ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2022м. ДніпроСправа № 904/185/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросплавгрупп", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод", м. Марганець Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 444 915 грн 05 коп. за договором поставки від 05.01.2021 № 5/01/21

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Феросплавгрупп" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 11.01.2022 № б/н, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" заборгованість в сумі 444 915 грн. 05 коп., з яких: 399 200 грн 00 коп. - основний борг, 28 334 грн 94 коп. - пеня, 4 988 грн 79 коп. - 3% річних, 12 391 грн. 32 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору поставки від 05.01.2021 № 5/01/21.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 19.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано малозначною, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

09.02.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 08.02.2022 № 1/123, в якому проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що саме позивачем порушено умови спірного договору в частині вчасного надання відповідачу рахунків-фактури для оплати поставленого товару. Стверджує, що відповідач готовий виконати свої зобов`язання за договором перед позивачем й сплатити вартість поставленого товару одразу після отримання оформлених належним чином відповідних рахунків-фактур. При цьому вказує, що за спірними поставками відповідачем отриманий лише рахунок № 201 від 18.10.2021 на суму 88 000,00 грн, який і оплачений; інших рахунків відповідач не отримував. Просив у задоволенні позову відмовити.

Господарський суд зазначає, що заява відповідача в порядку ч. 4 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України до суду не надходила.

Позивач не скористався правом на надання відповіді на відзив в порядку ст. 166 ГПК України у визначений судом строк.

Отже, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Феросплавгрупп" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Марганецький рудоремонтний завод" (покупець) укладено договір поставки № 5/01/21 (надалі договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник на підставі заявки покупця зобов`язується передати у власність покупця товар, асортимент, кількість та ціна якого визначена в видаткових накладних, що надані постачальником та являють собою невід`ємну частину цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього договору.

Загальні асортимент, кількість та ціна товару, поставку якого постачальник здійснює за цим договором, визначається у видаткових накладних або погодженій сторонами специфікації (специфікаціях), які підписані уповноваженими представниками постачальника та покупця, скріплені печатками сторін та становлять невід`ємну частину цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору з моменту підписання цього договору будь-яка поставка товару постачальником покупцю вважається здійсненою на підставі та в межах цього договору.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що підпис уповноваженої особи покупця або печатка (штамп) покупця на відповідній належним чином оформленій видатковій накладній свідчать про приймання зазначеного в ній товару та про згоду з тим, що товар у накладній відповідає найменуванню та кількості, зазначеним у заявці покупця. Право власності на поставлений товар переходить до покупця з моменту його отримання.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна сума договору складається з сум, вказаних у всіх видаткових накладних на товар, який поставлений покупцю протягом строку дії цього договору.

Поставка товару здійснюється щоразу за цінами, які діють на момент здійснення поставки товару, відповідно до наданого постачальником рахунку-фактури (п. 3.2. договору).

За умовами п. 3.3. договору покупець здійснює передоплату у розмірі 100% від загальної вартості товару (партії товару) протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання рахунку-фактури. Оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору. При здійсненні платежу покупець обов`язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору, рахунку-фактури.

Відповідно до п. 3.5. договору розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів покупця на поточний рахунок постачальника. Зобов`язання покупця з оплати товару (партії товару) вважається виконаним з моменту зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що товар за цим договором постачається (у тому числі - окремими партіями) відповідно до видаткових накладних на підставі заявок покупця, підтверджених постачальником.

Заявки покупця на поставку товарів обов`язкові для постачальника. Заявки можуть надаватись постачальникові в усній та письмовій формах, засобами поштового, факсимільного зв`язку, по електронній пошті або у інший спосіб, прийнятний для покупця. Повідомлення постачальника можуть надаватись покупцю в усній та письмовій формах, засобами поштового, факсимільного зв`язку, по електронній пошті або у інший спосіб, прийнятний для постачальника (пп. 5.1.1.).

На підтвердження прийняття заявки постачальник протягом 2 (двох) робочих днів надає покупцеві відповідний рахунок-фактуру до договору. У випадку не надання постачальником рахунку-фактури до договору, заявка вважається відхиленою (пп. 5.1.2.).

За умовами п. 5.6. договору зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі товару в розпорядження покупця в обумовленому пункті призначення постачання і передачі відповідних документів щодо здійснення поставки товару. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати вартості поставленого товару.

Відповідно до п. 6.1.договору цей договір набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про своє бажання розірвати договір, даний договір вважається пролонгованим на 1 (один) рік (п. 6.2. договору).

У п. 7.4. договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату поставленого товару, передбаченого п. 3.3., покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування, від суми несплаченого в строк товару за кожний день прострочення.

На виконання умов договору у серпні та жовтні 2021 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 487 200 грн 00 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками наступними накладними:

- видаткова накладна від 12.08.2021 № 149 на суму 152 000 грн. 00 коп., товарно-транспортна накладна від 12.08.2021 № Р149;

- видаткова накладна від 16.08.2021 № 151 на суму 247 200 грн. 00 коп., товарно-транспортна накладна від 16.08.2021 № Р151;

- видаткова накладна від 18.10.2021 № 200 на суму 88 000 грн 00 коп., товарно-транспортна накладна від 18.10.2021 № Р200 (а.с. 17, 18-19, 22, 23-24, 27, 28-29).

Господарський суд зазначає, що вказані накладні підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Позивач вказує, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару виконав частково, сплативши на користь позивача 88 000 грн 00 коп., у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 399 200 грн. 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору у грудні 2021 позивач звертався до відповідача із претензіями, в яких вимагав сплати заборгованість за поставлений товар за спірними накладними у загальній сумі 487 200 грн. 00 коп. (а.с. 31-36). Вказані претензії отримані відповідачем, проте залишені без відповіді та задоволення.

На підставі п. 7.4. договору позивач нарахував до сплати відповідачу пеню у загальному розмірі 28 334 грн 94 коп. за загальний період з 17.08.2021 по 05.01.2021 по кожній накладній окремо.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 4 988 грн 79 коп. за загальний період з 17.08.2021 по 05.01.2021 та інфляційні втрати в сумі 12 391 грн 32 коп. за період з вересня по листопад 2021.

Доказів оплати спірної вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору поставки, факт поставки товару, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати вартості поставленого товару.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 399 200 грн. 00 коп.

Так, у п. 3.3. договору сторони узгодили, що покупець здійснює передоплату у розмірі 100% від загальної вартості товару (партії товару) протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання рахунку-фактури.

За приписами ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 538 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів здійснення відповідачем 100% передоплати за спірні партії товару, як це передбачено умовами п. 3.3. договору, строк оплати поставленого товару, відповідно до норм ч. 1 ст. 692, ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України є таким, що настав в день поставки товару.

Враховуючи, що відповідачем своєчасно не сплачено у повному обсязі вартість поставленого товару за спірними видатковими накладними, суд вважає позовну вимогу про стягнення боргу у розмірі 399 200 грн. 00 коп. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат порушень умов договору та чинного законодавства судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи відповідача щодо передчасності заявлених вимог, оскільки позивачем не надано рахунки-фактури для оплати поставок товару за видатковими накладними від 12.08.2021 № 149 на суму 152 000 грн. 00 коп., від 16.08.2021 № 151 на суму 247 200 грн. 00 коп. відхиляються судом.

Так, умовами п. 3.3. договору визначено, що покупець здійснює передоплату у розмірі 100% від загальної вартості товару (партії товару) протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання рахунку-фактури.

При цьому відповідно до пп. 5.1.2. п. 5.1. договору на підтвердження прийняття заявки покупця постачальник протягом 2 (двох) робочих днів надає покупцеві відповідний рахунок-фактуру до договору. У випадку не надання постачальником рахунку-фактури до договору, заявка вважається відхиленою.

З огляду на те, що докази здійснення відповідачем передплати за спірними партіями товару матеріали справи не містять та сторонами не надано, в той час як позивачем поставлений товар за заявками відповідача та прийнятий останнім без заперечень, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, у даному випадку має місце здійснення зустрічного виконання обов`язку однією із сторін (позивачем), незважаючи на невиконання другою стороною (відповідачем) свого обов`язку. Таким чином, обов`язок відповідача-покупця оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (ст. ст. 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату відповідачем-покупцем вартості здійсненої поставки товару.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 29.09.2009 у справі №37/405 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару. Від зазначеної правової позиції не відступив Верховний Суд при прийнятті рішень у справах №923/712/17 (постанова від 22.05.2018), №925/2028/15 (постанова від 21.01.2019), №918/537/18 (постанова від 02.07.2019).

Крім того, судом враховано, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача із вимогами про надання рахунків для оплати чи листування сторін з цього приводу; вказані докази відповідач до відзиву не надав.

Натомість, позивачем до матеріалів справи надані претензії з вимогами сплатити спірну заборгованість, направлені відповідачу у грудні 2021, та докази їх отримання останнім, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 399 200 грн. 00 коп. основного боргу, 28 334 грн. 94 коп. пені, 4 988 грн. 79 коп. 3% річних, 12 391 грн 32 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" (53401, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 162, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросплавгрупп" (49000, м. Дніпро, пров. Самаркандський, буд. 2, ) 399 200 грн. 00 коп. (триста дев`яносто дев`ять тисяч двісті грн. 00 коп.) основного боргу, 28 334 грн. 94 коп. (двадцять вісім тисяч триста тридцять чотири грн. 94 коп.) пені, 4 988 грн. 79 коп. (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім грн. 79 коп.) 3% річних, 12 391 грн. 32 коп. (дванадцять тисяч триста дев`яносто одну грн. 32 коп.) інфляційних втрат, 6 673 грн. 73 коп. (шість тисяч шістсот сімдесят три грн. 73 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.04.2022

Суддя І.А. Рудь