ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2022 р. Справа№ 910/17822/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021

винесену в результаті розгляду зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс"

до Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття"

Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про визнання недійсним договору

у справі № 910/17822/19 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття"

до 1) Міністерства юстиції України;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс", за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед";

про визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/17822/19 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви відмовлено. Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" до 1) Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття"; 2) Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про визнання недійсним Договору про пожертву (дарування) від 25.10.2017 повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що суд вважає не доведеним Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" поважності причин неможливості подання зустрічної позовної заяви в межах установленого законом та ухвалою суду від 14.09.2020 процесуального строку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити Товариству з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія "Фактор плюс" пропущений з поважних причин строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/17822/19; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/17822/19; справу № 910/17822/19 направити для продовження її розгляду до Господарського суду міста Києва.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі № 910/17822/19, провадження у даній справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішення у справі № 910/990/20 і після постановлення ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 910/990/20 про закриття касаційного провадження, та у зв`язку із цим - поновлення провадження у справі № 910/17822/19, зважаючи на обставини, встановлені судами в рамках справи № 910/990/20, ТОВ "ФК "Фактор плюс" вирішило скористатись належним йому правом на пред`явлення зустрічної позовної заяви.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Учасниками справи не було надано відзивів на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 справу № 910/17822/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі №910/17822/19.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 справи №910/17822/19 справу передано визначеному автоматизованою системою складу суду: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 прийнято справу № 910/17822/19 за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі №910/17822/19 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, те, що оригінал зустрічної позовної заяви отримано 09.02.2022, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, справа № 910/17822/19 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Благодійна організація "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" звернулося до Господарського суду міста Києва з вимогами до Міністерства юстиції України про визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.05.2018 № 1354/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2018 № 1354/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" порушено право позивача як власника нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2019 відкрито провадження у справі № 910/17822/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 27.01.2020. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 зупинено провадження у справі №910/17822/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/990/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" до Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття" та Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про визнання договорів недійсними.

30.03.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі № 910/17822/19, оскільки постановою Північного апеляційного господарського від 16.03.2021 суду відмовлено в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" та рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2020, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, у справі №910/990/20 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 поновлено провадження у справі № 910/17822/19.

28.10.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" надійшла зустрічна позовна заява до 1) Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття"; 2) Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про визнання недійсним Договору про пожертву (дарування) від 25.10.2017.

Одночасно Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" у прохальній частині зустрічної позовної заяви висловило клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення зустрічної позовної заяви. При цьому, на обґрунтування відповідного клопотання позивач жодних причин пропуску строку для пред`явлення зустрічної позовної заяви не навів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви відмовлено. Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" до 1) Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут XXI століття"; 2) Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про визнання недійсним Договору про пожертву (дарування) від 25.10.2017 повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що суд вважає не доведеним Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" поважності причин неможливості подання зустрічної позовної заяви в межах установленого законом та ухвалою суду від 14.09.2020 процесуального строку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У частині 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України вказано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження у справі № 910/17822/19 від 21.01.2019 була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс", яке залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, 27.12.2019.

В подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 залучено до участі в справі в якості відповідача-2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" та запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати суду відзив на позов в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому.

Скаржником не заперечується той факт, що ухвала суду від 14.09.2020 вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" - 25.09.2020.

Таким чином, з урахуванням приписів частини 8 статті 165, частини 1 статті 180 ГПК України, п`ятнадцятиденний строк для подання зустрічної позовної заяви тривав до 10.10.2020 включно.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" звернулось з зустрічним позовом до Господарського суду міста Києва тільки 28.10.2021, тобто з пропуском строку в понад один рік, при цьому не вказуючи про поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до статей 118, 119 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, у тексті зустрічної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" зазначає, що у зв`язку із пропуском встановленого статтею 180 ГПК України строку, просить поновити строк на подання позовної заяви у справі № 910/17822/19.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання зустрічної позовної заяви у справі № 910/17822/19 міститься і у прохальній частині зустрічної позовної заяви, натомість, як вже зазначалось, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" не зазначило про поважність причин пропуску цього строку.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" не було позбавлене можливості надати зустрічний позов у строк, визначений частиною 1 статті 180 ГПК України та могло реалізувати своє право на подання зустрічного позову у встановлені строки, оскільки він знав про судове провадження з 25.09.2020 - з дня отримання копії ухвали суду від 14.09.2020.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним висновок господарського суду першої інстанції про недоведеність поважності причин неможливості подання зустрічної позовної заяви в межах установленого законом та ухвалою суду від 14.09.2020 процесуального строку.

Згідно з ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи. За змістом частин 1 та 4 статті 119 ГПК України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення (відповідний висновок викладено у пункті 29 постанови Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16, прийнятої складом Об`єднаної палати Касаційного господарського суду). Подання особою клопотання про поновлення процесуального строку не кореспондується з автоматичним поновленням судом такого строку, оскільки клопотання про поновлення процесуального строку, у даному випадку, для подання зустрічного позову у справі, повинно містити обґрунтування причин його пропуску, поважність яких визначається судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 922/709/18.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" заявлено зустрічний позов по справі № 910/17822/19 після спливу встановленого законом строку для подання відзиву та не наведено поважних причин для його поновлення, зустрічна позовна заява правомірно повернута господарським судом першої інстанції на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зауважити, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" права звернутись до господарського суду з окремим позовом в загальному порядку.

Аналогічні правові висновки наведені у Постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 904/2739/18.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на те, що зважаючи на обставини, встановлені судами в рамках справи № 910/990/20, ТОВ "ФК "Фактор плюс" вирішило скористатись належним йому правом на пред`явлення зустрічної позовної заяви, більш ніж через рік після закінчення строку на подання відзиву на позов, слід відносити до суб`єктивних обставин, що не можуть бути визнанні об`єктивно не переборними чи такими, що унеможливлювали своєчасне звернення з зустрічною позовною заявою та залежали виключно від волевиявлення ТОВ "ФК "Фактор плюс". Відтак, пропуск ТОВ "ФК "Фактор плюс" встановленого законом строку на подання зустрічного позову відбувся з суб`єктивних причин, що залежали виключно від Товариства.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ "ФК "Фактор плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 винесену за результатом розгляду зустрічної позовної заяви ТОВ "ФК "Фактор плюс" у справі № 910/17822/19 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/17822/19 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/17822/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі № 910/17822/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали оскарження справи № 910/17822/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич