ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022 року м.Дніпро Справа № 904/4622/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Зелецькому Р.Р.

Представники сторін:

від позивача: Пясецький Дмитро Васильович (в режимі відеоконференції (діє на підставі довіреності №б/н від 07.06.2021р.))

від відповідача: Рисін Олександр Олександрович (в режимі відеоконференції (діє на підставі довіреності №14-15 від 15.01.2021р.))

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 (повний текст складено та підписано 10.09.2021 суддя Мельниченко І.Ф.) у справі №904/4622/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості у сумі 3 058 257,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 2 716 283,49 грн., що складають суму заборгованості за договором постачання природного газу № 2166/1920-ТЕ-5 від 27.09.2019, 66 949,56 грн. - пені, 84 120,019 грн. - річних, 190 904,56 грн. - інфляції грошових коштів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 у справі №904/4622/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг у розмірі 2 716 283,49 грн., пеню у розмірі 66 949,56 грн., 3% річних у розмірі 84 120,09 грн., інфляційні грошових коштів у розмірі 190 904,56 грн. та судовий збір у розмірі 25 501,74 грн. Повернуто Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з Державного бюджету України судовий збір у сумі 20 372,13 грн., про що винести ухвалу. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" про розстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" про розстрочку виконання рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження поданого клопотання щодо наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення. Покладені в обґрунтування заявленного клопотання обставини є звичайними при веденні господарської діяльності, яку відповідач здійснює на свій ризик. Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Розстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав. Відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови в розстрочення рішення суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не відповідність рішення суду обставинам справи, ухвалення рішення в цій частині з порушенням норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, просить прийняти постанову, якою рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення та в цій частині клопотання задовольнити частково і розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 у справі №904/4622/21 в частині стягнення заборгованості 2 716 283,49 грн. наступним чином, розстрочивши виконання рішення шляхом погашеня заборгованості щомісячно по 37 726,16 грн починаючи з 31.10.2021 р. і до 30.09.2027 р. включно погасити частину заборгованості в сумі 37 726,15 грн. Відстрочити до 01.10.2027 сплату пені у розмірі 66 949,56 грн., 3% річних у розмірі 84 120,09 грн., інфляційних втрат у розмірі 190 904,56 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- висновок суду першої інстанції в частині того, що надані відповідачем докази є неналежними, не відповідають дійсності і не підтверджують винятковість обставин спростовується висновком Центрального апеляційного господарського суду в постанові від 20.09.2021 р. по справі № 904/2128/21 за тотожними обставинами в іншому спорі між цими ж сторонами.

- судом першої інстанції не було враховано, що на момент прийняття ним рішення по справі, 29.08.2021 р. набрав чинності і вже діяв Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 р. за №1639-IX, яким в тому числі врегульовані питання заборгованості постачальниками природного газу, в тому числі підтверджену судовими рішеннями за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу, яка виникла станом на 01.06.2021 р. і не сплачена на момент набрання чинності даним Законом, тобто станом на 29.08.2021 р. і до прийняття рішення судом першої інстанції.

- суд першої інстанції в порушенням норм процесуального права, зокрема ч. 3 cm. 2, ст. 7, 13, 14, 76, 86 ГПК України, та без врахування норм ч.ч. 1-2 ст, 5, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємств центрального водопостачання та водовідведення» (в редакції, що почала діяти з 29.08.2021 р. і була чинною на момент прийняття судом першої інстанції ріщення по справі), стало причиною прийняття незаконного рішення по справі.

- в підтвердження обставин наявності підстав для розстрочення судового рішення по даній справі позивачем були надані: копії фінансової звітності ТОВ «ДУРБ» за 2018- 2020 pp., довідка ТОВ «ДУРБ» від 18.06.2021 р. про дебіторську`заборгованість населення станом на 18.06.2021 p., копія Договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ № 191/1/1730-P3 від 21.05.2019 р. з додатками, копії Ісудових наказів, постанов держ.виконавця про стягнення заборгованості з населення за порлуги з централізованого опалення за 2019-2020 p.p.

- однак в чому саме полягає неналежність даних доказів і які докази належно могли б стати підставою для розстрочення рішення суду першої інстанції, суд першої інстанції в своєму рішення не зазначив і своє рішення в цій частині не обгрунтував з посилання на норми діючого законодавства України, обмежившись лише посиланням на те, що докази надані відповідачем є неналежними.

Відповідні доводи апеляційної скарги викладені скаржником у відповіді на відзив, а також зазначено, що не заслуговують на ув45+987-*14агу аргументи позивача про те, що ТОВ «ДУРБ» є прибутковим підприємством і має всі можливості для погашення заборгованості, що є предметом спору у даній справі.

