ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/210/21

Господарський суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Ушак І.Г.

за участі секретаря судового засідання Оуаді С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дану справу

за позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ВУД ПАЛЕТТЕН ЕКСПРЕС СЕРВІС», м. Свалява Закарпатської області (далі - позивач, товариство)

до публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний», м. Одеса (далі - відповідач, банк)

за участю - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни, м. Одеса - як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі - третя особа, нотаріус Дімітрова Т.А.)

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

представники:

позивача Лишенко Н.С., адвокат;

відповідача не з`явився ;

третьої особи не з`явився (належним чином повідомлена)

Товариство звернулося до суду з наведеним позовом до банку про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 21.12.2020 № 3352, вчиненого Дімітровою Т.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, яким стягнуто з позивача на користь відповідача предмет договору застави від 17 квітня 2019 року за № 508 у забезпечення кредитного договору № KL2018-03381 від 30.07.2018.

Ухвалою суду від 05.04.2021 відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою суду від 05.04.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі оспорюваного у даній справі виконавчого документу щодо якого постановою від 14.01.2021 приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича відкрито виконавче провадження № 64140581, а постановою від 14.01.2021 у цьому виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 3352 від 21.12.2020 арештовано заставне майно (компресор TIDY 30, зав.номер 314173, інв.номер 000111; висушувач повітря, зав.номер 314173, інв.номер 000110; ресивер ВЗВ 900-800-11-01, зав.номер 0813, інв.номер всього 3 позиції); на описане майно накладено арешт та встановлено заборону його відчуження.

Ухвалою суду від 06.10.2021 підготовче провадження у даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, та його представник, наполягаючи у ході судового розгляду на задоволенні вимог, посилаються на те, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки у виконавчому написі містяться недостовірні дані щодо заборгованості позивача перед відповідачем. Вважає вчинений виконавчий напис незаконним, оскільки у нотаріуса на час вчинення такого не було необхідних документів, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку; нотаріусом не дотримані вимоги законодавства, що регулюють порядок вчинення виконавчих написів відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Відповідач письмовим відзивом та поясненнями представника у ході судового розгляду справи проти позову заперечив. Вважає, що виконавчий напис вчинено відповідно до закону та за наявності законних для цього підстав, оскільки нотаріусу для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на заставлене майно надано документи, що передбачені п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Т.А. - третя особа у справі - належним чином повідомлений про дату, час та місце даного засідання суду, докази чого містяться у матеріалах справи, не забезпечила участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи та не надала суду пояснень по суті спірних відносин.

З огляду на наведене суд приймає до уваги, що згідно приписів ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи, якою у даній справі є третя особа, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, а згідно приписів ст. 14 цього Кодексу учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у ході судового розгляду справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 30.07.2018 банк та товариство уклали кредитний договір № KL2018-03381 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого останнім одержано кредитні кошти у межах мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 5000000,00 грн. з кінцевим строком повернення до 30.06.2021 цільовим призначенням - для поповнення обігових коштів.

У забезпечення виконання зобовязань позивача за кредитним договором сторонами укладено також договір застави від 17.04.2019 № 508 (посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В.) (далі - договір застави), за умовами якого позивач передав у заставу відповідачу майно - компресор TIDY 30, зав.номер 314173, інв.номер 000111; висушувач повітря, зав.номер 314173, інв.номер 000110; ресивер ВЗВ 900-800-11-01, зав.номер 0813, інв.номер всього 3 позиції, далі - заставне майно).

Як встановлено матеріалами справи та визнається сторонами банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, натомість, позичальник не дотримувався вимог кредитного договору. У зв`язку з чим банк 29.01.2020 надіслав на адресу позивача - позичальника та заставодавця за наведеними вище договорами - повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання (вих. № 14-001-3676-2020), за змістом якого повідомив про невиконання позичальником графіку зниження ліміту та про зміну строку для погашення заборгованості, а саме: банк вимагав у строк до 06.08.2020 включно погасити заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29.01.2020 становила: 2419131,07 грн. та 93146,95 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на зазначену дату становило - 2534388,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 88194,810 грн. та 1578,31 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на зазначену дату становило 42943,45 грн. заборгованості за відсотками; 12386,61 грн. - заборгованості за неустойкою, нарахованою за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Позичальник відмовився від одержання зазначеної вимогу банку, не виконав, заборгованість не сплатив, з огляду на що, банк звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т. С. з заявою про вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченому договорі застави.

21.12.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. вчинено виконавчий напис (реєстровий номер 3352) на договорі застави від 17.04.2019 укладеного сторонами спірних відносин на забезпечення виконання зобов`язань позивача у справі за кредитним договором № KL2018-03381 від 30.07.2018 про стягнення з товариства на користь банку предмету застави для задоволення вимог банку на суму 2354154,86 грн., з яких 2114904,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 239250,82 грн. - заборгованість за відсотками, а також 99693,11 євро, з яких 93146,95 євро - заборгованість за кредитом, 6546,16 євро - заборгованість за процентами, строк повернення яких настав 06.08.2020.

Наведене передувало та послугувало підставою подання товариством даного позову, предметом якого є визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи даний спір по суті з огляду на його предмет та суб`єктний склад, суд керується таким.

Приписами ст. 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусу врегульований Законом України Про нотаріат (далі - Закон) та іншими актами законодавства України.

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік).

Приписами ст. 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, а саме:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком (п. 3.5. Порядку).

Пунктом 1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку визначено, що підставою для вчинення виконавчого напису є нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку). Для одержання виконавчого напису згідно п. 1 Переліку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права чи обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Наведені обставини свідчать і це не спростовано у ході судового розгляду, що відповідачем третій особі у справі було надано пакет документів, який відповідав п. 1 Переліку, необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за рахунок заставного майна

У ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження твердження позивача про те, що спірний виконавчий напис належало вчиняти відповідно до п. 1.1 Переліку, оскільки за правилами наведеного пункту вчиняються виконавчі написи про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, в той час як у даній справі напис вчинявся про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором застави.

З урахуванням наведеного, оскільки виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості, і з дня виникнення права вимоги у відносинах сторін минуло не більше одного року, суд дійшов висновку, що такий вчинено у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відтак - відсутні підстави для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у позові належить відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову застосовані судом у даній справі відповідно до ухвали від 05.04.2021 належить скасувати відповідно до приписів ст. 145 ГПК України, ч.ч. 9, 10 якої встановлено, що у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; в такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За змістом ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 2, 11, 13, 73, 74, 86, 129, 145, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати сплачені за подання позову покласти на позивача.

3. Скасувати заходи забезпечення позову застосовані судом відповідно до ухвали суду від 05.04.2021 у даній справі.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.03.2022

Суддя Ушак І.Г.