ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 рокуСправа № 912/36/22
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №912/36/22

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб", вул. Першотравнева, буд. 1, с. Суха Грунь, Липоводолинський район, Сумська область, 42506

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИСЬАГРО", вул. Зарічна, буд. 29, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200

про стягнення 93 800,00 грн

за участю представників:

від позивача - Цвіркон І.О., довіреність №б/н від 30.07.2020 (приймає участь поза межами суду);

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИСЬАГРО" про стягнення 93 800,00 грн вартості неповернутого майна за Договором зберігання №01/21Дз від 24.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору зберігання №01/21Дз від 24.02.2021 в частині переданого на зберігання Майна.

Ухвалою від 10.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/36/22 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 03.02.2022 на 11:30 год., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

03.02.2022 в системі "Електронний суд" представником позивача сформовано заяву про розгляд справи без його участі.

Протокольною ухвалою від 03.02.2022, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву у судовому засіданні у справі №912/36/22 до 22.02.2022 на 12:00 год.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 22.02.2022 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час засідання суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка в засідання суду обов`язковою не визнавалась, та є правом, а не обов`язком учасників справи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без уповноваженого представника відповідача за наявними матеріалами.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати всі витребувані та додаткові документи, в т. ч. заперечення проти позову, які мають значення для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 22.02.2022 господарським судом досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні подані позивачем докази, господарський суд встановив наступний перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

24.02.2021 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" (далі - Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИСЬАГРО" (далі - Зберігач) укладено Договір зберігання №01/21Дз (далі - Договір, а.с. 5-7), відповідно до п. 1.1. якого за умовами Договору Поклажодавець передає Зберігачу, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання та зобов`язується повернути Поклажодавеві у схоронності наступне майно (далі - Майно):

- Насіння соняшнику Лейла F1 в умов. шт, кількістю 20, вартістю за одиницю 1 350,00 грн, загальною (оціночною) вартістю 27 000,00 грн, початок зберігання 15.03.2021, закінчення зберігання (включно) 01.05.2021;

- Насіння соняшнику Равелін в умов. шт, кількістю 20, вартістю за одиницю 1 300,00 грн, загальною (оціночною) вартістю 26 000,00 грн, початок зберігання 15.03.2021, закінчення зберігання (включно) 01.05.2021;

- Насіння соняшнику Медуза в умов. шт, кількістю 20, вартістю за одиницю 2 400,00 грн, загальною (оціночною) вартістю 48 000,00 грн, початок зберігання 15.03.2021, закінчення зберігання (включно) 01.05.2021;

- Насіння соняшнику Плевен в умов. шт, кількістю 20, вартістю за одиницю 1 850,00 грн, загальною (оціночною) вартістю 37 000,00 грн, початок зберігання 15.03.2021, закінчення зберігання (включно) 01.05.2021.

Згідно п. 1.2. Договору право власності на Майно до Зберігача не переходить.

Зберігач забезпечує повне збереження Майна, а після закінчення зберігання повертає Поклажодавцю те саме Майно (для індивідуально-визначених речей) або рівну кількість речей того самого роду і якості (для речей, визначених родовими ознаками). Майно повинно бути повернене в тому самому стані, у якому воно було прийняте на зберігання, з урахуванням змін його природних властивостей (п. 2.1.3. Договору).

Пунктом 2.1.10 Договору передбачено, що Зберігач повертає Майно Поклажодавцю повністю або частково за першою вимогою останнього не пізніше 2 робочих днів з дня одержання такої вимоги.

Відповідно до п. 3.1. Договору Поклажодавець оплачує Зберігачу послуги зі зберігання в порядку та розмірах та в строки передбачені даним пунктом.

У разі порушення взятих на себе зобов`язань за договором, Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором, а також нормами чинного законодавства України (п. 4.1. Договору).

Згідно п. 4.2. Договору Сторона, яка зазнала збитків від невиконання або неналежного виконання іншою Стороною зобов`язань за Договором, має право вимагати відшкодування завданих їй збитків (п. 4.2. Договору).

Пунктом 4.3. Договору визначено, що Зберігач несе відповідальність перед Поклажодавцем у випадку втрати, знищення, псування Майна: а) за пошкодження Майна, які призвели до погіршення споживчих якостей настільки, що використання того за призначенням стало неможливим ("істотне пошкодження") - у розмірі повної вартості Майна; б) за інші пошкодження - у розмірі суми, на яку знизилася вартість Майна.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2021 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 7.1. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

На виконання вимог Договору позивач передав відповідачу на зберігання Майно загальною вартістю 138 000,00 грн, що підтверджується підписаним між Сторонами та скріпленим печатками Актом приймання-передачі майна від 24.02.2021 (а.с. 8).

За твердженням позивача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" неодноразово звертався до відповідача з вимогою повного повернення Майна, що передано на зберігання відповідно до Договору, що підтверджується листами від 21.05.2021 вих .№ 48/05 та від 09.06.2021 вих.№ 54/05 (а.с. 9-10).

Однак, відповідачем повернуто лише частину отриманого від Позивача за Договором Майна, а саме 3 умов.шт. насіння соняшнику Медуза та 20 умов.шт. носіння кукурудзи Плевен.

Таким чином, станом на 23.12.2021 року Відповідач не повернув Позивачу 20 умов. шт. насіння соняшнику Лейла Р1, вартісю 27 000,00 грн, 20 умов. шт. насіння соняшнику Ревелін, вартістю 26 000,00 грн та 17 умов. шт. насіння соняшнику Медуза, вартістю 40 800,00 грн. Загальна оціночна вартість неповернутого Позивачем майна становить 93800,00 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

За приписами ч.1 ст.173 Господарського кодексу (далі - ГК) України господарським визнається зобов`язання що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Ст.174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно положень ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст.525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ч.1 ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

При цьому, в силу відповідної норми, письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Як визначено ч. 1 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі майна від 24.02.2021 встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання Майно вартістю 138 000,00 грн, а саме насіння соняшнику Лейла F1, насіння соняшнику Равелін, насіння соняшнику Медуза, насіння соняшнику Плевен (а.с. 8).

У відповідності до ч. 1 ст. 948 ЦК України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Умовами Договору, сторони передбачили, що Зберігач повертає Майно Поклажодавцю повністю або частково за першою вимогою останнього не пізніше 2 робочих днів з дня одержання такої вимоги (п. 2.1.10 Договору).

Факт звернення до відповідача з вимогами про повернення майна встановлено судом (листи від 21.05.2021 вих .№ 48/05 та від 09.06.2021 вих.№ 54/05 (а.с. 9-10).

Докази повернення переданого майна на вимогу позивача в відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Умовами Договору, сторони передбачили відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у розмірі збитків.

Так, згідно п. 4.2. Договору Сторона, яка зазнала збитків від невиконання або неналежного виконання іншою Стороною зобов`язань за Договором, має право вимагати відшкодування завданих їй збитків (п. 4.2. Договору).

У відповідності до ч.1 ст. 950 Цивільного кодексу України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Пунктом 1 ч.1 ст. 951 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

З огляду на наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, умови договору, відсутність доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 130, 185, 191, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИСЬАГРО" (26200, Кіровоградська область, Маловисківський район, м. Мала Виска, вул. Зарічна, буд. 29, ідентифікаційний код 40318553) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" (42506, Сумська область, Липоводолинський район, с. Суха Грунь, вул. Першотравнева, буд. 1, ідентифікаційний код 05490701) 93 800,00 грн вартості неповернутого майна за Договором зберігання №01/21Дз від 24.02.2021, а також 2 270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" (вул. Першотравнева, буд. 1, с. Суха Грунь, Липоводолинський район, Сумська область, 42506 та електронною поштою: @mail.gov.ua) та Товариству з обмеженою відповідальністю "ВИСЬАГРО" (вул. Зарічна, буд. 29, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200).

Повне рішення складено 14.03.2022.

Суддя Г.Б. Поліщук