Вказує, що з рядка 1420 фінансового звіту ТОВ «ДУРБ» за 2020 рік, вбачається, що на кінець 2020 року відповідач мав непокритий збиток у розмірі 8 795,3 тис. грн. Тобто відповідач є на сьогодні збитковим підприємством, яке в разі одночасного задоволення всіх вимог кредиторів і в тому числі одного з його найбільших кредиторів - позивача, призведе до неплатоспроможності відповідача і визнання його банкрутом.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вказує, що:

- для врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії особа, яка має право на таку процедуру, повинна вчинити відповідні дії для включення її до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості та укласти з НАК «Нафтогаз України» відповідний Договір про реструктуризацію заборгованості (в якому буде в обов`язковому порядку визначено гарантійне забезпечення), однак, як вбачається із матеріалів справи, Відповідач не є учасником процедури врегулювання заборгованості у розумінні вказаних норм права.

- обставини, на які посилається Відповідач в не є тими виключними обставинами для розстрочення виконання судового рішення, а є лише способом для затягування виконання рішення суду у поточній справі.

- останній платіж за Договором (станом на дату розрахунку - 28.02.2021) було ним здійснено 27.12.2020 на суму 125 122,49 грн, а того ще 22.11.2019 (30 000,00 грн).

Станом на дату розрахунку заборгованості Відповідач здійснив лише 2 платежі на загальну суму 155 122,49 грн, та продовжив мати основну заборгованість в розмірі 2 716 283,49 грн.

Відповідач вже і так отримував значний проміжок часу під час дії Договору та дотепер для погашення заборгованості. Часткова оплата Відповідачем проводилась із значним простроченням та ще не сплачено значну частину основної заборгованості в розмірі 94,6%.

Затримка розрахунку і так наразі вже складає майже 22 місяці (за зобов`язанням грудня 2019).

- посилаючись на свою збитковість за 2020 рік, Відповідач вводить суд в оману, оскільки відповідно до наданого ним звіту про фінансові результати за 2020 рік, останній має чистий дохід від реалізації продукції в розмірі 8,4 млн. грн (рядок 2000) (за 2019 рік - 9,2 млн.грн). Та має загальних фінансовий результат діяльності за 2020 рік у вигляді чистого прибутку (рядок 2350), а не збитку (в тому числі за 2019 рік).

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

27.10.2021 до канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 у справі №904/4622/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 08.12.2021 о 12:20 годин.

Від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 12.11.2021 судові засідання у справі №904/4622/21 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

08.12.2021 о 12:20 судове засідання не відбулося, через перебування головуючого судді Дарміна М.О. у відпустці з 24.11.2021 до 17.12.2021.

Від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 20.12.2021 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.01.2022 о 12:40 годин. Судові засідання у справі №904/4622/21 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 19.01.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 14.02.2022 на 12:00 годин.

14.02.2022 у судовому засіданні, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

27.09.2019 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" (далі - споживач) був укладений договір постачання природного газу № 2166/1920-ТЕ-5 (а.с. 19-28).

На виконання умов пункту 4.2 договору сторонами укладено додаткові угоди № 1 від 31.10.2021, № 2 від 12.11.2019, № 3 від 09.12.2019, № 4 від 19.12.2019, № 5 від 28.01.2020, № 6 від 24.02.2020, № 7 від 23.03.2020, № 8 від 23.04.2020, відповідно до яких кожного місяця визначалася ціна за 1000 куб.м. та строк оплати (а.с. 29-37 том- 1).

На виконання умов договору, позивач за період з жовтня 2019 по квітень 2020 поставив відповідачу природний газ на суму 2 871 405,98 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи (а.с.38-44). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач свої зобов`язання за спірним договором щодо оплати за отриманий природний газ виконав частково, сплативши заборгованість у сумі 155 122,49 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 45-50 том - 1).

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 716 283,49 грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій поставляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні, суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Таким чином, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочення виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника, позаяк останній не може надаватися виключно в інтересах боржника, із посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану. Також слід враховувати, що довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 73-74 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Звертаючись до суду першої інстанції з клопотання про розстрочення виконання рішення в частині стягення основного боргу, відповідачем до відзиву надано в тому числі :

1. Копію фінансової звітності ТОВ «ДУРБ» за 2018-2020 рр на 6 аркуші

2. Довідку ТОВ «ДУРБ» про дебіторську заборгованість Населення станом 18.06.2021 р.(вих.№ 01/06-162) на 1 аркуші

3. Копія Договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ 191 1/1730-РЗ від 21.05.2019 р. з додатками на 6 аркушах.

4. Копія ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 р. страві №904/2128/21 на 2 аркушах

5. Копія заперечення від 11.05.2021 р. по справі№ 904/2128/21 4 ар.

6. Копії судових наказів, постанов держ.виконавців про стягнення заборгованості за населення за послуги з централізованого опалення за 2019-2020 р.р. на 72 ар.

