номер провадження справи 9/8/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2022 Справа № 908/121/22

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ", (49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд. 44, офіс 4)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", ідентифікаційний код ВП: 26337174 (69057, м.Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 1, приміщення 63)

про стягнення 68937,95 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" до відповідача: Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" про стягнення суми 57477,00 грн. страхового відшкодування, суми 2574,97 грн. пені, суми 6769,57 грн. інфляційних втрат, суми 2116,41 грн. - 3% річних, всього - загальної суми 68937,95 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/121/22, присвоєний номер провадження 9/8/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

31.03.2022 справу розглянуто, за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані, зокрема, наступним. Між ТОВ "ГЕТМАНГЛОБАЛ" та ПрАТ "ПРОСТО-страхування" 05.02.2020 був укладений договір добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля PKS № 2000251. За умовами договору страховою компанією прийнято під страховий захист автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску. Договір укладався в м. Запоріжжя. Відповідач уклав договір в особі Запорізької філії. 04.09.2020 о 19 год. 20 хв. у місті Києві на вул. Ю. Ільєнка, 36 стався страховий випадок, при якому застрахований автомобіль було пошкоджено у результаті ДТП. 04.09.2020 про подію було письмово повідомлено страховика відповідно до умов укладеного договору. 05.09.2020 представником відповідача було проведено огляд пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , про що складено акт технічного стану. З метою визначення розміру понесених матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, а також ремонту автомобілю, позивач звернувся до СТО фізичної особи-підприємця Сінкевич О.С. В результаті було отримано рахунок від 07.09.2020 на суму 58650,00 грн. Також після проведення відновлювального ремонту було складено акт виконаних робіт № 2152 від 16.09.2020. За умовами укладеного сторонами договору страхова компанія в`язала на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику в межах страхової суми, збитки, що виникли протягом строку дії договору страхування в разі пошкодження страхового транспортного засобу внаслідок ДТП без урахування амортизаційного зносу та з урахуванням франшизи у розмірі 2% від страхової суми. Згідно з п. 1.10 договору страхова сума становить 290 000,00 грн., а розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП становить 58650,00 грн. Франшиза на рівні 2% від загальної суми збитків дорівнює 667,00 грн. Таким чином розмір франшизи становить 1173,00 грн. Отже сума страхового відшкодування , що мав сплатити відповідач становить 57477,00 грн. 18.09.2020 позивачем було подано відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування з додаванням копій рахунку, акту виконаних робіт та фотографій після проведення відновлювального ремонту. Останні документи страховику щодо страхового випадку надано 18.09.2020, але по 31.12.2021 позивача не було повідомлено про прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування та не проведено жодних виплат, що є порушенням п. 2.8.2.3 укладеного договору щодо строків виконання зобов`язань. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, позивачем на підставі п. 2.13.1 договору було нараховано відповідачу пеню у розмірі 2574,97 грн., а також в порядку ст. 625 ЦК України суму 6769,57 грн. інфляційних втрат та суму 2116,41 грн. 3 % річних. Позов обґрунтовано, зокрема, ст.ст. 193, 216 ГК України, ст.ст. 526, 610, 625, 900, 979, 990 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про страхування", умовами договору добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля PKS № 2000251 від 05.02.2020.

У відзиві на позов, який був надісланий відповідачем до суду засобами поштового зв`язку 22.02.2022, відповідач заперечив проти позову, зокрема, з наступних підстав. Позивачем не було надано відповідачу всіх необхідних документів по страховому випадку, а також не надано для огляду та складання акту пошкодженого транспортного засобу, не надано всіх документів необхідних для визначення обставин, причин, розміру і характеру заподіяного збитку та визнання страховиком події страховим випадком. Відповідач не мав правових підстав для прийняття рішення по справі та проведення виплати страхового відшкодування, строк для прийняття рішення по справі для страховика не настав, а тому порушення в його діях відсутні. В свою чергу, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до положень підп. 1 п. 2.11.3.10 договору є невиконання та/або порушення страхувальником зобов`язань, умов, зазначених у договорі відповідно до підп. 13 п. 2.11.3.10 договору. Крім того, позивачем не надано доказів оплати проведеного ремонту. Таким чином, вважає, що скільки основні вимоги є безпідставними, штрафні санкції також задоволенню не підлягають, також невірний і період обрахунку, оскільки відповідачу не були надані всі документи для прийняття рішення по справі. Також відповідач зазначив, що Запорізька філія ПрАТ "ПРОСТО-страхування" не є юридичною особою та не має відокремленого балансу і, відповідно, не може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести зобов`язання, бути позивачем та відповідачем в суді. Пред`явлення позову до Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" безпідставне. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та передчасними.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

05.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" (Страхувальник, вигодонабувач, позивач у справі) та Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування" в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" (Страховик, відповідач у справі) був укладений договір добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля РKS № 2000251 (далі - Договір), за умовами якого страховою компанією прийнято під страховий захист автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

Згідно з п. 1.10 укладеного Договору, страхова компанія взяла на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику збитки, що виникли протягом строку дії Договору страхування в разі пошкодження, в межах страхової суми, що становить 290000,00 грн.

