.

03.01.2012 року між Свидівоцькою сільською радою Черкаського району, як орендодавцем, та відповідачем - Черкаською дирекцією УДППЗ «Укрпошта», як орендарем, укладено договір оренди нерухомого майна № 79-10 (далі - Договір, а.с. 13-15), за умовами п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення першого поверху двоповерхової адміністративної будівлі, розташованої за адресою: вул. Шевченка, 177, в с. Свидівок Черкаського району, загальною площею 41,493 кв.м. для розміщення відділення поштового зв`язку.

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п. 2.1. - передача в користування орендарю зазначеного в п.1.1. майна, здійснюється відповідно Акту приймання-передачі (Додаток № 1);

п. 3.1. - орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 і становить без ПДВ одна гривня в рік;

п. 3.3. - у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплати заборгованості;

п.п. 8.1., 8.2., 8.3. - умови договору розповсюджують свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 01.01.2012 року та діють до 31.12.2012 року; умови договору зберігають силу протягом всього строку дії договору; зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін; зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом 20-ти днів; одностороння відмова від виконання договору та внесених змін не допускаються.

Договір підписаний і скріплений печатками обох сторін та пролонгований на наступні періоди.

На виконання умов Договору сторонами складено та підписано 03.01.2012 року акт приймання-передачі нежитлових приміщень (а.с. 16) відповідно до якого Свидівоцька сільська рада, як орендодавець передав, а відповідач, як орендар прийняв в строкове користування майно - частину приміщення першого поверху двоповерхової адмінбудівлі, розташованої за адресою вул. Шевченка, 177, с. Свидівок, Черкаський район, площею 41,493 кв.м.

Рішенням Будищенської сільської ради віл 16.11.2020 року № 1- 6/УІІІ «Про початок реорганізації Свидівоцької сільської ради шляхом приєднання до Будищенської сільської ради» (а.с.17-18) вирішено зокрема, що Будищенська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Свидівоцької сільської ради (п.2).

Рішенням Будищенської сільської ради від 11.12.2020 року №3-2/УПІ «Про визначення виконавчого комітету Будищенської сільської ради розпорядником коштів» (а.с. 19) зокрема вирішено визначити виконавчий комітет Будищенської сільської ради розпорядником коштів бюджету Будищенської територіальної громади; правонаступником активів і пасивів (юридичних та фізичних зобов`язань) Будищенської сільської ради (п.1,2).

За твердженням позивача у 2021 році Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Свидівоцької сільської ради, за результатами якої складено акт, в якому встановлено неврахування сільською радою орендної ставки, передбаченої у додатку 1 до Методики № 21-5, а саме в розмірі 6% для розміщення об`єктів поштового зв`язку на площі, що використовується для надання послуг поштового зв`язку тому бюджетом Свидівоцької сільської ради недоотримано доходів від оренди комунального майна у період з 01.01.2016 року по 31.12.2020 року в сумі 9634 грн. 40 коп.

За розрахунком позивача, враховуючи висновки Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, заборгованість відповідача за Договором у період з 01.01.2016 року по 31.12.2020 року становить 9634 грн. 40 коп., за період з 01.01.2021 року по 31.05.2021 року - 741 грн. 10 коп. (а.с. 21), яка відповідачем не сплачена.

Предметом спору, що розглядається у цій справі, є вимога позивача до відповідача стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 79-10 від 03.01.2012 року.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов`язань найму (оренди). Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про найм (оренду) - параграфом 1 глави 58 ЦК України, а також розділом VІ параграф 5 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Закону України «Про оренду державного та комунального майна», норми якого з урахуванням предмета спору є спеціальними.

Згідно з нормами ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ст. 180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст. 631 ЦК України, час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст.641 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 759 ч. 1, 760 ч. 3, 762 ч. 1, 3, 5, 763 ч. 1, ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом; за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; договір найму укладається на строк, встановлений договором.

З огляду на викладені обставини справи суд вбачає, що на виконання укладеного сторонами договору оренди нерухомого майна № 79-10 від 03.01.2012 року, позивач, як орендодавець, надав в оренду частину нежитлового приміщення першого поверху двоповерхової адміністративної будівлі, розташованої за адресою: вул. Шевченка, 177, в с. Свідівок Черкаського району, загальною площею 41,493 кв.м. для розміщення відділення поштового зв`язку.

Відповідач, як орендар з урахуванням п.п. 3.1. Договору зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786, що становить без ПДВ одна гривня в рік. Інші зміни до Договору в частині зміни розміру орендної плати сторонами не погоджувались.

Позивач, як правонаступник Свидівоцької сільської ради, лише після проведеної у 2021 році ревізії Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області фінансово-господарської діяльності Свидівоцької сільської ради, заявив про стягнення з відповідача на підставі Договору з урахуванням додатку 1 до Методики № 21-5, заборгованість з орендної плати у період з 01.01.2016 року по 31.12.2020 року у розмірі 9634 грн. 40 коп., за період з 01.01.2021 року по 31.05.2021 року у розмірі 741 грн. 10 коп.

Оренда плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю за користування орендованим майном. Порядок, умови та строки внесення орендної плати визначаються договором. Вона може бути розрахована за 1 кв. м. на рік чи за все приміщення на місяць.

Згідно з положеннями ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Враховуючи відсутність погодженої сторонами зміни розміру орендної плати за користування відповідачем частиною нежитлового приміщення першого поверху двоповерхової адміністративної будівлі, розташованої за адресою: вул. Шевченка, 177, в с. Свідівок Черкаського району, загальною площею 41,493 кв.м. для розміщення відділення поштового зв`язку, що є предметом договору оренди нерухомого майна № 79-10 від 03.01.2012 року, посилання позивача на акт Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області щодо ревізії фінансово-господарської діяльності Свидівоцької сільської ради, додаток 1 до Методики № 21-5, на підставі яких здійснені спірні нарахування у розмірі 10375 грн. 50 коп., суд вважає позов необгрунтованим, а відтак не вбачає і підстав для його задоволення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч.1ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи, умов договору оренди нерухомого майна № 79-10 від 03.01.2012 року, наведених норм законодавства суд надає перевагу доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, а позов із зазначених у ньому підстав визнає необґрунтованими і в його задоволенні відмовляє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.04.2022 року.

Суддя Грачов В.М.