Обгрунтовуючи наявність підстав для розстрочення виконання рішення у даній справі строком на 11 місяців, відповідач зазначав, що негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача всього боргу в розмірі 2 716 283,49 грн. призведе до накладення арештів на рахунки відповідача, що, в свою чергу, заблокує його роботу, не дозволятиме своєчасно здійснювати розрахунки, виплачувати заробітну плату, розраховуватися за енергоносії, матеріали та послуги, необхідні для належного здійснення господарської діяльності відповідача та, як наслідок, призведе до неплатоспроможності відповідача і неможливості виконувати свої зобов`язання не тільки перед позивачем, а й іншими кредиторами.

Також, відповідач зазначив, що має збиток в сумі 8 795 300,00 грн., крім того, на сьогодні відповідач не в змозі в повному обсязі своєчасно виконувати зобов`язання перед позивачем, оскільки основною причиною їх існування є заборгованість населення за послуги з центрального опалення та обслуговування вузлів обліку теплової енергії, яка на сьогодні становить біля 4,7 млн. грн., в тому числі і за період дії спірного Договору, а саме за 2019-2020.

У відповідача також перед позивачем існують зобов`язання за Договором реструктуризації заборгованості №191/1/1730-РЗ від 21.05.2019, який повністю і своєчасно виконується відповідачем, заборгованість за яким повністю повинна бути погашена до квітня 2024.

Крім того, причиною неможливості погасити борг відповідача перед позивачем є на сьогоднішній день запроваджений Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" карантин та колізії у законодавстві України, що змушують відповідача надавати послуги для населення за тарифами, встановленими ще в січні 2019 та не забезпечують покриття економічно обґрунтованих витрат Відповідача для надання його послуг населенню.

З огляду на викладене відповідач вважає, що наведені обставини є винятковими і що розстрочення виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, виходячи з пріоритету інтересів позивача у справі для відновлення його права у вигляді отримання повної суми боргу, за наявності достатніх даних вважати реальною можливість відшкодування відповідачем боргу за рішенням суду у даній справі. Також, Відповідач просить відстрочити стягнення судового збору до 31.12.2022.

У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач просив суд розстрочити виконання рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2 716 283,49 грн по 246 934,86 грн щомісячно до 28.02.2022р..

Відповідно до пункту 8 Договору № 47/1340 про погашення взаєморозрахунків від 22.12.2021р. :

8. Сторона остання ТОВ «Дніпропетровське управління регіонального будівництва» перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти сумі 9 317 531,11 гривень, у тому числі податок на додану вартість

1 552 921,85 гривень, для погашення заборгованості за природний газ згідно з договорами:

від 11 жовтня 2018 р. № 3643/18-ТЕ-5 у сумі 1 605 005,63 гривень, в т.ч. ПДВ - 267 500,94 гривень;

від 27 вересня 2019 р. № 2166/1920-ТЕ-5 у сумі 2 716 283,49 гривень, в т.ч. ПДВ- 452 713,91 гривень;

від 25 вересня 2020 р. № 20/21-5192-ТЕ-5 у сумі 3 946 702,33 гривень, в т.ч. ПДВ - 657 783,72 гривень;

від 25 вересня 2020 р. № 20/21-5193-Б05 у сумі 821 119,66 гривень, в т.ч. ПДВ - 136 853,28 гривень;

від 21 травня 2019 р. № 191/1/1730-Р3 у сумі 228 420,00 гривень, в т.ч. ПДВ - 38 070,00 гривень.(т.1 а.с. 118)

Відповідно до платіжного доручення № 1 від 23.12.2021р. на казначейський рахунок НАК «Нафтогаз України» UA026 перераховано 9 317 531,11 грн з призначенням платежу «Погашення заборгованості за природний газ згідно Договору № 47/1340 від 22.12.2021р…» (т.2 а.с. 113).

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду стягнуто з відповідача 2 716 283,49 грн.- основного боргу, пеню у розмірі 66 949,56 грн., 3% річних у розмірі 84 120,09 грн., інфляційні втрати у розмірі 190 904,56 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, що станом на час перегляду рішення суду першої інстанції рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 2 716 283,49 грн є фактично виконаним. Натомість дана обставина не є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки відповідні обставини не були відомі суду першої інстанції на час ухвалення ним рішення і мають бути враховані в межах виконавчого провадження.

Вищенаведене підтверджує правильність висновку місцевого господарського суду в частині того, що надані відповідачем докази свідчать про відсутність коштів у відповідача, що є звичайними ризиками господарської діяльності, яка у даних взаємовідносинах сторін, крім іншого, регулюється ще спеціальним Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та централізованого водопостачання і водовідведення" та передбачена пунктом 27 статті 14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021рік»

Колегія суддів з урахуванням вищенаведеного погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані на підтвердження поданого клопотання докази не підтверджують наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення. Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Розстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав. Відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє помилкові доводи апеляційної скарги щодо подібності правовідносин у даній справі та справі № 904/2128/21, оскільки висновки в зазначеній справі, а також встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній з зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 у справі №904/4622/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2 270,00 грн. (т.2 а.с. 47) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 у справі №904/4622/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 у справі №904/4622/21 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" (50054, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Військове містечко-33, буд. 16, кв. 33, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.04.2022

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік