УХВАЛА

01 квітня 2022 року

м. Київ

cправа № 914/2428/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Бакуліна С.В., Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради

на рішення Господарського суду Львівської області

(суддя - Яворський Б.І.)

від 18.11.2021,

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Плотніцький Б.Д., судді - Матущак О.І., Марко Р.І.)

від 28.01.2022,

у справі за позовом Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради

до Державного підприємства «Санаторій «Моршинський»

про стягнення 135 324,28 грн

ВСТАНОВИВ:

Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства «Санаторій «Моршинський» про стягнення 135 324,28 грн заборгованості за надані послуги за договором №13 на водопостачання з комунального водопроводу та водовідведення в комунальну каналізацію від 20.07.2015. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, починаючи з грудня 2020 року, неналежно виконував умови укладеного між сторонами договору на водопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 135 324,28 грн. Позивач, відповідно до п.5.25-5.26 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань ЖКГ України №190 від 27.06.2008, 30.12.2020, 01.03.2021 та 31.03.2021 здійснював зняття показань контрольних приладів обліку, що і слугувало підставою для визначення обсягу спожитих послуг з водопостачання та водовідведення у грудні 2020, лютому та березні 2021, із зазначенням останнього у рахунках №1420 від 31.12.2020, №128 від 26.02.2021 та №254 від 31.03.2021. У позовній заяві зазначалось, що у грудні 2020 сума наданих послуг становила 183 421,54 грн, а відповідач оплатив лише 46 764,18 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.11.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 у справі №914/2428/21 у задоволені позову відмовлено.

Суди зазначили, що зважаючи на умови укладеного між сторонами і чинного на момент розгляду справи договору №13 на водопостачання від 20.07.2015, беручи до уваги справність засобів обліку водопостачання, які встановлені споживачем за погодженням із виробником, відсутність зауважень виробника щодо справності таких засобів обліку, недоведеність позивачем факту наявності безоблікового споживання води (в т.ч. можливість потрапляння води у мережі споживача в обхід встановлених згідно договору засобів обліку), підстави для задоволення позову відсутні.

16.02.2022 Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 18.11.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 у справі №914/2428/21 і просило вказані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов ви-сновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, згідно з яким, зокрема, змінено підстави касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забез-печення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не пе-ревищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи не-значної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розг-ляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб ви-раховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення 135 324,28 грн, що значно менше, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду (227 00,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №914/2428/21 є малозначною. При цьому, касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з аналогічних спорів, а також має виняткове значення для скаржника.

Колегія суддів зазначає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи, отже наведені у касаційній скарзі мотиви не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь однієї зі сторін у справі є звичайним передбаченим процесом.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є дже-релом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скар-ги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичай-ної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної ін-станції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального прави-ла і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційно-му оскарженню.

Враховуючи викладене, Верховний Суд, розглянувши доводи, викладені у касаційній скарзі не вбачає підстав передбачених пп. "а", "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а тому дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного за касаційною скаргою Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 18.11.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 у справі №914/2428/21, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, статтею 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №914/2428/21 за касаційною скаргою Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 18.11.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022.

2. Касаційну скаргу Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 18.11.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 у справі №914/2428/21 надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді С. Бакуліна

О. Кролевець