ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
24.03.2022 м. Ужгород Справа № 907/922/21
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: ОСОБА_1 , м.Перечин Закарпатської області,
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", м.Перечин Закарпатської області,
до відповідача 2: ОСОБА_2 , м.Ужгород Закарпатської області,
до відповідача 3: ОСОБА_3 , с.Сімер Закарпатської області,
до відповідача 4: ОСОБА_4 , м.Перечин Закарпатської області,
до відповідача 5: ОСОБА_5 , м.Перечин Закарпатської області,
до відповідача 6: ОСОБА_6 , с.Оноківці Закарпатської області,
до відповідача 7: ОСОБА_7 , м.Перечин Закарпатської області,
до відповідача 8: ОСОБА_8 , м.Перечин Закарпатської області,
до відповідача 9: ОСОБА_9 , м.Ужгород Закарпатської області,
до відповідача 10: ОСОБА_10 , м.Ужгород Закарпатської області,
про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства,
Cекретар судового засідання - Сінкіна Е.В .
За участі представників сторін:
від позивача - ОСОБА_1 особисто; представник Митровка Я.В. - адвокат;
інші учасники справи не з`явилися,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , який є корпоративним спором.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2022 року у справі №907/922/21 позов задоволено повністю. Судом визнано розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит" в сумі 5 523,00 грн. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять три гривень 00 копійок) та розміри часток у статутному (складеному) капіталі його учасників:

ОСОБА_1 (позивач) з часткою у розмірі 4011,50 грн.;

ОСОБА_10 з часткою у розмірі 1455,50 грн.;

ОСОБА_3 з часткою у розмірі 14 грн.;

ОСОБА_4 з часткою у розмірі 14 грн.;

ОСОБА_12 з часткою у розмірі 14 грн.;

ОСОБА_13 з часткою у розмірі 14 грн.

Судові витрати у цій справі покладено на відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у рівних частинах.

Ткож, судом стягнуто з ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , та з ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь позивачки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , по 1135,00грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 копійок) відшкодування витрат судового збору з кожного.

На адресу суду 15.03.2022 надійшла заява від представника позивача адвоката Ярослава Митровки про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат позивача на відповідачів у розмірі 44 430,00 грн. та стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 17.03.2022 прийнято заяву про ухвалення додаткового рішення до розгляду та призначено судове засідання на 24.03.2022 року на 11:00 год.

В судове засідання з`явився представник позивача адвокат Митровка Я.В.,

Представники інших учасників справи не з`явилися.

Від представника відповідача-9 Марусенка О.М. адвоката ____ надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що адвокат не може з`явитися в судове засідання через участь у іншій справі в іншому суді.

При вирішенні заявленого клопотання суд заслухав думку представника позивача, який зазначив, що відповідач-9 ОСОБА_9 не з`являвся в жодне судове засідання і, на думку позивача, він використовує свої права для затягування процесу, тепер через адвоката. На його думку, адвокат як представник відповідача-9 могла висловити свою позицію щодо розподілу судових витрат, їх співмірності та обгрунтованості, зважаючи на отримання заяви позивача та ухвали суду про призначення її до розгляду.

Суд погодився з доводами представника позивача, заважаючи на попередню поведінку відповідача-9 у цій справі та фактичне вирішення судом питання щодо розподулу судових витрат між двома відповідачами, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_9 через їх протиправні дії щодо заволодіння корпоративними правами інших учасників товариства та оформлення неправдивих протоколів загальних зборів товариства.

Заперечень щодо співмірності заявлених витрат на правничу допомогу відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заявлено.

Отже, суд ухвалив розглянути заяву про прийняття додаткового судового рішення за наявними матеріалами та без участі представників відповідачів.

Згідно ч. 4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідачі не скористалися наданими їм процесуальними правами, зокрема, не надали заперечень на подану заяву, будь-яких письмових пояснень, клопотань та інших доказів, що впливають на вирішення питання про ухвалення додаткового рішення по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної заяви за відсутності відповідачів.

Судом встановлено, що заявником відповідно до статті 123 ГПК України заявлено такі вимоги щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 126 ГПК України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 цієї ж статті за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

За ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У зв`язку із підготовкою та поданням позову, а також за час розгляду даної справи в суді першої інстанції у позивача виникли витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 44430 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 08.09.2021 р., рахунком та актом виконаних робіт від 11.03.2022 р., детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 11.03.2022 р. (копії відповідних документів додаються).

Щодо оплати за надані послуги - то зазначаємо, що у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Позивач має намір оплатити надані послуги за рахунок коштів, які будуть стягнуті з відповідачів.

Вважаємо, що обсяг виконаних робіт та їх вартість належним чином підтверджені підписаним з обох сторін актом виконаних робіт від 11.03.2022 р., а відтак вартість таких витрат на правничу допомогу є підтвердженою та підлягає до відшкодуванню на користь позивача.

Про подання відповідних доказів у строки, визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України, відповідачем було заявлено у позовній заяві від 15.11.2021 р. (див. розділ VII «Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат»).

При цьому, у позовній заяві було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 гривень.

Водночас за змістом ч. 1 ст. 124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Необхідно врахувати, що під час підготовки позовної заяви і подання до суду попереднього розрахунку судових витрат, позивач не міг передбачити обсягу підготовки заяв по суті спору, кількості судових засідань, необхідності зміни підстав позову тощо.

Водночас під час розгляду справи виникла необхідність зміни підстав позову через відступлення Верховним Судом від попереднього правозастосування. Поряд з цим, для ефективного захисту прав позивача було додатково вирішено заявити про забезпечення позову. Вказаний захід було вирішено вжити через загрози відчуження нерухомого майна товариства, які стали відомі позивачу після подання позову.

Через це розмір витрат позивача на правничу допомогу збільшився на 9430 грн. з об`єктивних причин, які позивач не міг передбачити на момент подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу також звертаємо увагу на наступні правові висновки Верховного Суду:

(1) правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 05.09.2019 р. у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 р. у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 р. у справі № 826/13270/16, згідно якого: стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

(2) правовий висновок Верховного Суду по справі № 923/726/18 (постанова від 09.07.2019 р.), по справі № 910/14371/18 (постанова від 26.02.2020), по справі №823/2638/18 (постанова від 16.05.2019 р.) та по справі № 816/2096/17 (постанова від 13.12.2018 р.), згідно якого касаційний суд роз`яснив: «від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії».

(3) правовий висновок Верховного Суду по справі № 826/2689/15 (постанова від 09.04.2019 р., реєстраційний номер в ЄДР - 81046503): «чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг».

(4) правовий висновок Верховного Суду по справі № 910/7586/19 (постанова від 25.05.2021 р., реєстраційний номер в ЄДР - 97218330): «…беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта».

З огляду на вищенаведене, керуючись статтями 46, 123, 126, 129 ГПК України, заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким розподілити витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі - 44 430,00 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять) гривень 00 копійок.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач уклало договір про надання правової допомоги від 08.09.2021 року з Адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери».

За результатами фактично виконаних робіт 11.03.2022 року Адвокатським об`єднанням "Греца і Партнери» виставлено рахунок №001799 на оплату, а також позивачем та Адвокатським об`єднанням підписано акт прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до якого загальна вартість наданої правової допомоги становить 44430,00грн. Окрім того, заявником подано до суду детальний опис робіт, який перевірено судом.

Адвокат Митровка Я.В. заявив, що фактично вказані витрати позивач ОСОБА_1 не сплатила, але вона має юридичний обов`язок щодо сплати погодженої суми гонорару адвоката.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки станом на день прийняття рішення суд не розглядав та не вирішував питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, відтак це питання має бути вирішено судом шляхом ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до приписів ч. ч. 1-3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачами клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача не заявлено, підстав для зменшення судом цих витрат не вбачається.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що питання розподілу судових витрат у рішенні від 11.03.2022 року суд вирішив таким чином.

«ХІІ. Розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270,00грн., відповідно до банківської квитанції від 15.11.2021 (том 1 а.с. 30).

Частиною 9 статті 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд вважає, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що встановлені та яким надано правову оцінку в мотивувальній частині цього рішення.

Інші відповідачі у справі, зокрема спадкоємці померлого учасника товариства ОСОБА_14 не приймали участі у протиправних діях, самі є потерпілими від протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , покладання на них судових витрат не буде справедливим у цій справі, тому відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не повинні нести тягар судових витрат.

За таких обставин, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України усі судові витрати, зокрема судовий збір, покладаються на відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у рівних частинах.»

Зважаючи на викладене, суд покладає витрати позивача на правничу допомогу позивача в сумі 44 430,00грн. на відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 так само у у рівних частинах.

Керуючись, ст. ст. 126, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити.

2. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідачів.

3. Стягнути з ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 215,00грн. (двадцять дві тисячі двісті п`ятнадцять гривень 00 копійок) відшкодування витрат на правничу допомогу.

4. Стягнути з ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 215,00грн. (двадцять дві тисячі двісті п`ятнадцять гривень 00 копійок) відшкодування витрат на правничу допомогу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 24.03.2022.

Суддя П.Д. Пригуза