ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2022 р. Справа №907/745/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуюча), Зварич О.В., Плотніцький Б.Д.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Закарпатської області (суддя Пригуза П.Д.) від 09 листопада 2021 року у справі №907/745/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" до Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 169 419,78 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 на розгляд Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" до Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 169 419,78 грн (50 881,78 грн основного боргу, 37 122,55 грн річних та 81 415,45 грн інфляційних втрат).

Господарський суд Закарпатської області рішенням від 9 листопада 2021 року провадження у справі №907/745/21 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 50 881,78 грн закрив у зв`язку з відсутністю предмета спору. Позов в частині стягнення трьох відсотків річних у розмірі 37 122,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 81 415,45 грн задовольнив. Стягнув з Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" три відсотки річних у розмірі 37 122,55 грн та інфляційні втрати у розмірі 81 415,45 грн, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 1778,08 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Дочірнє підприємство "Закарпатський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" подало апеляційну скаргу, оскаржує рішенням в частині стягнення 37 122,55 грн 3% річних та 81415,45 грн інфляційних втрат, оскільки вважає, що в цій частині судом не застосовано ст. 233 ГК України та не враховано висновок Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 9 листопада 2021 року у справі №907/745/21 в частині стягнення 37122,55 грн 3% річних та 81415,45 грн інфляційних втрат та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В інших частинах рішення суду залишити без змін.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 6 грудня 2021 року відкрив провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09 листопада 2021 року у справі №907/745/21. Апеляційну скаргу розглядати без повідомлення учасників справи.

21 грудня 2021 року до апеляційного суду від ТОВ Шляхбудпостач надійшов відзив на апеляційну скаргу. Товариство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського Закарпатської області від 9 листопада 2021 року у справі №907/745/21 - без змін.

22 грудня 2021 року до Західного апеляційного господарського суду від адвоката Шулік О.Й. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. До клопотання долучено копію додаткової угоди №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021, копію акта від 14.12.2021 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги за договором про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021, копію рахунка №141221 від 14.12.2021, копію платіжного доручення №1950 від 14.12.2021, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шулік О.Й за договором про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021 (станом на 14.12.2021).

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на таке.

30 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" та Дочірнє підприємство "Закарпатський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" уклали договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 (далі договір № 53/3).

Відповідно до п.1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: мазут топковий М-100.

Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору становить 100 тон. Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього договору (п. 1.2. договору).

Згідно з п.3.2. договору, загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору.

Сторони погодили, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. договору, проте у будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки (п. п. 4.1, 4.2. договору).

Згідно п.4.3 договору покупець зобов`язується розрахуватися з постачальником за отриманий товар на протязі 30-60 днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від замовника на відповідні цілі. У випадку затримки постачальником передачі повного пакету документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п. 7.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018. (п.11.1 договору).

Згідно з п.11.3 закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Письмовою заявкою Дочірнє підприємство "Закарпатський облавтодор" просило згідно договору поставки відвантажити дві автоцистерни (50т) мазуту топкового М-100 на адресу філії Ужгородська ДЕД 1 автоцистерну та на адресу філії Хустська ДЕД 1 автоцистерну.

02 серпня 2018 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору №53/3, якою визначили специфікацію на поставку нафтопродуктів, а саме мазут паливний 100 зольний малосірчистийнизькорафіністий (24,700 т) на адресу філії Ужгородська ДЕД ДП Закарпатський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України на загальну суму 397 423,00 грн.

Факт поставки на адресу філії Ужгородська ДЕД мазуту топкового М-100 підтверджується наступними документами: рахунок на оплату №10 від 01 серпня 2018 року на суму 397 423,00 грн, довіреність №147 від 30 липня 2018 року, видаткова накладна № 10 від 02 серпня 2018 року, податкова накладна №1 від 02.08.2018, квитанція №1 про реєстрацію податкової накладної №1 від 02.08.2018, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №01/08/2018-1 від 01.08.2018.

06 серпня 2018 року сторони уклали Додаткову угоду №2 до договору №53/3, якою визначили специфікацію на поставку нафтопродуктів, а саме мазут паливний 100 зольний малосірчистийнизькорафіністий (24,500 т) на адресу філії Хустська ДЕД ДП Закарпатський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України на загальну суму 394 205,00 грн.

Факт поставки на адресу філії Хустська ДЕД мазуту топкового М-100 підтверджується наступними документами: рахунок на оплату №11 від 04 серпня 2018 року на суму 394 205,00 грн, довіреність №96 від 30 липня 2018 року, видаткова накладна № 11 від 06 серпня 2018 року, податкова накладна №2 від 06.08.2018, квитанція №1 про реєстрацію податкової накладної №2 від 06.08.2018, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №04/08/2018-1 від 04.08.2018.

23 жовтня 2018 року сторони уклали Додаткову угоду №3 до договору №53/3, у якій підтвердили, що постачальник поставив, а покупець прийняв перші дві партії товару в об`ємі 49,200 т, а також дійшли згоди про підвищення ціни на мазут топковий М-100, а саме вартість непоставленої частини товару в об`ємі 50,800 т становить 898 288,27 грн.

Згідно письмової заявки Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" №09/530 від 18.10.2018 останнє просило згідно договору поставки відвантажити одну автоцистерну (25 т) мазуту топкового М-100 на адресу філії Ужгородська ДЕД.

Також 23 жовтня 2018 року сторони уклали Додаткову угоду №4 до договору №53/3, якою визначили специфікацію на поставку нафтопродуктів, а саме мазут паливний 100 зольний малосірчистийнизькорафіністий (26,820 т) на адресу філії Ужгородська ДЕД ДП Закарпатський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України на загальну суму 474 253,78 грн.

Факт поставки на адресу філії Ужгородська ДЕД мазуту топкового М-100 підтверджується наступними документами: рахунок на оплату №27 від 23 жовтня 2018 року на суму 474 253,78 грн, довіреність №153 від 18 жовтня 2018 року, видаткова накладна №27 від 23 жовтня 2018 року, податкова накладна №4 від 23.10.2018, квитанція №1 про реєстрацію податкової накладної №4 від 23.10.2018, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №23/10/2018-1 від 23.10.2018.

Загальна сума вартості поставленого товару за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №53/3 від 30 липня 2018 року становить 1 265 881,78 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" ДП Закарпатський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України здійснило оплату вартості поставленого товару на загальну суму 1 215 000,00 грн, що підтверджено випискою із банківського рахунку позивача.

Докази оплати відповідачем решти суми у матеріалах справи відсутні.

Предметом позову є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" до Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 169 419,78 грн (50 881,78 грн основного боргу, 37 122,55 грн річних та 81 415,45 грн інфляційних втрат).

Суд апеляційної інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" переглядає рішення Господарського суду Закарпатської області від 9 листопада 2021 року у справі №907/745/21 в частині присудження до стягнення 37 122,55 грн трьох відсотків річних та 81 415,45 грн інфляційних втрат.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За визначенням частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з статтею 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.1, 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

З обставин справи видно, що відповідач неналежно виконував зобов`язання за договором №53/3 з повної та своєчасної оплати за поставлений товар. Відповідач цього факту не заперечує і не спростовує. Більш того, у поданому суду відзиві відповідач підтверджує, що розрахунки за поставлений товар проводились частинами та з простроченням, у зв`язку з чим, станом на момент звернення позивача до суду із цим позовом сума заборгованості відповідача становила 50 881,78 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідач 23 вересня 2021 року платіжним дорученням №830 сплатив позивачу 50 881,78 грн основного боргу. Тому суд першої інстанції і в цій частині позову закрив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки відсутній предмет спору.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі 37 122,55 грн та інфляційних втрат у сумі 81 415,45 грн.

Скаржник не заперечує і не спростовує прострочення ним виконання грошового зобов`язання за договором №53/3, підстави нарахування і правильність розрахунків означених сум. Натомість вказує на надмірність цих сум в порівнянні із сумою 50 881,78 грн основного боргу, яку сплатив після відкриття провадження у справі. Називає правові висновки Великої Палати Верховного Суду наведені у постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, про застосування статті 625 ЦК України і можливість зменшення штрафних санкцій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у цій справі суми трьох відсотків річних (37 122,55 грн) та інфляційних втрат (81 415,45 грн) нараховані на підставі статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №53/3 від 30 липня 2018 року станом на 30 серпня 2021 року, а саме :

за видатковою накладною № 10 від 02 серпня 2018 року відповідач повинен був до 01 жовтня 2018 року сплатити 397 423,00 грн;

за видатковою накладною № 11 від 06 серпня 2018 року відповідач повинен був до 05 жовтня 2018 року сплатити 394 205,00 грн;

за видатковою накладною № 27 від 23 жовтня 2018 року) відповідач повинен був до 22 грудня 2018 року сплатити 474 253, 78 грн.

Відповідач заборговані кошти за договором №53/3 оплачував частинами протягом двох з половиною років, і в розрахунках трьох відсотків річних та інфляційних втрат позивач зазначив про зменшені сум заборгованості.

Щодо правових висновків Великої Палати Верховного Суду, то такі застосуванню не підлягають, оскільки обставини справи №902/417/18 є іншими, ніж обставини цієї справи. Відповідний висновок було зроблено, оскільки сторони, укладаючи договір, змінили розмір процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару, що на думку суду стало порушенням принципів розумності, справедливості та пропорційності.

У цій справі (№907/745/21) три проценти річних та інфляційні втрати нараховані на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

За таких обставин доводи скаржника не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність законних підстав для задоволення позову - стягнення з відповідача 37 122,55 грн трьох відсотків річних та 81 415,45 грн інфляційних втрат.

Що стосується твердження скаржника про те, що суд першої інстанції не застосував статті 233 ГК України, то апеляційний суд відхиляє його, оскільки в суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру трьох відсотків річних. Інфляційні втрати взагалі не є штрафними санкціями, а тому вказана стаття не може бути застосована до таких нарахувань.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначила, що процесуальним законодавством передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивач надав: копію додаткової угоди №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021, копію акта від 14.12.2021 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги за договором про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021, копію рахунка №141221 від 14.12.2021, копію платіжного доручення №1950 від 14.12.2021, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шулік О.Й за договором про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021 (станом на 14.12.2021).

Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021 сторони узгодили надання правничої допомоги на суму 1000 грн за складання відзиву на апеляційну скаргу.

14.12.2021 сторони підписали акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги за договором про надання професійної правничої допомоги №16/08/21 від 16.08.2021

14.12.2021 адвокатом Шулік О.Й. було виставлено рахунок №141221 про сплату коштів за надану правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

14.12.2021 позивачем згідно платіжного доручення №1950 сплачено кошти за надану професійну правничу допомогу у розмірі, що зазначений в рахунку №141221.

З урахуванням наведеного суд покладає на відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги та заявлену позивачем до відшкодування суму (1000,00 грн) витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

За приписами частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського Закарпатської області від 9 листопада 2021 року у справі №907/745/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" без задоволення.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (88000, вул. Собранецька, 39, м.Ужгород Закарпатської області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудпостач" ( 39622, вул. В.Великого, 60, кімната 4, м. Кременчук Полтавської області, ) 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Повний текст постанови складено 23 березня 2022 року.

Головуюча суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя Б.Д. Плотніцький