Відповідно до п. п. 1.8., 1.8.1 Договору виплати страхового відшкодування у разі пошкодження автомобіля проводяться без урахування амортизаційного зносу.

Згідно з п. 1.13 Договору розмір безумовної франшизи при пошкодженні автомобіля, становить 2% від страхової суми.

Тобто страхова компанія при настанні страхового випадку ДТП повинна здійснити страхові відшкодування у розмірі збитків спричинених страховим випадком у межах страхової суми за вирахуванням 2% франшизи.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2020 о 19 год. 20 хв. у місті Києві на вул. Ю. Ільєнка, 36 стався страховий випадок, при якому застрахований автомобіль було пошкоджено у результаті ДТП. Подія сталася коли застрахований автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з автомобілем BMW та автомобілем PEUGEOT.

04.09.2020 про подію було письмово повідомлено страховика відповідно до умов укладеного договору. Як зазначив позивач одночасно відповідачу було надано копії: полісу, свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , матеріалів складених поліцією на місці ДТП, паспорту та водійського посвідчення ОСОБА_1 . Всі ці документи були долучені до матеріалів страхової справи 147178. Зазначене підтверджується електронним листуванням, копія якого мітиться в матеріалах справи.

05.09.2020 представником відповідача було проведено огляд пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , про що складено акт технічного стану.

Відповідно до п. 2.11.4.2 Договору Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування Страхувальнику.

З метою визначення розміру понесених матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, а також ремонту автомобілю, позивач звернувся до СТО фізичної особи-підприємця Сінкевич О.С., яким, в свою чергу, було виставлено рахунок № 2152/07/09/20 від 07.09.2020 на суму 58650,00 грн.

Після проведення відновлювального ремонту було складено та підписано акт виконаних робіт № 2152/07/09/20 від 16.09.2020.

18.09.2020 позивачем подано заяву на виплату страхового відшкодування з додаванням рахунку № 2152/07/09/20 від 07.09.2020, акту виконаних робіт № 2152/07/09/20 від 16.09.2020 та фотографій транспортного засобу після проведення відновлювального ремонту, відповідно до якої просив здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 58650,00 грн.

Відповідно до п. 2.11.4.3 Договору страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачені договором строки.

Пунктом 2.8.2.3. Договору встановлено, що у випадку пошкодження застрахованого автомобіля виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 20 календарних днів, починаючи з дня надання страхувальником страховику останнього із всіх необхідних документів (згідно з п. 2.7.2.5 договору).

Позивач у позові посилається на те, що останні документи страховику щодо страхового випадку надано 18.09.2020.

Дане твердження позивача підтверджується копією листування з електронної пошти, що міститься в матеріалах справи.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, позивач 02.02.2021 звернувся зі скаргою до Національного банку України, як регулятора діяльності страхових компаній.

У відповіді на скаргу Національним банком України, в т.ч., зазначено, що листами від 08.09.2020 № 04-147178 та від 16.02.2021 №04-367 страховиком було повідомлено страхувальника про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу на огляд, надання документів на підтвердження передання в оренду/прокат/лізинг транспортного засобу VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , а також надання вичерпної інформації щодо останнього користувача транспортним засобом. Після отримання зазначеної інформації, страховиком буде прийнято рішення за страховою справою у строки, визначені умовами договору.

У своєму листі від 05.03.2021 вих. № 05/03, який був наданий у відповідь на лист відповідача від 16.02.2021 №04-367, позивач повідомив відповідача про неотримання ним від відповідача станом на 05.03.2021 запиту про надання документів на підтвердження передання в оренду/прокат/лізинг пошкодженого транспортного засобу. Також позивач зазначив про відсутність обов`язку позивача повторно надавати будь-які документи.

В листі від 15.03.2021 позивач, в т.ч., зазначив відповідачу, що пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , можна оглянути повторно за відповідною адресою, вказаною у листі.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо сплати суми страхового відшкодування стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно розрахунку позивача, з урахуванням франшизи (її вирахуванням), сума страхового відшкодування, що мав сплатити відповідач, та яку заявлено до стягнення становить 57477,00 грн.

Відповідно до абз. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

В статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Частиною 1 статті 25 вказаного Закону встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, визначеній страховиком.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України «Про страхування» та п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Укладаючи Договір страхування, сторонами було погоджено порядок вчинення дій страхувальника та взаємовідносини сторін при настанні страхового випадку, а також перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків (п. 2.7. Договору).

Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, позивачем було надано відповідачу повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, копії полісу, свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, д.н. НОМЕР_1 , матеріалів складених поліцією на місці ДТП, паспорту та водійського посвідчення ОСОБА_1 , а також заяву на виплату страхового відшкодування з додаванням рахунку № 2152/07/09/20 від 07.09.2020, акту виконаних робіт № 2152/07/09/20 від 16.09.2020 та фотографій транспортного засобу після проведення відновлювального ремонту, відповідно до якої просив здійснити виплату страхового відшкодування.

Таким чином позивачем було дотримано вимоги договору в частині вчинення дій страхувальника при настанні страхового випадку, надано вичерпний перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків.

Відповідач факт отримання наведених документів не спростував. У той же час матеріали справи не містять доказів прийняття страховиком рішення за результатами розгляду страхового випадку, відсутні також і заперечення відповідача щодо заявленого розміру страхового відшкодування.

Також відповідач, заперечуючи проти позову, не надав доказів на підтвердження вчинення ним дій для з`ясування фактичних обставин ДТП, встановлення страхового випадку, встановлення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Так, згідно з п. 2.11.3.4 договору страховик має право вимагати від страхувальника (вигодонабувача, водія) інформацію, необхідну для встановлення факту страхового випадку, обставин та причин його виникнення.

Пунктом 2.11.3.3 договору також встановлено, що для з`ясування обставин, причин, розміру і характеру збитків, заподіяного застрахованому ТЗ, страховик має право направляти запити у відповідні компетентні органи, що можуть володіти необхідною інформацією, замовляти проведення незалежної експертизи, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Отже, у разі наявності сумнівів або недостатності доказів (наданих документів), відповідач наділений правом на вчинення дій для з`ясування та встановлення факту як настання страхового випадку, так і розміру спричинених збитків, заподіяних застрахованому ТЗ внаслідок ДТП.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач доказів на підтвердження вчинення ним дій (надсилання листів, запитів, вимог тощо) для з`ясування фактичних обставин ДТП, встановлення страхового випадку, встановлення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто суду не надав. Тобто відповідач не підтвердив свою правову позицію, викладену у відзиві, та не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача.

Щодо доводів відповідача про відсутність доказів сплати позивачем вартості відновлювального ремонту, то зазначене не є підставою для невиконання відповідачем зобов`язань за договором щодо виплати страхового відшкодування.

Стосовно посилання відповідача на те, що Запорізька філія ПрАТ "ПРОСТО-страхування" не є юридичною особою та не має відокремленого балансу і, відповідно, не може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести зобов`язання, бути позивачем та відповідачем в суді, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

На підставі всього вищевикладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 57477,00 грн. страхового відшкодування є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем строків сплати страхового відшкодування позивач, враховуючи положення п. 2.13.1 договору, заявив також до стягнення з відповідача суму 2574,97 грн. пені за період прострочення з 09.10.2020 по 31.12.2021.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт порушення грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 2.13.1 договору встановлено, що за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику пеню у розмірі 0,01% від суми простроченої виплати страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нарахована пеня.

На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є законними та обгрунтованимим. Разом з тим, здійснивши перерозрахунок, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, суд встановив, що обґрунтовано заявленою до стягнення є сума 1051,83 грн. пені за період прострочення з 09.10.2020 по 09.04.2021. Таким чином вимоги в цій частині задовольняються судом частково на суму 1051,83 грн., в іншій частині вимог про стягнення пені судом відмовляється.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 6769,57 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2020 та грудень 2021 та суму 2116,41 грн. - 3% річних за період прострочення з 09.10.2020 по 31.12.2021.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що їх здійснено правильно, тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом у заявленому позивачем розмірі.

Таким чином позов в цілому задовольняється судом частково.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", ідентифікаційний код ВП: 26337174 (69057, м.Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 1, приміщення 63) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ", (49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд. 44, офіс 4) суму 57477 грн. 00 коп. страхового відшкодування, суму 1051 грн. 83 коп. пені, суму 2116 грн. 41 коп. - 3% річних, суму 6769 грн. 57 коп. інфляційних втрат та суму 2219 грн. 85 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва