ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022м. ДніпроСправа № 904/3/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", м.Запоріжжя

до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), м. Дніпро

про стягнення 7 143,95 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 7143,95 грн, з яких: 7060,41 грн - заборгованість за спожиту електричну енергію у січні, лютому 2021 року; 66,83 грн - пеня за період з 01.03.2021 по 12.04.2021; 16,71 грн - 3% річних за період з 01.03.2021 по 12.04.2021.

Судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором приєднання № 668 від 19.03.2020 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг щодо оплати спожитої електричної енергії.

Ухвалою суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання цієї ухвали.

31.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні з огляду на наступні обставини.

Відповідач зазначає, що утримується за рахунок Державного бюджету України й будь-яка оплата послуг здійснюється розпорядником державних коштів в межах, передбачених договірними зобов`язаннями. Оскільки зазначений договір (договір про постачання електричної енергії № 668 від 19.03.2020) в частині надання послуг діяв до 31.12.2020 та не був пролонгований на термін фактичного надання послуг, а саме до 28.02.2021, то бюджетні зобов`язання не були прийняті для подальшої оплати спожитих послуг.

У відповіді на відзив, поданій до суду 02.02.2022, позивач указує на необґрунтованість, безпідставність відзиву відповідача та його невідповідність дійсним обставинам справи.

Позивач повідомляє, що у зв`язку із закінченням строку дії договору № 668 від 19.03.2020 між сторонами сторонами було укладено додаткову угоду № 8 від 28.12.2020, якою продовжено строк дії договору № 668 від 19.03.2020 до28.02.2021.

Також позивач вважає хибним твердження відповідача про відсутність обов`язку оплачувати використану електричну енергію у разі відсутності коштів на січень-лютий 2021 року, оскільки відповідач був обізнаний про відсутність у його кошторисі додаткових асигнувань з бюджету на здійснення наступних платежів за договором та не попередив про це постачальника, чим порушив п. 4.27 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ). Позивач зауважує, що відповідач відмовляється нести відповідальність за свої дії за обставин укладення ним додаткової угоди про продовження дії договору та фактичного продовження споживання електричної енергії; відповідно до пункту 4.27 ПРРЕЕ у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

За вказаних обставин позивач просить задовольнити його позовну заяву в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив, що надійшли до суду 21.02.2022, відповідач наголошує на доводах, які були наведені ним у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (далі позивач, постачальник) та Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач, споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 668 від 19.03.2020 (далі договір) шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції "Універсальна бюджет" Додаток № 3 до договору.

Для цього 19.03.2020 споживач звернувся до постачальника із заявою-приєднанням до умов договору (Додаток № 1) за об`єктами, розташованими у м. Токмак Запорізької області по: вул. Шевченка, 14/101, 71701 (ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z271), вул. Володимирська 27а/67, 71701 (ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z638), вул. Василя Вишиваного, 270, 71701 (ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z822), вул. Гагаріна, 1/21, 71701 (ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z331).

Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.2 договору визначено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську діяльність.

Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної, господарської, підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з пунктом 3.1 договору умови надання універсальних послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією, яка є Додатком 3 до цього договору.

За умовами пункту 5.1 договору загальна його вартість становить 37408,02 грн, у тому числі ПДВ 6234,67 грн. Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором згідно з обраною відповідачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 3 до цього договору. Строк поставки лютий - грудень 2020 року.

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію (пункт 5.2 договору).

Пунктом 5.7 договору передбачено, що ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 5.8 договору).

Відповідно до пункту 5.10 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в комерційній пропозиції (Додаток № 3 до договору), прийнятої споживачем.

Згідно з пунктом 4 "Спосіб та термін оплати" Додатку 3 до договору розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця.

Оплата здійснюється за фактично спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді, в строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі акта прийняття-передавання товарної продукції та рахунку за спожиту електричну енергію.

Підставою для формування постачальником рахунку на оплату спожитої електричної енергії за цим договором є підписаний сторонами акт прийняття-передавання товарної продукції.

Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі спецрахунок), зазначений у договорі або розрахункових документах.

Датою оплати є дата надходження коштів на спецрахунок постачальника.

Пунктом 5.11 договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 "Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф" Додатку 3 до договору визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом усього періоду прострочення зобов`язання та 3% річних від суми боргу.

Відповідно до пункту 13.1 договору цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2020, а в частині зобов`язань та розрахунків за цим договором - до повного виконання їх сторонами, на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач та набуває чинності з дати надання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні.

Сторони, керуючись статтею 631 Цивільного кодексу України дійшли згоди, що умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, починаючи з 01.02.2020.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі" дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної в договорі (пункт 13.10 договору).

28.12.2020 постачальник і споживач підписали додаткову угоду № 8 до договору, в якій домовились продовжити строк дії цього договору та виконання зобов`язань щодо закупівлі товару під кодом ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія) по 28 лютого 2021 року строк, достатній для проведення процедури закупівлі вказаного предмету закупівлі на початку 2021 року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у пункті 5.1 договору, відповідно до затверджених у встановленому порядку на цю мету видатків.

Шляхом укладення додаткової угоди № 9 від 17.02.2021 сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 2.3 договору в частині визначення обсягу споживання електроенергії, достатнього для проведення процедури закупівлі, а саме з 01.01.2021 по 01.03.2021 в розмірі 1934,26 кВт/год, та викласти пункт 2.5 договору в наступній редакції: "2.5. Споживач розраховується з постачальником універсальних послуг за електричну енергії за ціною, що на дату укладення цього договору становить: для споживачів 2 класу напруги, приєднаних до електромережі ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", 3 грн. 18834 коп. з ПДВ" (пункти 1, 2 додаткової угоди до договору № 9 від 17.02.2021).

У пункті 3 додаткової угоди до договору № 9 від 17.02.2021 сторони домовились, що загальна сума договору становить 6167,08 грн з ПДВ, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної в договорі, укладеному у попередньому році.

Згідно з пунктом 5 цієї додаткової угоди до договору її умови відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України застосовуються між сторонами до її укладення, а саме з 01.01.2021.

На виконання умов договору (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 8 від 28.12.2020 та № 9 від 17.02.2021) позивач у січні-лютому 2021 року поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 7060,41 грн, що підтверджується підписаними сторонами без будь-яких зауважень актами прийняття-передавання товарної продукції № 668 від 01.02.2021 на суму 3601,07 грн та № 668 від 01.03.2021 на суму 3459,34 грн (а.с. 38).

Відповідач у встановлений договором строк своїх зобов`язань з оплати вартості поставленої йому позивачем електричної енергії на суму 7060,41 грн не виконав, що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини щодо виконання сторонами договірних зобов`язань з поставки та оплати електричної енергії на суму 7060,41 грн.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поставка відповідачу з січня по лютий 2021 року електричної енергії на суму 7060,41 грн підтверджується належними й допустимими доказами.

Відповідно до пункту 4 Додатку 3 до договору "Спосіб та термін оплати" відповідач повинен був оплатити вартість спожитої електричної енергії: у січні 2021 року не пізніше 05.02.2021, у лютому 2021 року не пізніше 05.03.2021.

Строк оплати є таким, що настав. Доказів повної оплати відповідачем спожитої електричної енергії відповідач суду не надав. Сума наявної заборгованості підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 по 28.02.2021 (а.с. 37).

Отже, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 7060,41 грн є законними й обґрунтованими.

Заперечення відповідача проти позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на нормах закону.

Зокрема, наявними у справі доказами спростовуються доводи відповідача про те, що договір діяв до 31.12.2020, не був пролонгований на термін фактичного надання послуг, а саме до 28.02.2021 та були відсутні бюджетні кошти на оплату спожитої спірної електроенергії.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За змістом частини другої статті 617 цього Кодексу, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 66,83 грн розрахована за подвійною обліковою ставкою Національного банку України із заборгованості за кожним актом приймання-передавання товарної продукції окремо, а саме:

- 50,91 грн із заборгованості у сумі 3601,07 грн за період з 01.03.2021 по 12.04.2021;

- 15,92 грн із заборгованості у сумі 3459,34 грн за період з 30.03.2021 по 12.04.2021.

Перевіркою розрахунку пені підстав для її зменшення судом не встановлено.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 16,71 грн за загальний період з 01.03.2021 по 12.04.2021 із заборгованості у сумі 7060,41 грн розраховані за кожним актом приймання-передавання товарної продукції окремо.

Перевіркою наведеного в позові розрахунку 3% річних порушень не виявлено.

За таких обставин законними й обґрунтованими є позовні вимоги у загальній сумі 7143,95 грн, з яких: 7060,41,00 грн основний борг, 66,83 грн - пеня, 16,71 грн 3% річних.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення 7143,95 грн, з яких: 7060,41 грн - заборгованість за спожиту електричну енергію у січні-лютому 2021 року, 66,83 грн - пеня 16,71 грн - 3% річних, задовольнити повністю.

Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (49027, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 21А; ідентифікаційний код 43314918) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35; ідентифікаційний код 42093239) основний борг у сумі 7060,41 грн, пеню в сумі 66,83 грн, 3% річних у сумі 16,71 грн, судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.03.2022.

Суддя І.І. Колісник