ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2022 Справа № 917/2007/21

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Кремвторсировина», 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, просп. Л. Українки, 138,

до Фізичної особа-підприємець Кузнецов Олексій Володимирович, АДРЕСА_1 ,

про стягнення 43 852,25 грн.

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 30.12.2021р. відкрито провадження у даній справі, справу вирішено розглядати у спрощеному провадженні без виклику сторін, встановлено строки для подання заяв по суті спору. Ухвала направлена сторонам, у т.ч відповідачу за адресою, вказаною у справі (судом при відкритті провадження перевірено дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлено правильність адреси відповідача). Відповідач поштове відправлення не отримав, воно повернулося до суду без вручення адресату з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання. З огляду на приписи ст.242 ГПК України, відповідач вважається повідомленим про чудовий розгляд належним чином.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на поставку обладнання обладнання №17/03-2020-1 від 17.03.2020р. Відповідач відзив на позов не надав.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази (договір від 17.03.2020р.. акт приймання-передачі обладнання від 17.03.2020р., видаткова накладна від 17.03.2020р., товарно-транспортна накладна, банківські виписки і ін.), встановив:

17.03.2020р. між сторонами було укладено договір на поставку обладнання, за умовами якого постачальник (позивач) зобов"язується передати покупцю (відповідачу) обладнання, яке було у використанні, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах і в порядку, встановлених договором.

Ціна договору на день підписання - 63 050,80 грн., що відповідає 2 377,00 доларів США по курсу НБУ, оплата - частками протягом 4 місяців з моменту відвантаження і оформлення накладної та акту приймання-передачі обладнання за графіком, встановленим договором: 17.04.2020р. - покупець сплачує суму в гривнях від ціни обладнання, вказаній в п.2.1 договору, що є еквівалентом 594,25 доларів США по курсу НБУ в день оплати; 17.05.2020р. , 17.06.2020р., 17.07.2020р. - в таких же частинах.

Як вказує позивач, ним належним чином виконано зобов"язання за договором поставки, що підтверджується Актом приймання-передачі обладнання від 17.03.2020р., видатковою накладною №ЛНА-000002 від 17.03.2020р., товарно-транспортною накладною та рахунком-фактурою №СФ-0000047 від 17.03.2020р., а саме- здійснило поставку товару на загальну суму 63 050, 80 грн.

Натомість відповідачем зобов"язання по оплаті отриманого товару виконані не в повному обсязі. Позивач зазначає, що згідно з умовами укладеного договору, повна оплата за товар мала б бути здійснена до 17.07.2020р. Натомість позивачем подано до суду докази часткової оплати товару, на суму 25 000, 00 грн, несплаченою залишається заборгованість у сумі 38 050,80 грн.

Саме цю суму основного боргу позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 1073,03 грн. інфляційних за період з липня 2021р. по листопад 2021р., пеню за період з 20.06.2021р. по 10.12.2021р. та 3 % річних - 1576,24 грн. Також просить відшкодувати витрати на професійну правову допомогу в сумі 2 500,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договір. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Між сторнами виникли зобов"язання з договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст.692 ЦК України, Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно ст.ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.610, 612, 625 ЦК України).

Згідно ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з вищенаведених приписів, суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення основного боргу. Перевіривши правильність нарахування інфляційних, суд також погоджується з правильністю обрахунків позивача (розрахунок - у матер.справи).

Стосовно стягнення пені, нарахування якої передбачено п.5.3 договору, суд звертає увагу на приписи ч.6 ст.232 ГК України, яка регламентує порядок обчислення та нарахування штрафних санкцій. Так, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Наведеною нормою встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати 6 місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може ьути передбабчено більшу або меншу тривалість цьог періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов"язання мало бути викорнано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Як вбачається з умов договору, ним не встановлено іншого періоду нарахування пені, ніж той, що передбачено даним приписом; спеціальний законодавчий акт з цього питання також відсутній. Суд також звертає увагу, що умова договору про сплату пені за кожен день прострочення виконання зобов"язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. Отже, враховуючи, що строк виконання зобов"язання - до 17.07.2020р., то позивачем неправомірно нараховано пеню за період з 20.06.2021р. по 10.12.2021р., і позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується нарахування 3% річних: з розрахунку, наведеного у тексті позовної заяви. вбачається, що позивач просить стягнути 3% річних на підставі ст.625 ЦК України, обрахувавши їх з суми основного боргу. Проте позивачем помилково обраховується сума 3% річних з використанням формули для нарахування пені, з використанням подвійної облікової ставки НБУ. Натомість, при застосуванні правильної форми для нарахування 3% річних, вказана сума становить 575,45 грн. (розрахунок суду - в матер.справи). Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з приписів ст.129 ГПК України, згідно яких у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач заявив до відшкодування 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому позивач надав суду договір №81-21 про надання правової допомоги від 09.11.2021р., акт приймання-передачі наданих послуг від 10.11.2021р., квитанцію №81-21 від 10.11.2021р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Федосєєва Д.О. Суд, на підставі даних доказів, задовольняє заяву позивача про розподіл судових витрат та покладає витрати на правову допомогу на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.126,129,232-233,238-240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олексія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Кремвторсировина" (просп.Лесі Українки, 138, м.Кременчук, 39600, ) 38050,50 грн. основного боргу, 1073,03 грн. інфляційних, 575,45 грн. річних, 2055,00 грн. судового збору, 2263,22 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України).

Повне рішення складено 16.03.2022р.

Суддя О.С.Мацко