Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши заяву Alu-Pro Polska Sp.z.o.o. про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі
за позовом Alu-Pro Polska Sp.z.o.o.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Браво Гласс"
про стягнення 102887,85 євро
за участі представників:
від позивача: Сікора І.І., адвокат,
від відповідача: не з`явився,
Alu-Pro Polska Sp.z.o.o. звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Браво Гласс" про стягнення заборгованості за поставлений за CMR від 05.10.2018 № 705609, від 08.11.2018 № 004412, від 11.12.2018 № 005134, від 13.02.2019 № 0104676 товар у сумі 102887,85 євро.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 позовні вимоги Alu-Pro Polska Sp.z.o.o. задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Браво Гласс" на користь Alu-Pro Polska Sp.z.o.o. 102887,85 євро заборгованості, а також 49048,80 грн. витрат зі сплати судового збору.

01.02.2022 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2022 прийнято заяву Alu-Pro Polska Sp.z.o.o. до розгляду та призначено судове засідання на 22.02.2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, проте відповідач про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали суду на адресу місцезнаходження юридичної особи.

У той же час, судом враховано, що згідно з частиною 4 ст. 244 ГПК України суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання в разі необхідності. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, суд дійшов висновку про наступне.

Як встановлено судом, 11.01.2021 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська фірма «Прагнум» укладено договір про надання професійно правничої допомоги № 897-МА, за умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати клієнту професійну правничу допомогу, а клієнт зобов`язаний сплатити гонорар та відшкодувати (за наявності) фактичні витрати.

Деталізація професійної правничої допомоги та умови ї надання узгоджуються сторонами у відповідній заявці, яка є невід`ємною частиною даного договору (пункт 2.2 договору).

Також, 11.01.2021 сторонами договору підписано заявку 1-МА, відповідно до якої гонорар за надання професійної правничої допомоги складається з 3000 євро, які сплачуються клієнтом у строк, що не перевищує 5 робочих днів з дати підписання дано заявки; 10 % від розміру стягнутої заборгованості з боржника, що мають бути сплачені клієнтом протягом 5 робочих днів з моменту зарахування стягнутих з боржника грошових коштів на рахунок клієнта.

На виконання умов договору та заявки 1-МА позивач сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма «Прагнум» 2973 євро, що підтверджується випискою з банківського рахунку об`єднання від 19.01.2021 року.

Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 2 статті 123 ГПК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. При цьому, аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Близькі за змістом висновки застосування частини 2 статті 124 ГПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, від 25.03.2021 у справі № 905/717/20.

Відповідно до частини 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, згідно частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із цим, відповідне клопотання відповідачем про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялося.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 р. у справі №910/4881/18.

Беручи до уваги підтвердження позивачем правового статусу адвоката та обсягу наданих ним послуг, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, що підлягає задоволенню.

Таким чином, відповідно до положень статті 244 ГПК України суд вирішив ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2973 євро.

Керуючись статтями 129, 240, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Alu-Pro Polska Sp.z.o.o. про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 910/12483/21 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Браво Гласс" (03057, м. Київ, вул. О. Довженка, 18; ідентифікаційний код 33302618) на користь Alu-Pro Polska Sp.z.o.o. (45-446, Польща, м. Ополе, вул. Гославицька, 2; ідентифікаційний код ) 2973 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят три) євро витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне судове рішення складено: 06.04.2022 року.

Суддя К.В. Полякова