ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2022 р. Справа №914/1928/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий - суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» за №25-1/11 від 25.11.2021 року (вх. № 01-05/3996/21 від 30.11.2021 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 02.11.2021 року (суддя У.І. Ділай; повний текст рішення складено 15.11.2021 року)

у справі № 914/1928/21

за позовом: Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» (надалі ФГ «Агроінвест-Топилище»)

до відповідача: Приватного підприємства «Оліяр» (надалі ПП «Оліяр»)

про визнання недійсним третейського застереження, викладеного в пунктах п.5.2-5.4 договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

30.06.2021 року ФГ "Агроінвест-Топилище" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ПП "Оліяр" про визнання недійсним третейського застереження, викладеного в пунктах 5.2-5.4 договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року, укладеного між ФГ "Агроінвест-Топилище" та ПП "Оліяр".

Позовні вимоги мотивовані тим, що третейське застереження, викладене у п.п. 5.2-5.4 договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року порушує права та законні інтереси ФГ "Агроінвест-Топилище", оскільки відсутні докази визначення та визнання Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» невід`ємною частиною даного договору, а також відсутні докази його обізнаності сторонами договору, зокрема визначення його як додатку до даного договору та наявність підпису, печатки сторін про відповідне ознайомлення, погодження/схвалення та виконання на майбутнє.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 16856/21 від 20.07.2021 року) заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про третейські суди» не передбачено підставою визнання недійсним правочину обставини, на яку покликається позивач (обов`язковість додання Регламенту до третейської угоди). Наведений у статті ст. 12 Закону України «Про третейські суди» перелік підстав для визнання третейської угоди недійсною є вичерпним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду господарського суду Львівської області від 02.11.2021 року у справі №914/1928/21 (суддя У.І. Ділай) відмовлено в задоволенні позовних вимог ФГ «Агроінвест-Топилище». Судовий збір покладено на позивача.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання недійсними п.п. 5.2-5.4 договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року. Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки є відсутнім порушення суб`єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У своїй апеляційній скарзі (вх. № 01-05/3996/21 від 30.11.2021 року) на рішення господарського суду Львівської області від 02.11.2021 року у справі №914/1928/21 позивач просить скасувати зазначене судове рішення прийняти нове рішення, яким задоволити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що спірна угода у вигляді третейського застереження є недійсною з тих підстав, що сторони договору не визначили та не визнали Регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» невід`ємною частиною даного договору, не ознайомлені з ним, зокрема не визначили Регламент як додаток до даного договору.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/438/22 від 24.01.2022 року) вважає доводи скаржника безпідставними та необґрунтованими, а рішення місцевого господарського суду - законним. Зазначає, що відповідно до ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про третейські суди» відсутність доказів визначення та визнання Регламенту постійно діючого третейського суду та відсутність доказів його обізнаності сторонами правочину, не є підставою для визнання правочину недійсним. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 02.11.2021 року у справі №914/1928/21, апеляційну скаргу ФГ «Агроінвест-Топилище» - без задоволення.

Позивач та відповідач не делегували своїх представників в судове засідання. Про причини неявки не повідомили. Згідно з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №№ 333, 341, сторонам вручено ухвалу суду від 28.02.2022 року про призначення судового засідання у справі № 914/1928/21 на 04.04.2022 року о 10 год. 00 хв.

Крім того, позивач звертався до суду з клопотанням про участь у судових засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке суд задоволив, про що виніс ухвалу від 17.01.2022 року.

Однак, позивач не забезпечив участі свого представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Враховуючи те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності позивача та відповідача.

Обставини справи

З наявних у справі копій документів видно, що 04.06.2020 року між ФГ «Агроінвест-Топилище» (постачальник) та ПП «Оліяр» (покупець) укладено договір поставки №НТ-1/040620, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцю соняшник (надалі товар) урожаю 2020 року відповідно до умов даного договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього визначену цим договором ціну (а.с.16-27, т.1).

У розділі 5 договору поставки від 04.06.2020 року №НТ-1/040620 сторони передбачили таке:

Всі спори і розбіжності, що можуть виникнути між сторонами із умов цього договору, або в зв`язку з ним (при його укладенні, виконанні, зміні, розірванні, припиненні, визнанні неукладеним, визнанні недійсним і т.ін.) підлягають вирішенню Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Героїв УПА, 72 (п. 5.2 договору).

Сторони прийшли до взаємної згоди про те, що третейський розгляд здійснюється третейським судом, в складі одного третейського судді, який призначається в порядку, передбаченому Регламентом Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація». Сторони визнають обов`язковість рішення обраного третейського суду відповідно до статті 50 Закону України «Про третейські суди». Протокол засідання третейського суду не ведеться (п. 5.3 договору).

Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати обов`язки і вимоги третейського суду з метою об`єктивного розгляду спору. Рішення третейського суду для сторін с остаточним і підлягає виконанню (п. 5.4 договору).

Посилаючись на те, що сторони не визначили, не визнали Регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» невід`ємною частиною даного договору та не ознайомлені з ним, ФГ "Агроінвест-Топилище" звернулось до місцевого господарського суду з позовом про визнання недійсним третейського застереження, викладене в п.п.5.2-5.4 договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу положень статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 2 Закону України «Про третейські суди» термін «третейський суд» визначає як недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

В статті 5 Закону України «Про третейські суди» (в редакції станом на 04.06.2020 року) передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону України «Про третейські суди» В Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc). Постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору утворюються без статусу юридичної особи.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про третейські суди» (в редакції станом на 04.06.2020 року) третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

З огляду на вищевикладене, пункти 5.2-5.4 договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року містять третейське застереження щодо розгляду спорів, які можуть виникнути між сторонами із умов цього договору Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація», яке і є спірною третейською угодою.

Позивач та відповідач досягли згоди про можливість передачі спору по договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року на вирішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація».

В силу положень Закону України «Про третейські суди» сторони мали право укласти третейську угоду у вигляді третейського застереження, викладеного у пунктах 5.2-5.4 договору поставки №НТ-1/040620 від 04.06.2020 року, але передання спору на розгляд цього суду є виключно їх правовою можливістю, а не обов`язком.

Спірна третейська угода жодним чином не обмежує конституційне право сторін на судовий захист, закріплене у статтях 55, 64 Конституції України та не позбавляє права на звернення до місцевого суду у загальному порядку у разі виникнення спору між сторонами.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 Цивільного кодексу України: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203); - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203); - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203); - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203); - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203); - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. (ч. 6 ст. 203).

Стаття 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Суд апеляційної інстанції поділяє позицію місцевого господарського суду про те, що зміст спірної третейської угоди не суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано та підставно відхилив доводи позивача про недійсність спірного третейського застереження у зв`язку з необізнаністю сторін з Регламентом Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація», оскільки такі не відповідають дійсності, адже безпосередньо у третейській угоді сторони визначили та погодились на застосування вказаного регламенту, що свідчить про ознайомлення сторін з останнім та безпосередню обізнаність з його змістом.

Скаржник посилається на те, що сторони не визначили та не визнали Регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» невід`ємною частиною даного договору.

З цього приводу необхідно зазначити, що відповідно до частин 2, 3 статті 12 Закону України «Про третейські суди» (в редакції станом на 04.06.2020 року), якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Таким чином, позивач ані під час розгляду справи місцевим господарським судом, ані під час апеляційного провадження у справі не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, та які є необхідними для визнання третейського застереження недійсним.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи вищенаведене, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позивачем заявлених вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агроінвест-Топилище» за №25-1/11 від 25.11.2021 року (вх. № 01-05/3996/21 від 30.11.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 02.11.2021 року у справі №914/1928/21 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех