номер провадження справи 22/49/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 Справа № 908/3250/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Омелян О.Р., ордер АЕ № 1101642 від 05.11.2021

від відповідача - Андрєєва О.В., витяг з ЄДР (самопредставництво)

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3250/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" (вул. Караваєва, буд. 39, м. Дніпро, 49000)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503)

про стягнення 464 284,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № б/н від 05.11.2021) до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення 417878,32 грн. основного боргу, 10586,75 грн. 3% річних, нарахованих за період з 27.02.2021 по 05.11.2021, 35819,07 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з березня по червень 2021. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 202, 530, 625, 712 ЦК України, ст.ст. 174, 179, 193, 222 ГК України, умовами договору поставки товару № 263(6)20УК/53-121-01-20-09449.

За умовами договору № 263(6)20УК/53-121-01-20-09449 позивачем була здійснена поставка товару, що підтверджується видатковою накладною № 15085 від 29.10.2020 на суму 917878,32 грн. Відповідач товар оплатив частково, заборгованість склала 417878,32 грн.

14.02.2022 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло пояснення, в якому зазначено про сплату відповідачем заборгованості у сумі 417878,32 грн. після подання позову, до стягнення підлягають нараховані штрафні санкції: 10586,75 грн. 3% річних та 35819,07 грн. інфляційних втрат.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві, що надійшов до суду 20.12.2021, визнав укладення між сторонами договору № 263(6)20УК/53-121-01-20-09449. Оскільки позивачем на електронну адресу ВП ЗАЕС податкові накладні не направлялися, отже зобов`язання з оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ у відповідача не виникло. Вважає, оскільки строк виконання зобов`язання щодо оплати вартості у розмірі суми ПДВ у договорі не встановлений, отже визначається вимогою позивача. Такої вимоги від позивача не надходило. Відтак, строк оплати суми ПДВ не настав. Претензія з вимогою сплати заборгованості відповідачу не надсилалася. Позивач не виконав умови п. 10.2 договору щодо досудового порядку врегулювання спорів.

11.02.2022 від відповідача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копії платіжного доручення № 22838 від 30.12.2021 щодо сплати заборгованості у сумі 417 878,32 грн.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3250/21 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 15.11.2021 вказану позовну заяву залишено без руху.

23.11.2021 до суду від позивача надійшла заява вих. № б/н від 18.11.2021, до якої додані докази на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.11.2021 суддею Ярешко О.В. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі № 908/3250/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.12.2021.

Ухвалою суду від 21.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції .

Ухвалою суду від 22.12.2021 підготовче засідання відкладено на 25.01.2022.

Ухвалою суду від 22.12.2021 клопотання представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про проведення судового засідання 25.01.2022 об 11 год. 30 хв. у справі № 908/3250/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Ухвалено здійснювати проведення судового засідання 25.01.2022 об 11 год. 30 хв. у справі № 908/3250/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника відповідача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua (EasyCon).

Ухвалою суду від 30.12.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" про проведення судового засідання у справі № 908/3250/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Ухвалено здійснювати проведення судового засідання 25.01.2022 о/об 11 год. 30 хв. у справі № 908/3250/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів позивача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua (EasyCon).

Згідно акту від 25.01.2022, складеного працівниками суду, судове засідання у справі № 908/3250/21, призначене на 25.01.2022 об 11 год. 30 хв., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів позивача та відповідача за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» не відбулось через збій у системі програмного забезпечення відеоконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 25.01.2022 закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 03.02.2022; ухвалено здійснювати проведення судового засідання 03.02.2022 о 10 год. 30 хв. у справі № 908/3250/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів позивача, відповідача за допомогою програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua (EasyCon).

Розгляд справи відкладався на 23.02.2022.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.02.2022 підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення № 22838 від 30.12.2021.

Представник позивача проти клопотання не заперечив.

Клопотання судом задоволено, доказ долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.02.2022 судом справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" (постачальник, позивач у справі) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки товару № 263(6)20УК/53-121-01-20-09449 від 19.06.2020.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар згідно з наведеною у зазначеному пункті договору специфікацією на загальну суму 3320489,04 грн. з ПДВ.

Умовами п. 1.2 договору сторони визначили, що строк поставки товару: червень - жовтень 2020.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість за договором - 2767074,20 грн., крім того ПДВ 20% - 553414,84 грн., разом з ПДВ - 3320489,04 грн.

Згідно з п. 3.2, оплата за поставлений товар здійснюється протягом 120 календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку (пункт 3.3).

За пунктами 4.1, 4.3, 4.4 договору, поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах - DDР склад вантажоодержувача, Запорізьке відділення ВП "Складське господарство", вул. Промислова, 133, (склад № 6), м. Енергодар, Запорізької області. Поставка товару відбувається в строк згідно з п. 1.2 договору. Товар, що поставляється, повинен супроводжуватись наступними документами: а) видаткова накладна - 3 шт., б) рахунок-фактура - 1 шт., в) сертифікат відповідності.

Згідно з п. 4.6, постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

Згідно з п. 12.1, договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року.

Позивачем був виписаний відповідачу рахунок на оплату № 15904 від 29.10.2020 на суму 917878,32 грн.

Із матеріалів даної справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар на суму 917878,32 грн. на підставі видаткової накладної № 15085 від 29.10.2020, що також підтверджується товарно-транспортною накладною № 15085 від 29.10.2020.

Позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну № 13136 від 29.10.2020, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної (реєстрація 10.11.2020 за № ).

Відповідач частково розрахувався за товар у сумі 500000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 6075 від 14.04.2021.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки товару.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини укладення договору № 263(6)20УК/53-121-01-20-09449 поставки товару відповідач визнав у відзиві.

Доказів розірвання договору або визнання його недійсним сторонами у справі не надано.

Заперечення відповідача щодо відсутності обов`язку оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ у зв`язку з не направленням позивачем податкової накладної на електронну адресу ВП ЗАЕС суд відхиляє, виходячи з такого.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Судом встановлено факт реєстрації позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної по поставці товару за договором.

Вказану обставину відповідач не заперечив та не спростував.

Зазначення у п. 3.3 договору, що оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати товару в частині суми ПДВ.

У даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, у разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 120-ти календарних днів з дати поставки товару.

Як визначено у п. 201.10 ст. 201 ПК України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Таким чином, відповідач, як покупець, не був позбавлений можливості направити запит до Єдиного реєстру податкових накладних з метою отримання виписаної позивачем податкової накладної.

Відповідно до п. 7.6 договору, лише у випадку відсутності реєстрації в ЄРПН постачальником електронної податкової накладної у встановлений ПК України строк, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену п.п. 1.1, 3.1 цього договору, на суму ПДВ від вартості товару, за якою допущене таке невиконання.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Товар у повному обсязі (на суму 917878,32 грн.) був поставлений відповідачу 29.10.2020, відтак кінцевим строком оплати товару з урахуванням суми ПДВ було 26.02.2021.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки товару № 263(6)20УК/53-121-01-20-09449 на момент подання позовної заяви, склала суму 417878,32 грн. (917878,32 грн. (сума поставки - 500000,00 грн. (сума оплати), що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Згідно з платіжним дорученням № 22838 від 30.12.2021 відповідач перерахував позивачу 417878,32 грн. заборгованості, що підтверджено представником позивача у судовому засіданні, а також зазначено в його письмовому поясненні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем після відкриття провадження у даній справі здійснено оплату 417878,32 грн. основного боргу, провадження у справі за вказаною вимогою слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив про невиконання позивачем умов п. 10.2 договору щодо досудового порядку врегулювання спору, чим позбавив відповідача уникнути додаткових витрат, пов`язаних з розглядом спору.

Суд спростовує заперечення відповідача, виходячи з такого.

Згідно з п.п. 10.1 - 10.3 договору, всі спори, які можуть виникнути з даного договору або з приводу договору, сторони вирішують шляхом переговорів. Досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами є обов`язковим. Якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення до відповідного господарського суду за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 справа № 1-2/2002 (справа про досудове врегулювання спорів), обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту, держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ГПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено обов`язкове направлення претензії, що безумовно повинно передувати переданню спору на розгляд господарського суду. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 у справі № 15-рп/2002, право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, порушення, на думку відповідача, досудового врегулювання спору (не направлення позивачем претензії), не позбавляє його права на звернення до суду та не звільняє відповідача від обов`язку оплатити, зокрема, заборгованість за договором.

Суд також враховує, що відповідач у добровільному порядку у встановлений договором строк не здійснив оплату за поставлений товар, що стало підставою для звернення до суду. При розгляді даної справи проти позову заперечував, погашення заборгованості відбулося лише після подання позову. Тобто, зі свого боку, не вчинив будь-яких дій, направлених на зменшення судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3% річних та визнає його правильним.

З відповідача на користь позивача слід стягнути 10586,75 грн. 3% річних.

Складений позивачем розрахунок інфляційних втрат містить арифметичні помилки у вирахуванні сукупного індексу інфляції. За перерахунком суду, інфляційні втрати у межах заявленого позивачем періоду склали 36078,85 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, з відповідача на користь позивача судом стягується 35819,07 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, позов у цілому судом задовольняється частково.

6. Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 696,09 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

У зв`язку з закриттям провадження у справі у частині стягнення 417878,32 грн. основного боргу, за наявності відповідного письмового клопотання позивача, судовий збір у сумі 6268,17 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 6386 від 05.11.2021, буде повернутий позивачу з державного бюджету ухвалою суду.

Позивач у судовому засіданні 23.02.2022 заявив, що відповідно до положень ч. 8 ст. 129 ГПК України докази понесення позивачем судових витрат надасть суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи викладене, суд при ухваленні рішення не здійснює розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, код ЄДРПОУ ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" (вул. Караваєва, буд. 39, м. Дніпро, 49000, ) 35819 (тридцять п`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 07 коп. інфляційних втрат, 10586 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн. 75 коп. 3% річних, 696 (шістсот дев`яносто шість) грн. 09 коп. судового збору.

Провадження у справі у частині стягнення 417878 (чотириста сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 32 коп. основного боргу закрити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Через встановлення в Україні воєнного стану, що унеможливило постійне безперебійне функціонування автоматизованої системи документообігу суду, повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано -14 березня 2022.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко