ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/2165/21

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Барельєф" (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 72)

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" (88020, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 101, оф. 717)

про стягнення 79030,59 грн. заборгованості за договорами підряду № 1 від 07.11.2018 р. та № 2 від 07.11.2018 р., у тому числі - 71387,55 грн. основного боргу, 4860,59 грн. пені, 2782,45 грн. 3% річних,

та за зустрічним позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" (88020, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 101, оф. 717)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Барельєф" (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 72)

про стягнення 54715,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання: Ковальчук С.О.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (від відповідача за зустрічним позовом): Бардонов В.М. - директор (паспорт); Кацалап А.А. (ордер АА № 0014808 від 28.10.2021 р.);

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Машков К.Є. (протокол № 17/04-19 від 17.04.2019 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом Київської області розглядається справа за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Барельєф" до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" про стягнення 79030,59 грн. заборгованості за договорами підряду № 1 від 07.11.2018 р. та № 2 від 07.11.2018 р., у тому числі - 71387,55 грн. основного боргу, 4860,59 грн. пені, 2782,45 грн. 3% річних, та за зустрічним позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Барельєф" про стягнення 54715,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування заявлених первісних позовних вимог, позивач за первісним позовом посилався на те, що відповідачем за первісним позовом за договорами підряду та додатковими угодами до цих договорів свої зобов`язання було виконано частково, неоплачена сума коштів за договорами підряду № 1 та № 2 від 07.11.2018 р. за актами прийому-передачі виконаних будівельних робіт за березень 2019 року та довідками про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2019 року становить 71387,55 грн., у зв`язку з чим первісним позивачем також було заявлено до стягнення пеню в сумі 4860,59 грн. та 3% річних в сумі 2782,45 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані закінченням строку виконання робіт за договорами підряду № 1 та № 2 від 07.11.2018 р., а також тим, що відповідач за зустрічним позовом більше не виконує та не буде виконувати роботи на об`єкті позивача за зустрічним позовом, з огляду на що ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф" зобов`язане повернути ОК "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" різницю між сумою отриманих грошових коштів та вартістю виконаних та прийнятих за актами приймання-передачі робіт, що становить 54715,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.08.2021 р. було відкрито провадження у даній справі за первісним позовом, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.10.2021 р. було прийнято зустрічну позовну заяву Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" б/н від 30.09.2021 р. (вх. № 22795/21 від 30.09.2021 р.) для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 911/2165/21, вимоги за вказаною зустрічною позовною заявою об`єднано в одне провадження з первісним позовом у даній справі, постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 911/2165/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.10.2021 р.

Підготовче засідання відкладалось.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.12.2021 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.01.2022 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.01.2022 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 21.02.2022 р.

У судовому засіданні 21.02.2022 р. представники позивача за первісним позовом підтримували первісний позов, проти зустрічного позову заперечували; представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) проти первісного позову заперечував та просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Суд, надавши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють дані правовідносини, дійшов висновку, що провадження у даній справі в частині зустрічного позову підлягає закриттю у відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав закриття провадження у справі, визначений у ст. 231 ГПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 ч. 1 ст. 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України).

Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подання нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

З огляду на зазначене, для правильного застосування приписів п. 3 ч. 1 ст. 175, п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України судом було здійснено дослідження предмету і підстав зустрічного позову у розглядуваній справі № 911/2165/21 у порівнянні з предметом і підставами зустрічного позову, заявленими у справі № 911/2401/19 за участі тих самих сторін.

Судом встановлено, що 30.09.2019 р. господарським судом Київської області було відкрито провадження у справі № 911/2401/19 за позовом ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф" до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" про стягнення 75958,31 грн. за договором підряду № 1 від 07.11.2018 р. та договором підряду № 2 від 07.11.2018 р., що складається з 71387,55 грн. основного боргу, 4201,11 грн. пені, 369,65 грн. 3% річних.

28.10.2019 р. до господарського суду Київської області Обслуговуючим кооперативом "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" було подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Барельєф" про стягнення, серед іншого, 54715,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.11.2019 р. було прийнято вказаний зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

05.03.2020 р. господарським судом Київської області було прийнято рішення у справі № 911/2401/19, яким частково задоволено первісні позовні вимоги ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф". У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 р. у справі № 911/2401/19 апеляційну скаргу ОК "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" було задоволено, рішення господарського суду Київської області від 05.03.2020 р. скасовано та прийнято рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф". В частині зустрічного позову рішення господарського суду Київської області було залишено без змін.

Як встановлено судом, підставою звернення до господарського суду Київської області із зустрічним позовом у справі № 911/2401/19 Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Діамант Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Барельєф" в частині стягнення 54715,00 грн. слугувало закінчення строку виконання робіт за договорами підряду, у зв`язку з чим ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф", на переконання зустрічного позивача, зобов`язано було повернути ОК "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" різницю між сумою отриманих грошових коштів та вартістю виконаних та прийнятих за актами приймання-передачі робіт.

Водночас, підставою звернення із зустрічним позовом у даній справі № 911/2165/21 також є закінчення строку виконання робіт за договорами підряду № 1 та № 2 від 07.11.2018 р., з огляду на що ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф", на переконання позивача за зустрічним позовом, зобов`язане повернути ОК "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" різницю між сумою отриманих грошових коштів та вартістю виконаних ним робіт та прийнятих за актами приймання-передачі, що становить 54715,00 грн.

Відтак, з огляду на встановлені під час розгляду даної справи обставини і зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що предметом спору за зустрічним позовом у даній справі, що розглядається, як і у справі № 911/2401/19, є ідентичні вимоги про стягнення 54715,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів, і підстави звернення ОК "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" до суду із зустрічним позовом у вказаних справах є ідентичними.

При цьому, судом враховано, що у відповіді на відзив на зустрічний позов б/н від 17.01.2022 р. (вх. № 985/22 від 17.01.2022 р.) позивач за зустрічним позовом зазначав, що 29.09.2021 р. ОК "ЖБК "Діамант Плюс" було надіслано на адресу ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф" повідомлення від 28.09.2021 р. № 28/09-21/1 та № 28/09-21/2 про відмову від договору підряду № 1 від 07.11.2018 р. та договору підряду № 2 від 07.11.2018 р. Також 29.09.2021 р. ОК "ЖБК "Діамант Плюс" надіслало ТОВ "Будівельна фірма "Барельєф" вимогу № 29/09-21/3 про повернення грошових коштів.

Проте, суд відзначає, що будь-яких заяв зі сторони позивача за зустрічним позовом про зміну предмету чи підстав зустрічного позову матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005).

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Так, у справі "Sunday Times v. United Kingdom" ЄСПЛ суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні (наведена правова позиція викладена в ухвалі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 р. у справі № 910/4647/18).

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), який серед іншого вимагає того, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (Рішення ЄСПЛ 09.06.2011 р. у справі "Желтяков проти України").

Отже, за результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку, що в обох справах - № 911/2401/19 та № 911/2165/21 у спорах між тими самими позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за зустрічним позовом були заявлені одні і ті ж вимоги, що випливають із договорів підряду № 1 від 07.11.2018 р. та № 2 від 07.11.2018 р., з підстав закінчення строку виконання робіт за договорами та необхідності повернення безпідставно отриманих коштів, а також що за цією вимогою є судове рішення у справі № 911/2401/19, яке набрало законної сили, що є безумовною підставою для закриття провадження у даній справі № 911/2165/21 в частині зустрічного позову.

У відповідності з ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У відповідності з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки клопотання про повернення судового збору у матеріалах справи на час її розгляду відсутнє, питання розподілу судових витрат за даною вимогою судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 231, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Закрити провадження у справі № 911/2165/21 в частині зустрічного позову Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Діамант Плюс" (88020, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Гагаріна, буд. 101, оф. 717) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Барельєф" (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 72) про стягнення 54715,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 13.04.2022 р.

Суддя В.М. Бабкіна