ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2022 р. Справа №907/775/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий - суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради б/н від 06.12.2021 року (вх. № 01-05/4123/21 від 10.12.2021 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 року (суддя І.Г. Ушак; повний текст рішення складено 01.11.2021 року)

у справі № 907/775/20

за позовом: Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Деяка Богдана Тарасовича (надалі ФОП Деяк Б.Т.)

про стягнення заборгованості на загальну суму 18834,94 грн., в т.ч.: 17640,70 грн.- основного боргу та 1194,24 грн. - пені,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

19.11.2020 року Департамент міського господарства Ужгородської міської ради звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовом до ФОП Деяка Б.Т. про стягнення заборгованості в сумі 18834,94 грн., в тому числі: 17640,70 грн. - основного боргу та 1194,24 грн. - пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, що виникли на підставі договору на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород за № 83 від 15.06.2017 року, в частині сплати орендної плати за період з квітня по жовтень 2019 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 023.1-03/6485/20 від 11.12.2020 року) заперечив проти позову. Зазначає, що в спірному періоді у нього відсутній обов`язок сплачувати орендну плати в новому розмірі, він не отримував від позивача листа-пропозиції від 25.02.2019 року про укладення додаткової угоди до договору від 15.06.2017 року № 83. Також наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні докази про надіслання позивачем на його адресу відповідної додаткової угоди, відтак така не може вважатися укладеною.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 року у справі №907/775/20 (суддя І.Г. Ушак) частково задоволено позов Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради. Стягнуто з ФОП Деяка Б.Т. на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради заборгованість в частині основного боргу на суму 6174,00 грн. та у відшкодування судових витрат - суму 689,01 грн. Відмовлено в іншій частині позову, покладено судові витрати в цій частині на позивача.

Суд першої інстанції встановив, що між сторонами у справі 15.06.2017 року укладено договір № 83 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода, за умовами якого відповідач зобов`язався не пізніше 15-го числа поточного місяця сплачувати орендну плату (в сезонний період з 01 квітня по 01 листопада) у розмірі 882,00 грн. у місяць, виходячи з розрахунку по 35 грн. за 1 кв.м (центральна зона). 13.12.2018 року Ужгородською міською радою прийнято рішення № 1346 та встановлено, що з 01.01.2019 базовий розмір плати за тимчасове користування конструктивними елементами благоустрою, що перебувають у комунальній власності міста, здійснюється у розрахунку за 1 кв.м щомісячно у розмірі 100,00 грн. у центральній зоні міста. Це рішення відповідно до умов договору може слугувати підставою для внесення змін до договору в частині визначення орендної плати. Однак, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами надсилання відповідачу пропозиції про внесення змін до договору оренди від 15.06.2017 № 83, тому такий залишається чинним у попередній редакції, узгодженій сторонами, в тому числі щодо розміру орендної плати. Відповідач, всупереч договірним зобов`язанням, не здійснював своєчасно та в повному розмірі сплати орендної плати за період з квітня по жовтень 2019, внаслідок чого виникла заборгованість за зазначений період, яка з урахуванням встановленої договором орендної плати у розмірі 882,00 грн. за місяць, становить 6174,00 грн. За наведених фактичних обставин справи суд констатував, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за спірний період є правомірними на зазначену суму 6174,00 грн. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення пені, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки такі заявлені за період з квітня по вересень 2020 року, тобто після спливу шести місяців від дня, коли мало бути виконано зобов`язання за договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до п. 3.4 договору та рішення Ужгородської міської ради № 1346 від 13.12.2018 року відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату із застосуванням нового розміру ставок, а саме 100,00 грн. за 1 кв.м (2520,00 грн. з ПДВ за 21 кв.м) з 01.01.2019 року, а не з моменту підписання додаткової угоди до договору. Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутність та/або непідписання орендарем додаткової угоди про внесення змін до договору, виключає можливість нарахування орендної плати із застосуванням нового розміру ставок. Щодо позовної вимоги про стягнення пені, в задоволенні якої відмовив суд, скаржник зазначає, що з урахуванням вимог п.3.2 плата за жовтень 2019 року мала бути сплачена до 15.10.2019, а шестимісячний строк для нарахування штрафних санкцій мав закінчитись 15.04.2020. В свою чергу, позовна заява подана 19.11.2020, тобто без пропущення строку позовної давності. Просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 року у справі №907/775/20, прийняти нове рішення, яким повністю задоволити позов Департаменту та стягнути з відповідача 17640,70 грн. основного боргу та 1194,24 грн. пені.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №907/775/20 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, І.Б. Малех.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: В.М. Гриців, І.Б. Малех) відкрито апеляційне провадження у справі № 907/775/20 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення сторін з порядком розгляду даної справи, суд встановив таке.

Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №744 позивачу (скаржнику) 09.03.2022 року вручено ухвалу суду від 17.01.2022 року.

Також за інформацією з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» відповідачу 07.03.2022 року вручено рекомендоване поштове відправлення №752 (ухвалу суду від 17.01.2022 року).

На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради на судове рішення у справі №907/775/20, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 15.06.2017 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради (орендодавець) та ФОП Деяком Б.Т. (орендар) укладено договір на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода №83, предметом якого є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою - фігурного елементу мощення площею 21,0 кв.м за адресою: м. Ужгород, вул. Фединця,19 «а» (кафетерій) для розміщення відкритого літнього майданчика для здійснення підприємницької діяльності на умовах оренди (а.с.10-13).

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору обов`язок внесення орендної плати орендарем виникає з 01.04.2017 року (з початку літнього сезону). Орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об`єктом (в сезонний період з 01 квітня по 01 листопада) щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі 882,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ 147,00 грн.

Розрахунок орендної плати наведений в розділі 8 договору (21 кв.м (1 кв.м * 35,00 грн. (центральна зона) = 882,00 грн. у т.ч. ПДВ 147,00 грн).

Орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендодавцеві вартість користування об`єктом за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними пунктом 3 рішення сесії Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року №1505 «Про Порядок отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у місті Ужгороді» (п.п. 2.2.2 п. 2.2 договору).

В пункті 3.4 договору сторони погодили, що ставка плати за користування конструктивними елементами благоустрою та розміри орендованої площі встановлюються сторонами при укладенні цього договору і не можуть бути нижчими від розрахункових ставок та розмірів площі, визначених у пункті 3.2 цього договору. Розрахункові ставки орендної плати щорічно на кожен наступний рік визначаються шляхом коригування розміру розрахункової ставки попереднього року на рівень інфляції за цей рік. У разі зміни розрахункових ставок та розмірів об`єкта користування, внесення плати орендарем здійснюється у розмірі нових ставок з дати набрання ними чинності і орендар зобов`язаний не пізніше 3-х днів з цієї дати підписати з орендодавцем зміни до цього договору. Відсутність або непідписання змін орендарем не звільняє його від внесення плати у розмірі і за ставками згідно з цим пунктом, у тому числі за зміненими, як це встановлено цим абзацом.

У відповідності до п. 4.1 договору, у разі протермінування платежів, передбачених у пункті 3.2 цього договору орендар сплачує на користь орендодавця пеню від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного банку України.

Договір діє до 01 листопада 2020 року (п. 6.1 договору).

За умовами п.п. 6.3.2, 6.3.3 п. 6.3 договір може бути розірваний достроково в односторонньому порядку у встановлений законом спосіб в разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань за договором та з інших підстав, передбачених чинним законодавством, в тому числі: орендар не виконує умови договору; несплата за користування об`єктом оренди протягом двох місяців з дня закінчення терміну платежу.

Відповідно до п. 7.1 договору всі зміни та доповнення до цього договору мають однакову з ним юридичну силу, якщо вони оформлені письмово і підписані уповноваженими представниками сторін.

На підставі договору від 15.06.2017 року № 83 орендодавець передав орендарю в строкове платне користування конструктивний елемент благоустрою - фігурний елемент мощення площею 21,0 кв.м за адресою: м. Ужгород, вул. Фединця,19 «а» (кафетерій), про що складено акт приймання-передачі від 15.06.2017 року (а.с. 14).

13.12.2018 року Ужгородською міською радою прийнято рішення № 1346 «Про зміни до рішення міської ради 07.11.2014 № 1505 «Про порядок отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у м. Ужгороді», відповідно до якого встановлено, що з 01.01.2019 базовий розмір плати за тимчасове користування конструктивними елементами благоустрою, що перебувають у комунальній власності міста, здійснюється у розрахунку за 1 кв.м щомісячно у розмірі 100,00 грн. у центральній зоні міста (а.с.63).

В позовній заяві позивач стверджує, що у зв`язку із зміною розрахункових ставок орендної плати, Департамент надіслав ФОП Деяку Б.Т. додаткову угоду до договору, відповідно до якої орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об`єктом оренди у розмірі 2520,00 грн. у тому числі ПДВ 420,00 грн. за місяць з розрахунку 100,00 грн. за 1 кв.м щомісячно до 15 числа поточного місяця.

На підтвердження факту надсилання відповідачу пропозиції про внесення змін до договору №83 від 15.06.2017 року в частині орендної плати позивач надав:

- копію списку рекомендованих поштових відправлень поданих в міськпоштамт відправником Ужгородською міською радою, Департаментом міського господарства, в якому, зокрема, зазначений одержувач ФОП Деяк Б.Т. (АДРЕСА_1) та наявне виправлення в ініціалах одержувача;

- копію списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в поштамт відправником міською радою за № 1589, в якому, зокрема, зазначений одержувач Деяк В.Т., номером відправлення 914;

- копію фіскального чеку Укрпошта до списку № 1589 (а.с.19-21).

При цьому, позивач не надав опису вкладення до поштового відправлення №914, з якого можна достовірно встановити предмет даного поштового відправлення.

Відповідач заперечує одержання від позивача пропозиції про підписання додаткової угоди про внесення змін до договору в частині орендної плати.

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду слугувало те, що відповідач з квітня 2019 року по жовтень 2019 року не платив орендної плати із застосуванням нового розміру ставок (2520,00 грн), у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 17640,70 грн., яка відповідачем не сплачена в добровільному порядку. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача 1194,24 грн. пені за період з квітня по вересень 2020 року.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ст. 286 Господарського кодексу України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході розгляду справи суд встановив, що відповідно до договору № 83 від 15.06.2017 року відповідач зобов`язався своєчасно, але не пізніше 15-го числа поточного місяця, сплачувати позивачу орендну плату (в сезонний період з 01 квітня по 01 листопада) у розмірі 882,00 грн. у місяць за користування окремими конструктивними елементами благоустрою - фігурного елементу мощення площею 21,0 кв.м за адресою: м. Ужгород, вул. Фединця,19 «а» (кафетерій) для розміщення відкритого літнього майданчика для здійснення підприємницької діяльності.

Рішенням Ужгородської міської ради № 1346 від 13.12.2018 року встановлено, що з 01.01.2019 базовий розмір плати за тимчасове користування конструктивними елементами благоустрою, що перебувають у комунальній власності міста, здійснюється у розрахунку за 1 кв.м щомісячно у розмірі 100,00 грн. у центральній зоні міста. Дане рішення міськради не скасоване та не визнане недійсним або незаконним. Це рішення відповідно до п. 3.4 договору №83 від 15.06.2017 року може слугувати підставою для внесення змін до договору в частині визначення орендної плати.

Однак, як встановлено судом, позивач не надав належних та допустимих доказів про надіслання відповідачу пропозиції про внесення змін до договору оренди від 15.06.2017року № 83, тому такий залишається чинним у редакції, узгодженій сторонами, в тому числі щодо розміру орендної плати (882,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ 147,00 грн.).

В матеріалах справи відсутні докази про сплату відповідачем орендної плати за період з квітня по жовтень 2019 року у відповідності до п.п. 3.1, 3.2 договору (882,00 грн. за місяць (виходячи з орендованої площі 21 кв.м та ставки оренди - 35 грн. за 1 кв.м без урахування ПДВ), тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з ФОП Деяка Б.Т. на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради 6174,00 грн. боргу по орендній платі.

При цьому, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 11466,70 грн. боргу по орендній платі, встановивши, що такі вимоги не ґрунтуються на умовах договору оренди та закону.

Також колегія суддів погоджується з правомірним висновком про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1194,24 грн. пені за період з квітня по вересень 2020 року, з врахуванням такого.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановив суд, відповідно до пункту 1.4 договору № 83 від 15.06.201 року у разі протермінування платежів, передбачених у пункті 3.2 цього договору (орендна плата) орендар сплачує на користь орендодавця пеню від суми протермінованого платежу за кожен день протермінування згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи встановлений в п. 3.2 договору термін розрахунків по сплаті орендної плати, нарахування пені можливе в межах шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано по кожному періоду окремо.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 1194,24 грн. пені за період з квітня по вересень 2020 року, тобто після спливу шести місяців від дня, коли мало бути виконано зобов`язання по сплаті орендної плати за спірний період з квітня по жовтень 2019 року, що є підставою для відмови в задоволенні даної позовної вимоги.

Скаржник помилково ототожнює поняття «період нарахування пені» та «строк позовної давності».

Оскарженим рішенням суду першої інстанції відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені з тих підстав, що позивач, всупереч положенням частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, неправильно визначив період нарахування пені.

У даній справі позивач набув право на стягнення з відповідача на свою користь пені за період з 15 квітня 2019 року по 15 жовтня 2019 року, враховуючи положення п. 3.2 договору та встановлені судом першої інстанції обставини відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів про сплату орендної плати за вказаний період.

Проте, у позовній заяві заявлено до стягнення пеню за період з квітня по вересень 2020 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 року у справі №907/775/20.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради б/н від 06.12.2021 року (вх. № 01-05/4123/21 від 10.12.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2021 року у справі №907/775/20 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех