ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2022 року м.Дніпро Справа № 904/1244/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 (суддя Загинайко Т.В., повний текст якого підписаний 13.12.2021) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 (суддя Загинайко Т.В., м. Дніпро, повний текст підписаний 29.12.2021), у справі №904/1244/20

за позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 88 703,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Криворізька міська рада звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1108/20 від 03.03.2020), в якій просить стягнути з відповідача - Штефан Світлани Сергіївни 88 703 грн. 00 коп. - заборгованості з орендної плати за період з 01.03.2017 до 31.12.2017. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 26.10.2007 за №56) від 10.10.2007 в частині сплати орендної плати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Судові витрати за подачу позову покладені на позивача.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 у цій справі заяву Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни (вх.№94843/21 від 15.09.2021) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі №904/1244/20 - задоволено частково. Стягнуто з Криворізької міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Штефан Світлани Сергіївни 18 442 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог за заявою - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням та додатковим рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Криворізька міська рада, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду від 02.12.2021 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; скасувати додаткове рішення господарського суду від 23.12.2021 та відмовити у задоволенні заяви Штефан С.С. про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позовні вимоги Криворізької міської ради є законними та обґрунтованими, а відтак, у суду першої інстанції не було законних підстав для відмови міській раді в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за землю.

Матеріали справи дозволяли у рамках цієї ж справи вирішити справу ефективно по суті. Розрахунок заборгованості таких грошових коштів є повністю тотожним розрахунку орендної плати, а факт збереження відповідачем земельної ділянки площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105 для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на вул. Балакіна (Павла Глазового) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - беззаперечним, адже відповідачем не надано доказів її повернення.

Судом не враховано тих обставин, що саме по собі закінчення строку дії договору не свідчить про припинення або скасування невиконаних зобов`язань у сторін договору, позаяк такі припиняються з виконанням, проведеним належним чином і кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Обов`язок щодо повернення земельної ділянки відповідачем не виконано, земельну ділянку власнику не повернуто і в оскаржуваному рішенні судом встановлено відсутність доказів повернення спірної земельної ділянки за актом приймання-передачі. Пунктом 21 Договору сторони обумовили, що неповернення земельної ділянки у визначений термін не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акту приймання - передачі (повернення) земельної ділянки. Нарахування позивачем саме орендної плати є цілком обґрунтованим.

Належним доказом повернення земельної ділянки може бути виключно акт приймання-передачі (повернення) від відповідача позивачу, але його матеріали справи не містять, що достеменно установлено судом.

Криворізька міська рада звернулася до суду з вірним способом захисту та до належного відповідача, але суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовими нормами, що підлягали застосуванню; не застосував ряд спеціальних норм земельного законодавства (статті 96, 206 ЗК України, статті 14, 287 ПК України), загальних норм (ч.2 ст.16 ЦК України, ч.7 ст.180 ГП України, ч. 1 ст.598 ЦК України, ст.1212 ЦК України); висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, від 26 червня 2018 у справі №910/9072/17, від 06.08.2019 у справі №904/5896/18; постановах Верховного Суду від 13.12.2019 у справі №910/20370/17, від 18.10.2019 у справі №820/3218/16, що в сукупності є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового - про задоволення позовних вимог міської ради в повному обсязі.

Так, на думку скаржника, у зв`язку з цим не підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача і витрати на правову допомогу (ні в якому розмірі).

Судом не досліджено належним чином заперечення позивача на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які вказували на необґрунтованість заявлених витрат, ніяк не мотивовано їх відхилення.

Адвокатом очевидно необґрунтовано завищено час, який начебто ним витрачений.

Предмет позову в даній справі є незначної складності, спірні правовідносини між сторонами регулюються загальними нормами Цивільного та Господарського кодексу України, а тому великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Тематика спору і позивачу, і його адвокату є добре знайомою, оскільки судові спори між сторонами такого характеру тривають багато років, де позивач особисто приймає участь, а відтак не вимагається часу на "роз`яснення" чи "консультування" останнього.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.01.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Антонік С.Г., Дармін М.О.

31.01.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1244/20 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Антоніка С.Г. з 31.01.2022.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022, для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, тощо, справу №904/1244/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду апеляційної скарги до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/1244/20. Витребувано із Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/1244/20.

07.02.2022 матеріали справи № 904/1244/20 надійшли до суду апеляційної інстанції.

З метою дотримання принципу незмінності складу суду, з урахуванням усунення обставин, що зумовили зміну колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.02.2022, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.02.2022 справу №904/1244/20 передано колегії суддів у складі: головуючого судді Іванов О.Г. (доповідач), суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022 (колегія суддів у складі: головуючий, доповідач - Іванов О.Г., судді - Антонік С.Г., Дармін М.О.) відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 у справі №904/1244/20; зупинено дію рішення на час апеляційного розгляду.

Вказаною ухвалою вирішено розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами, оскільки предметом позову є сума, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (88 703,00 грн) та характер спірних відносин і предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, сторонами подані відповідні заяви по суті справи з наведенням власних вимог і заперечень. Через що у задоволенні клопотання скаржника про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Як вбачається, 10.10.2007 між позивачем - Криворізькою міською радою, як орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Доценко Світланою Сергіївною (в подальшому прізвище змінено на Штефан), як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.10.2007 за №56 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1 якого орендодавець надає, на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.08.2007 №1696, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення тимчасової споруди автостоянки, яка знаходиться на вул. Балакіна (Павла Глазового) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до пунктів 2, 3 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105.

Відповідно до пункту 5 Договору, Договір укладено на 3 роки; після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з пунктами 8, 9, 10 Договору передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця; за неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою; строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України" на поточний рік; розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства; орендар самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки; зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору.

У пункті 11 Договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів формою, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору чи продовження його дії.

Відповідно до пункту 12 Договору розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору, зокрема, у разі зміни (збільшення або зменшення) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв.м земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Орендар самостійно обчислює суму орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (пункт 14 Договору).

Після припинення дії договору орендар у 10-денний термін повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду; повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення) (пункти 18-19 Договору).

Згідно з пунктом 21 Договору сторони узгодили, що неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою; плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом "Орендна плата" цього договору; нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Відповідач зобов`язався, зокрема, систематично сплачувати орендну плату в повному обсязі в установлений договором строк; по закінченні терміну оренди, припиненні чи розірванні договору оренди звільнити земельну ділянку, привести її в належний стан та повернути орендодавцю з оформленням акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки (пункт 33 Договору).

У відповідності до пункту 37 Договору його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 183 від 15.03.2007 (а.с.16, т.1) нормативна грошова оцінка земельної ділянки користувачем якої є Фізична особа-підприємець Доценко С.С., складає 504 047 грн. 10 коп. (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки К (і) - 1,035.

Рішенням Криворізької міської ради від 24.06.2015 №3728 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" (а.с.35, т.1), яке набрало чинності 01.01.2016, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінка земель міста Кривого Рогу, яка у тому числі містить середню (базову) вартість 1 кв.м земель міста станом на 01.01.2014 у розмірі 270,60 грн.

24.06.2015 Криворізькою міською радою прийнято рішення №3727 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу" , яке набрало чинності 01.01.2016, підпунктом 4 якого визначено орендну плату за користування земельними ділянками у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цих ділянок. Згідно з пунктом 6 цього рішення при розрахунку ставок земельного податку та розміру орендної плати за користування земельними ділянками введено понижувальний коефіцієнт до вартості земельних ділянок, визначеної відповідно до витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель міста, у розмірі 0,30 (з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель: станом на 01.01.2014 у розмірі 1,000; на 01.01.2015 - 1,249).

Рішенням Криворізької міської ради від 29.03.2017 №1522, яке набрало чинності 01.04.2017, внесено зміни до рішення міської ради від 24.06.2015 №3727, пунктом 5 визначено, що розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності складає 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста, затвердженої рішенням міської ради від 24.06.2015 №3728. При цьому, цим же рішенням виключено пункт 6 (щодо застосування понижувального коефіцієнту 0,30).

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 Податкового кодексу України, на своєму офіційному сайті (http:land.gov.ua) публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: 2016 рік - 1,06, 2017 рік - 1,0, 2018 рік - 1,0, 2019 рік - 1,0.

Позивач зазначає, що, незважаючи на закінчення 27.10.2010 строку дії договору, відповідачем, в порушення норм закону та умов договору, земельну ділянку, розташовану на вулиці Балакіна (Павла Глазового) у Саксаганському районі в м. Кривому Роз позивачу за актом приймання-передачі не повернуто, що у свою чергу слугувало підставою для звернення до суду.

Станом на момент звернення з даним позовом Штефан С.С. продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою, при цьому договірні зобов`язання щодо внесення орендної плати за фактичне користування нею належним чином не виконує.

Факт подальшого комерційного використання відповідачем означеної земельної ділянки під розміщення відкритої платної автостоянки позивач підтверджує актами від 17.12.2019 обстеження земельної ділянки (а.с.28, т.1), складеними в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до пункту 21 Договору неповернення земельної ділянки у зазначений термін не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою; плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом "Орендна плата" цього Договору; нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Позивач нарахував відповідачу за період з 01.03.2017 до 31.12.2017 за користування земельною ділянкою площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105, яка знаходиться на вулиці Балакіна (Павла Глазового) у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, орендну плату в розмірі 88 703 грн. 00 коп., яку і просить стягнути.

Відповідач проти цього заперечує, що і стало причиною спору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення орендної плати можливе лише до моменту припинення дії договору, а після припинення договору належним способом захисту прав та інтересів орендодавця може бути відшкодування збитків або стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Отже, Криворізькою міською радою при зверненні із даним позовом до суду невірно обрано спосіб захисту порушених прав, а саме позовна вимога про стягнення зі Штефан Світлани Сергіївни на користь Криворізької міської ради 88 703 грн. 00 коп. - заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.03.2017 до 31.12.2017, обґрунтована та базується на невиконанні умов Договору оренди, який у вказаний період часу вже не діяв у зв`язку із закінченням строку його дії. За таких обставин, у позовних вимогах відмовлено.

Оцінивши витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 442 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.17).

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ст.19).

Згідно зі ст.21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Частиною 1 статті 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Згідно зі статтею 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, з урахуванням ст. 631 ЦК України, за договором оренди земельної ділянки право орендаря користуватися земельною ділянкою та обов?язок сплачувати орендну плату діють до моменту закінчення строку дії договору. Після закінчення строку дії договору у орендаря виникає обов?язок повернути земельну ділянку. А у разі невиконання умов щодо повернення земельної ділянки у орендодавця виникає право вимагати, а у орендаря обов?язок сплатити завдані орендодавцю збитки.

Верховний Суд у складів суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 зробив висновок, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі. "Суд доходить висновку, що користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України (п.9.11. Постанови).

Після спливу строку дії Договору невиконання обов`язку з повернення земельної ділянки свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в оренду. Тому права та обов`язки Орендодавця і Орендаря, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за відповідними нормами ЦК України та Закону України "Про оренду землі", які регламентують наслідки збереження майна за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави або ж наслідки невиконання майнового обов`язку щодо повернення земельної ділянки Орендодавцеві.

З урахуванням зазначеного, стягнення орендної плати можливе лише до моменту припинення дії договору, а після припинення Договору належним способом захисту прав та інтересів орендодавця може бути відшкодування збитків або стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Оскільки укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 10.10.2007 припинив свою дію 27.10.2010, то господарський суд правильно дійшов висновку, що стягнення орендної плати за період з 01.03.2017 до 31.12.2017 за користування земельною ділянкою площею 0,2985 га, з кадастровим номером :06:055:0105 не ґрунтується на законі і такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Аргументи заявника апеляційної скарги щодо неврахування господарським судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18.10.2019 у справі № 820/3218//16 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 910/20370/17 є безпідставними, оскільки суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (про це безпосередньо зазначено у пункті 9.28 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/11131/19), що й було зроблено господарським судом у розгляді цієї справи.

Не приймається до уваги і посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного суду від 06.08.2019 у справі № 904/5896/18, оскільки у даній справі Велика Палата вирішувала ключове питання щодо юрисдикції спору за участю Фізичної особи-підприємця після припинення дії договору.

Що стосується доводів апелянта, з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 про те, що суд зобов?язаний був самостійно застосувати ті норми права, які регулюють спірні відносини та задовольнити позовні вимоги, то колегія суддів зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 по справі № 359/3373/16-ц (п.95) нагадує, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин. Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19, пункти 81, 83, 84).

Отже, суд має право змінити лише правову підставу позову і не може змінювати предмет та підстави позову, оскільки це, згідно ст.46 ГПК України, є виключною компетенцією позивача.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості з орендної плати за землю. Підставою позову - невиконання відповідачем договірних зобов?язань щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.03.2017 до 31.12.2017.

Але оскільки договір припинив свою дію, а стягнення орендної плати, як зазначалося вище, можливе лише за час дії договору, то належним способом захисту прав та інтересів орендодавця може бути відшкодування збитків або стягнення безпідставно набутих коштів, що є іншим предметом позову. А підставою позову буде безпідставне користування земельною ділянкою.

З цих підстав господарський суд не міг змінити правові підстави позову.

Що стосується стягнутих судом 18 442,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес до справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на не співмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В підтвердження факту понесених відповідачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи останнім надано наступні документи:

- копія договору № 1від 06.09.2020 про надання правової допомоги;

- копія додаткової угоди № 1 до договору № 1 від 06.09.2020;

- копія акту здачі - приймання послуг №2 від 28.07.2021 на суму 12 712 грн. 00 коп.;

- копія рахунку на оплату №3 від 15.09.2021 на суму 54 486 грн. 00 коп.;

- копія акту здачі - приймання послуг №5 від 15.09.2021 на суму 5 000 грн. 00 коп.;

- копія акту здачі - приймання послуг №4 від 15.09.2021 на суму 49 486 грн. 00 коп.;

- копія акту здачі - приймання послуг №8 від 22.11.2021 на суму 2 500 грн. 00 коп.;

- копія рахунку на оплату №6 від 22.11.2021 на суму 2 500 грн. 00 коп.;

- копія рахунку на оплату №7 від 29.11.2021 на суму 2 500 грн. 00 коп.;

- копія акту здачі - приймання послуг №9 від 29.11.2021 на суму 2 500 грн. 00 коп.

Всього у розмірі 59 486 грн.00коп.

Статус адвоката підтверджується копією свідоцтва від 08.06.2018 №3712 про право заняття адвокатською діяльністю (а.с. 124, т.5) та ордером від 07.09.2020 АЕ №1040332 на надання правової допомоги (а.с. 123 т.5).

Позивач заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу, вважає їх завищеними та необґрунтованими.

Згідно акту від 15.09.2021 №4 здачі - приймання послуг адвокатом було надано перелік послуг. Загальна вартість наданих послуг складає 49 486 грн. 00 коп. При цьому кількість годин, яка була затрачена становить 54,5 годин. За одну годину наданих послуг замовник сплачує 908 грн. 00 коп.

Згідно акту від 28.07.2021 №2 здачі - приймання послуг адвокатом було надано перелік послуг. Загальна вартість наданих послуг складає 12 712 грн. 00 коп. При цьому кількість годин, яка була затрачена становить 14,0 годин. За одну годину наданих послуг замовник сплачує 908 грн. 00 коп.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, який наведений в акті від 15.09.2021 №4 здачі - приймання послуг та в акті від 28.07.2021 №2 здачі - приймання послуг, та встановлено, що обсяг наданих адвокатом послуг та загальний витрачений час на ці послуги є завищеним. Крім того, послуги зазначені в акті здачі - приймання послуг від 28.07.2021 №2 не стосуються справи №904/1244/20.

Так, при визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката судом враховано: аналіз позовної заяви із додатками по справі №904/1244/20, консультація щодо порядку та стратегії захисту інтересів Клієнта у спірних правовідносинах, що існують у справі №904/1244/20, консультації щодо позиції Позивача у позовній заяві по справі №904/1244/20 на предмет її узгодження із практикою і позицією Верховного суду із подібних спірних правовідносин. Консультація щодо правових позицій Верховного Суду зі спірних правовідносин у справі №904/1244/20 та практики її застосування у Господарському суді Дніпропетровської області; консультація щодо підсудності спору по справі №904/1244/20 Господарському суду Дніпропетровської області; консультації щодо неналежного способу захисту прав обраного позивачем та неналежного відповідача по справі (кількість годин-4,0); складання відповіді на заперечення позивача проти заявлених відповідачем клопотань у справі №904/1244/20 із підготовкою та копіюванням відповідної кількості додатків для позивача та для Суду та його подання адвокатом безпосередньо до канцелярії Суду (кількість годин -3,5); складання письмових пояснень щодо неправомірності наведеного позивачем розрахунку заборгованості у справі №904/1244/20 та його подання адвокатом безпосередньо до канцелярії Суду (кількість годин-2,5); складання клопотання про долучення та врахування при розгляді справи №904/1244/20 постанови ЦАГС від 19.07.2021 у справі № 904/6575/20 та постанови КГС від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 (щодо невідповідності обраного позивачем способу захисту його прав, що є підставою для відмови у позові) із підготовкою відповідної кількості усіх додатків для позивача та для Суду та його подання адвокатом безпосередньо до канцелярії Суду (кількість годин-1,5); складання клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/1244/20 із роздрукуванням та засвідченням усіх додатків. Виготовлення копій зазначених документів, додатків та підготовка для їх відправлення засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення через поштове відділення АТ "Укрпошта" на адресу Позивача (кількість годин -1,5).

При цьому суд також враховує, що адвокат відповідача Лісовий Д.О. представляв інтереси Штефан С.С. у інших справах №904/6760/20, №904/6757/20 та готував документи, які є тотожними з документами у даній справі.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що адвокатом Лісовим Д.О. було подано до суду чисельні безпідставні клопотання, у задоволенні яких судом відмовлено, а також надано копії документів, які не стосуються предмету спору, проте виготовлення копій включено в загальний час, витрачений адвокатом.

Крім того, відповідач у акті здачі - приймання №4 від 15.09.2021 у пунктах 9, 10 зазначив послугу: - аналіз апеляційної скарги позивача №7 від 14.01.2021 у справі №904/1244/20 із додатками та консультації клієнта щодо подальших наслідків для клієнта у випадку не подання відзиву на апеляційну скаргу позивача; - складання відзиву на апеляційну скаргу позивача №7 від 14.01.2021 у справі №904/1244/20 із клопотанням про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи №904/1244/20 та підготовкою відповідної кількості усіх додатків для позивача та для суду.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що зазначені послуги не стосуються розгляду Господарським судом Дніпропетровської області справи №904/1244/20, а стосуються розгляду апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції. Розподіл витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції не відноситься до повноважень суду першої інстанції.

Тому суд, враховуючи характер правовідносин та ціну позову, вважає, що на виконання необхідних послуг адвокат затратив 11,5 години, що складає 10 442 грн. 00 коп. (11,5 х 908).

Стосовно прийняття адвокатом участі у судових засіданнях згідно акту від 15.09.2021 №5 здачі - приймання послуг слід зазначити, що вартість за участь у судовому засіданні у розмірі 2 500 грн. 00 коп. також є завищеною. Тому, господарський суд правомірно визначив, що співмірною вартість за участь у судовому засіданні є 2 000 грн. 00 коп.

Адвокатом було нараховано плату:

- за участь у судових засіданнях 28.09.2020 та 22.12.2020;

- у акті від 22.11.2021 №8 здачі - приймання послуг відповідач зазначив про участь у судовому засіданні призначеному на 10.11.2021;

- у акті від 29.11.2021 №9 здачі - приймання послуг відповідач зазначив про участь у судовому засіданні призначеному на 24.11.2021.

Таким чином, враховуючи місцезнаходження адвоката у місті Кривий Ріг, вартість наданих послуг за участь у судових засіданнях у Господарському суді Дніпропетровської області складає 8 000 грн. 00 коп. (4 х 2 000 грн. 00 коп.).

Враховуючи викладене, оцінивши витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, господарський суд дійшов правильного висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 442 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 у справі №904/1244/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 у справі №904/1244/20 - залишити без змін.

Судові витрати Криворізької міської ради за подання апеляційної скарги на рішення та додаткове рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 17.03.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін